Справа № 201/9135/22
Провадження №1-кс/201/3388/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2022 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

скаржника ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

слідчого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі скаргу адвоката ОСОБА_4 , подану в інтересах ОСОБА_3 про визнання затримання незаконним, скасування повідомлення про підозру та звільнення з-під варти, подану в межах кримінального провадження № 0004565 від 10 вересня 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із скаргою на дії слідчого у кримінальному провадженні №0004565 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.114-2 КК України звернулася захисниця підозрюваного ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 , у якій вона просить визнати його затримання незаконним, скасувати повідомлення йому про підозру від 11.09.2022 року у цьому кримінальному провадженні та звільнити його з-під варти у зв`язку з незаконним затриманням, пропущенням строку вручення повідомлення про підозру.

В обґрунтування скарги захисниця зазначила, що в 10 вересня 2022 року старшим слідчим в особливо важливих справах 3 слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) Головного управління СБ України в Донецькій та Луганських областях ОСОБА_6 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004565, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Офіційно 10 вересня 2022 року ОСОБА_7 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення. 11 вересня 2022 року його повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, а саме: поширення інформації про розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалась у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчиненого в умовах воєнного стану. 13.09.2022 року у справі № 201/6548/22 слідчим суддею Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська до ОСОБА_3 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, 02.11.2022 року строк тримання під вартою продовжений.

При цьому захисниця наполягає на тому, що фактичне затримання ОСОБА_3 відбулося 09.09.2022 року приблизно о 8 годині 10 хвилин за адресою АДРЕСА_1 , шляхом незаконного проникнення до житла, проведення несанкціонованого обшуку, вилучення телефонів. Після обшуку ОСОБА_3 вивезли з місця проживання, примушували давати показання в приміщенім Краматорської школи №12, розташованої за адресою вул. Василя Стуса, 19. Службові особи його били, змушували взяти на себе вину. Внаслідок відмови з його боку привезли до школи сина ОСОБА_7 , поставили умову: або він підписує все, що потрібно, або сина мобілізують , а дружину покалічать.

Захисниця зазначає, що у неї є доказ факту, що 09-10.09.2022 року внаслідок побоїв у ОСОБА_7 були зламані ребра. На її адвокатський запит від 03.11.2022 р. № 36 до Філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України у Дніпропетровській та Донецькій областях» отримано відповідь та запитаний документ, відповідно до якого ОСОБА_3 отримав травму в області грудної клітини.

Таким чином, з 09.09.2022 року приблизно о восьмій годині ранку та до 10.09.2022 року приблизно 16 години ОСОБА_7 незаконно утримувався службовими особами. Саме у цей час в телефоні з`явилися записи про обставини, відображені у змісті підозри.

На думку захисниці, підтвердити цей факт можна шляхом призначення комп`ютерно-технічної та цифрової експертизи мобільного телефону ОСОБА_7 , так як 09.09.2022 року, саме службові особи на його телефон встановили мобільний додаток «Телеграмм», отже, враховуючи, що телефон з 8 ранку 9 вересня 2022 року знаходився у службових осіб, записи були зроблені не ОСОБА_7 та не за місцем його проживання, яке він фактично протягом останнього місяця не покидав. Мова йде про визначення зони покриття сотового зв`язку у часи, які вказані в підозрі, та часу, коли на андроїд ОСОБА_7 був завантажений мобільний додаток Телеграм. Також, є свідки, які бачили в який день ОСОБА_7 був затриманий.

Крім того, захисниця зазначає, що з 10.09.2022 року по 11.09.2022 року ОСОБА_7 змушували підписувати всі процесуальні документи, у яких дати не відповідали обставинам.

31.10.2022 року між захисницею та ОСОБА_7 за місцем тримання під вартою був підписаний договір про надання правової допомоги. 01.11.2022 року нею до територіального Управління ДБР у м.Краматорську відправлена заява про кримінальне правопорушення відносно службових осіб, які затримували ОСОБА_3 .

У зв`язку з приховуванням місця знаходження управління, заява відправлена на 2 електронні адреси, вказані на офіційному сайті ДБР. Отримати підтвердження щодо прийняття заяви до цього часу не вдалося.

