КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/8886/22
Провадження № 1-кс/552/3481/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2022 року слідчий суддя Київського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народженого у с. Шевелівка, Балаклійського району, Харківської області, українця, громадянина України, раніше не судимого, з середньо-спеціальною освітою, який проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Збройних Сил України, у військовому званні «старший солдат», проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.402 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

18.11.2022 року старший слідчий Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_5 звернувся з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. В клопотанні слідчий просив обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки підозрюваний може впливати на свідків, продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення та переховуватись від слідства та суду.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просила слідчого суддю задовольнити клопотання та обрати щодо підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання та обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, за процесуального керівництва Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000545 від 03.08.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, у військовому званні «старший солдат», перебуваючи на посаді старший стрілець 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, відмовився виконувати, доведений в усному порядку, наказ командира 5 механізованої роти 2 механізованого батальну, спрямований на виконання бойового розпорядження командира 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 № 7/2 від 20.06.2022 року, а саме здійснити заміну підрозділів особового складу 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, особовим складом 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України на окремих бойових позиціях поблизу АДРЕСА_2 для виконання завдань на визначеному напрямку, доведеного до нього в усному порядку командиром 3 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону старшим лейтенантом ОСОБА_7 , який був виданий уповноваженою особою, командиром 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України ОСОБА_6 , у межах своїх повноважень, із дотриманням належної форми і порядку його віддання, а також ґрунтувався на законі та необхідності здійснення збройної відсічі ворогу, за змістом не суперечив чинному законодавству та не пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина, тому своїми діями ОСОБА_4 , в умовах воєнного стану, підірвав боєготовність та боєздатність 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, тобто, непокору - відкриту відмову виконати наказ начальника, вчиненого в умовах воєнного стану.

Суд враховує, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, - непокору - відкриту відмову виконати наказ начальника, вчиненого в умовах воєнного стану

При цьому обґрунтованість підозри про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення підтверджується доданими до клопотання доказами.
18 листопада 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.
Звертаючись до суду з клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, слідчий у своєму клопотання посилався на необхідність запобігти ризикам, передбаченим пунктом 1 (ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду), пунктом 3 (ризик незаконного впливу підозрюваного на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні), пунктом 4 (перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином) частини першої ст. 177 КПК України.
Проте долученими до клопотання доказами реальне існування вказаних ризиків не доведено.
Так, судом встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 має на утриманні двох неповнолітніх дітей, які за станом свого здоров`я потребують лікування та матір інваліда з дитинства.
З наведеного вбачається, що ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, у зв`язку з чим на час розгляду клопотання відсутні підстави вважати, що він може переховуватися від слідства та суду.
На користь відсутності цього ризику свідчить також той факт, що з часу повернення до частини ОСОБА_4 приступив до виконання завдань військової служби, місце проживання, перебування не змінював.
На час розгляду клопотання випадки його неявки за викликом слідчого чи прокурора не встановлені.
Тобто можливість переховування ОСОБА_4 від слідства та суду є припущенням, що не ґрунтується на доказах.
Існування ризику незаконного впливу на свідків будь-яким доказами також не доведено.
Як вбачається з долучених до матеріалів клопотання доказів, показаннями свідків доводиться факт непокори ОСОБА_4 .
Крім того, на досудовому розслідуванні підозрюваний ОСОБА_4 вину визнає, надав показання, які не суперечать іншим доказам, в тому числі долученим до клопотання показанням свідків.
Фактично існування ризику незаконного впливу на свідків ґрунтується лише на припущеннях та є не доведеним.
Стосовно ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України (перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином) слідчий суддя встановив, що доказів існування такого ризику слідчим до клопотання також не додано.
І як вбачається з клопотання, наявність такого ризику слідчий також обґрунтовує можливістю втечі підозрюваного чи незаконного впливу на свідків.
Наявність інших ризиків під час розгляду клопотання також не доведена.
При розгляді даного клопотання також враховую обставини, передбачені ст.178 КПК України, а саме:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення;
2) ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, у зв`язку з чим у разі визнання його винуватим йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років,
3) сімейний стан підозрюваного, наявність на його утриманні двох неповнолітніх дітей, які потребують лікування та матері інваліда з дитинства.,
4) стан здоров`я підозрюваного, так згідно довідки гарнізонної військово-лікарської комісії від 07.11.2022 року ОСОБА_4 встановлено : розлад ампутації у вигляді тривожно-депресивної реакції, помірно ви вираженої, асоційованої з бойовим стресом. Субєктивні вушні шуми при сприйнятті шепітної мови до 6 метрів на обидва вуха. Гіпоталамічний синдром. Ожиріння ІІ стадії , нейрон-ендокринного ґенезу. Симптоматична артеріальна гіпертензія І стадії, 2 ступеню. СН0. Церебрагеа ангіодистоніія Цервікалія.
Таким чином при розгляді даного клопотання слідчим суддею встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення.
Проте, при розгляді даного клопотання не встановлено наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор.
Сама лише тяжкість покарання, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 402 КК України, не може бути підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу.
На вказану обставину неодноразово звертав увагу Європейський суд з прав людини, який вкотре, зокрема у ст. 64 Рішення від 25 березня 2021 року у справі «Авраімов проти України» (Заява № 71818/17) зазначив: «Обираючи запобіжний захід заявнику, суд першої інстанції встановив існування ризику його переховування. Для такої оцінки було вказано лише одну причину: покарання, яке загрожувало заявнику. У цьому контексті Суд повторює усталений принцип своєї практики, згідно з яким ризик переховування не може оцінюватися виключно на підставі тяжкості можливого покарання (див. згадане рішення у справі «Мерабішвілі проти Грузії» (Merabishvili v. Georgia), пункт 223). Аби переконати суд, що насправді існував ризик переховування заявника, жодного іншого факту чи причини, які конкретно стосувалися справи заявника, наведено не було».
Тому, згідно ст. 194 КПК України відсутні підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу.
Клопотання слідчого задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 177-178, 193-194 КПК України, -
У Х В А Л И В :
Відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1