Свої висновки щодо незаконного затримання захисник ОСОБА_4 обґрунтовує на вимогах ст.207, 208, 210 КПК України (подія не зафіксована, не запротокольована, не зареєстрована, не роз`яснені права затриманому, не забезпечене право мати захисника та інші). Зазначає, що під час незаконного затримання був допущений несанкціонований обшук - висновки гуртуються на вимогах ст.208, 223, 236 КПК України. 11.09.2022 року ОСОБА_7 набув статусу підозрюваного за ч.2 ст.114-2 ККУ у кримінальному провадженні № 0004565 від 10.09.2022 року - проте, фактично, вимоги до строків вручення повідомлення про підозру після затримання не витримані - ст.278 КПК України - не пізніше 24 годин після затримання. Взагалі, під фізичним та психологічним тиском ОСОБА_7 змусили підписати наступні процесуальні документи: протокол затримання від 10.09.2022 року - ОСОБА_8 вважає його сфальсифікованим, стверджує, що понятих під час затримання не було, а фактично його затримано 09.09.2022 року; повідомлення про підозру від 11.09.2022 р. - ОСОБА_3 штучно створили підозру, начебто він 09.09.2022 року о 16 годині 17 хвилин відправив з свого телефона повідомлення про місце розташування фільтраційного пункту підрозділів ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях та інше, а 10.09.2022 року о 09.годині 29 хвилин щодо місця розташування особового складу та військової техніки ЗСУ, що як вже було зазначено, неможливо. На думку захисника ОСОБА_4 , за підсумками подій 09 - 11.09.2022 року з боку службових осіб, які мають відношення до кримінального провадження № 0004565 від 10.09.2022 року, допущено перевищення службових повноважень із застосуванням насильства; складання завідомо неправдивих документів; завідомо незаконне затримання; примушення давати показання; порушення права на захист.

В судовому засіданні заявник адвокат ОСОБА_4 підтримала подану скаргу, просила її задовольнити в повному обсязі з викладених у ній підстав.

Підозрюваний ОСОБА_3 підтримав думку свого захисника, просив скаргу задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначила, що ОСОБА_3 був затриманий, йому вручено повідомлення про підозру, а в подальшому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із дотриманням вимог Кримінально процесуального законодавства. Із зазначених підстав просила відмовити в задоволенні скарги.

Слідчий ОСОБА_6 підтримав думку прокурора.

Дослідивши скаргу та матеріали додані до неї, заслухавши доводи учасників судового провадження, а також вивчивши матеріали з кримінального провадження №0004565 від 10 вересня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.114-2 КК України щодо затримання ОСОБА_8 та оголошення йому підозри, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року, «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року, «Мельник проти України» від 28.03.2006 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно зі ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, дізнавача в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, передбачені пунктами 5 та 6 частини першої цієї статті.

Водночас, відповідно до ч.ч.3,5 ст.206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе:

1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;

2) неперевищення граничного строку тримання під вартою;

3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

В даному випадку слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом 2 управління (з дислокацією у м.Маріуполь Донецької області) Головного управління СБ України в Донецькій та Луганських областях проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0004565 від 10 вересня 2022 року за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.114-2 КК України.

Як вбачається з матеріалів скарги, відповідно до протоколу затримання ОСОБА_3 , він був затриманий 10 вересня 2022 року о 16.10 год. біля житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Цей протокол має підписи понятих та самого ОСОБА_3 , та складений старшим слідчим з ОВС 3-го відділення (з дислокацією у м. Краматорську) слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м.Маріуполь Донецької області) Головного управління СБ України в Донецькій та Луганських областях ОСОБА_9 . Протокол має відомості про те, що після ознайомлення з ним, від затриманого та понятих зауважень, доповнень чи клопотань щодо затримання особи та складання цього протоколу, не надходило. Психологічного та фізичного насильства з боку працівників ГУ СБУ в Донецькій та Луганських областях під час затримання не здійснювалося.

Крім того, 11.09.2022 року старшим слідчим з ОВС 3-го відділення (з дислокацією у м. Краматорську) слідчого відділу 2 управління (з дислокацією у м.Маріуполь Донецької області) Головного управління СБ України в Донецькій та Луганських областях ОСОБА_9 вручено повідомлення про підозру ОСОБА_3 , відповідно до якого останній з особистих ідеологічних мотивів, в умовах воєнного стану, з серпня 2022 року, використовуючи акаунт у мобільному додатку «Telegram», зареєстрований за номером оператора мобільного зв`язку, здійснює поширення інформації військового характеру щодо місць дислокації підрозділів Збройних Сил України у м. Краматорськ Донецької області, іншому користувачу цього додатку «Telegram». Це повідомлення про підозру має текстуальне роз`яснення прав та обов`язків підозрюваного, передбачених ст.42 КПК України, запис про те, що цю підозру повідомлено, права та обов`язки підозрюваного роз`яснені, пам`ятку про права та обов`язки підозрюваного вручено, і підпис ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_10 . Підозра погоджена прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби Донецької обласної прокуратури ОСОБА_11 .

Також досліджено витяг з ЄРДР щодо реєстрації кримінального провадження №0004565 від 10 вересня 2022 року відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.114-2 КК України. Згідно цього витягу, дане кримінальне провадження зареєстроване 10.09.2022 року.

Надаючи оцінку доводам сторін та аналізуючи досліджені матеріали, слідчий суддя виходить з наступного.

Як зазначено вище, відповідно до вимог ч.1 ст.303 КПК України, вимога про визнання затримання незаконним як спосіб захисту прав особи, не відповідає вимогам процесуального закону.

Що стосується вимог ч.ч.3,5 ст.206 КПК України, слідчий суддя доходить до висновку про те, що підозрюваний ОСОБА_3 утримується під вартою на підставі судового рішення, яке набрало законної сили щодо обрання йому саме такого запобіжного заходу, на чому наголошує не тільки слідчий з прокурором, але й цей факт не оспорюється й заявницею - адвокатом ОСОБА_4 та самим підозрюваним. Інші підстави звільнення з-під варти, визначені наведеними нормами процесуального закону, не доведені.

За таких умов, вимоги щодо визнання затримання ОСОБА_3 незаконним та звільнення з-під варти задоволенню не підлягають.

Щодо скасування повідомлення про підозру.

Як вже зазначено, відповідно до п.10 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особи про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Так, главою 22 КПК України регламентовано порядок повідомлення особи про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Зокрема, частинами 1-3 ст. 276 КПК України визначено вичерпний перелік підстав, при яких в обов`язковому порядку здійснюється повідомлення про підозру та осіб, яким надано право вручати особі повідомлення про підозру, до яких відносяться слідчий чи прокурор.

Повідомлення слідчого, прокурора про підозру є рішенням, оскарження якого допускається відповідно до п.10 ч.1 ст.303 КПК.

Таке рішення може бути оскаржено підозрюваним, його захисником чи законним представником після спливу одного місяця з дня повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом.

Відповідно п.4 параграфу 2 Прикінцевих положень Закону України №2147-VIII від 03.10.2017 року, зміни, які були внесені до ст.303ч.1КПК України в частині її доповнення пунктом 10, застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР після введення в дію цих змін, тобто з 16.03.2018 року.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278, випадки повідомлення про підозру передбачені ст.276, зміст повідомлення про підозру - ст. 277 вказаного закону.

Аналіз наведеної норми закону дає підстави стверджувати про те, що під час розгляду слідчим суддею цієї скарги підлягає з`ясуванню дотримання при повідомленні особі про підозру вимог глави 22 КПК України, зокрема, відповідність підозри вимогам статей 276, 277, 278 КПК України.

Відповідно до вимог пункту 3 частини 1 статті 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Статтею 277 КПК України визначено, що письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Статтями 277 та 278 КПК України визначено вимоги щодо змісту письмового повідомлення про підозру та порядку вручення письмового повідомлення про підозру. Так, письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості:

1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення;

2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру;

3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення;

4) зміст підозри;

5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру;

7) права підозрюваного;

8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання.

У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню.

Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (стаття 278 КПК України).

Повідомлення про підозру є процесуальною дією органу досудового розслідування, яка полягає, зокрема, у отриманні органом досудового розслідування за його доводами достатнього обсягу доказового матеріалу для повідомлення особі про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Крім того, орган досудового розслідування, окрім належного складення повідомлення про підозру, зобов`язаний дотриматися вимог процесуального закону щодо належного вручення особі повідомлення про підозру.

Враховуючи вимоги чинного процесуального закону щодо повноважень слідчого та прокурора на досудовому розслідуванні, а також зважаючи на закріплені КПК України повноваження слідчого судді на етапі досудового розслідування в рамках кримінального провадження, можна дійти висновку, що підставою для скасування повідомлення про підозру або визнання особи такою, що не набула статусу підозрюваного, є порушення процесу (порядку) здійснення повідомлення про підозру, відсутність обов`язкових елементів повідомлення про підозру.

Зазначені вимоги закону слідчим та прокурором були дотримані в повному обсязі.

Щодо доводів захисниці підозрюваного ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 про те, що матеріали кримінального провадження № 0004565 від 10 вересня 2022 року не містять прямих доказів вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.114-2 КК України, та докази, на які спирається слідство є спотвореними, то слідчий суддя зазначає, що перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ст.303 ч.1 п.10 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

Визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду (ст.89 КПК України).

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки як допустимих.

При цьому, повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

За таких умов, вимога про скасування повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.114-2 КК України, вручене ОСОБА_3 11 вересня 2022 року у кримінальному провадженні №0004565 від 10 вересня 2022 року, - задоволенню не підлягає.

Водночас, із наданої заявником адвокатом ОСОБА_4 амбулаторної кварти ОСОБА_3 випливає, що у нього, вже після затримання, виявлено тілесні ушкодження у вигляді травми грудної клітини.

Згідно зі ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гiднiсть, поводженню або покаранню.

Виходячи з практики Європейського Суду з прав людини у випадках, коли особа висуває небезпідставну скаргу на жорстоке поводження з боку представників держави, що порушує статтю 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, обов`язком національних органів є проведення «ефективного офіційного розслідування», спроможного встановити факти та виявити і покарати винних. В іншому випадку загальна юридична заборона катувань та нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження та покарання була б, незважаючи на основоположну важливість, неефективною на практиці, та у деяких випадках представникам держави було б можливо фактично безкарно порушувати права тих, хто знаходиться під їхнім контролем (п. 102, рішення ЄСПЛ «Ассенов та інші проти Болгарії» та п. 131, рішення ЄСПЛ «Лабіта проти Італії»).

У силу приписів ч. 6 ст. 206 КПК України якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

За таких обставин, враховуючи те, що перевірка заяв повинна проводитись неупередженою особою, про що зазначено в рішенні ЄСПЛ «Захаркін О.М. проти України» від 24 червня 2010 року, а також те, що при наявності підстав та доказів вказане підозрюваним ОСОБА_3 діяння може бути розцінене як кримінально-каране, а суд в силу своїх повноважень позбавлений можливості перевірити достовірність вказаних ним обставин, слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати прокурора у кримінальному провадженні №0004565 від 10 вересня 2022 року вжити заходів щодо перевірки повідомлення ОСОБА_3 щодо застосування до нього фізичної сили під час затримання в межах кримінального провадження №0004565 від 10 вересня 2022 року та в подальшому.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 214, 303, 307, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 , подану в інтересах ОСОБА_3 про визнання затримання незаконним, скасування повідомлення про підозру та звільнення з-під варти, подану в межах кримінального провадження № 0004565 від 10 вересня 2022 року відмовити.

Зобов`язати прокурора у кримінальному провадженні № 0004565 від 10 вересня 2022 року вжити заходів щодо перевірки повідомлення ОСОБА_3 щодо застосування до нього фізичної сили під час затримання в межах кримінального провадження № 0004565 від 10 вересня 2022 року та в подальшому.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1