ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1436/23
провадження № 1-кс/753/396/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2023 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Брусилів Житомирської області, українця, громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, з середньою технічною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України

ВСТАНОВИВ:

27 січня 2023 року слідчий СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням погодженим з прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про застосовування відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якому оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання прокурор посилається на те, що у провадженні слідчого відділу Дарницького УП ГУНП в місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0000358, відомості про яке 25.01.2023 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що у січні 2023 року ОСОБА_5 за допомогою мережі Інтернет знайшов роботу, пов`язану зі здійсненням відправлення через «Нову Пошту» посилок з наркотичними засобами та психотропними речовинами. В подальшому, ОСОБА_5 у невстановленому досудовим розслідуванням спосіб та невстановленою досудовим розслідуванням особою домовився щодо отримання особливо небезпечної психотропної речовини PVP (1-феніл-2-піролдин-1-іл-пентан-1-он), обіг якої заборонено, з метою подальшого збуту на системній основі. Наприкінці січня 2023 року за невстановленою досудовим розслідуванням адресою, у заздалегідь зазначеному місці, ОСОБА_5 придбав та отримав особливо небезпечну психотропну речовину PVP (1-феніл-2-піролдин-1-іл-пентан-1-он) з невстановленою досудовим розслідуванням кількістю та став зберігати її при собі, з метою подальшого збуту, шляхом відправлення її посилками через «Нову Пошту».

25.01.2023 року приблизно о 15:30 год. працівниками правоохоронних органів за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 2 було затримано ОСОБА_5 , у якого під час затримання виявлено та вилучено: чотири згортки обмотані прозорою липкою стрічкою; дванадцять згортків обмотаних прозорою липкою стрічкою; два фрагменти паперових коробок; три згортки обмотані прозорою липкою стрічкою; фрагменти предметів схожих на жолуді із залишком клею; один згорток всередині якого порошкоподібна речовина білого кольору у великих розмірах, що містить особливо небезпечну психотропну речовину PVP (1-феніл-2-піролдин-1-іл-пентан-1-он), масою 2,607 гр., яку ОСОБА_5 умисно, протиправно, незаконно, з корисливих мотивів придбав та зберігав у себе, з метою подальшого збуту.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», Список №2 Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено, Таблиця - І «PVP (1-феніл-2-піролдин-1-іл-пентан-1-он)» - є психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечної психотропної речовини у великих розмірах, обіг якої заборонено, з метою подальшого збуту, тобто у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України (далі по тексту КК України).

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується: рапортом про виявлення кримінального правопорушення; протоколом затримання ОСОБА_5 ; протоколом огляду місця події; висновком експертизи матеріалів, речовин та виробів; протоколами допитів свідків, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Також, мають місце ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на свідків, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник підозрюваного заперечував проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказавши на необґрунтованість підозри, а також зазначив, що підозрюваний є громадянином України, раніше не судимий, має на утриманні двох дітей, а тому ризики, що виправдовують застосування найсуворішого запобіжного заходу не є настільки обґрунтованими. В задоволенні даного клопотання просив відмовити в повному обсязі.

Підозрюваний підтримав свого захисника та зазначив, що наркотичні речовини придбав для власного споживання та немав на меті збувати їх.

Окрім того, в судовому засіданні захисник підозрюваного ОСОБА_4 подав слідчому судді скаргу в порядку ст. 206 Кримінального процесуального кодексу України (далі по тексту - КПК України), яка була об`єднана в одне провадження з клопотанням слідчого.

В обгрунтування поданої скарги зазначив, що письмове повідомлення про підозру затриманої особи вручається не пізніше 24 годин з моменту її затримання. З матеріалів справи вбачається, що затримання ОСОБА_5 відбулося 25.01.2023 року о 16:30 год., а повідомлення про підозру йому було вручено 27.01.2023 року о 13:34 год., тобто зі спливом 24 годин, що свідчить про порушення вимог ч. 2 ст. 278 КПК України.

У зв`язку з вищевикладеним, захисник просив визнати затримання ОСОБА_5 незаконним та негайно звільнити його з під-варти.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти поданої скарги та зазначив, що Верховна Рада 27 липня 2022 року прийняла Закон «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення окремих положень досудового розслідування в умовах воєнного стану» (законопроект 7370). Так, у разі наявності об`єктивних обставин, що унеможливлюють вручення затриманій особі письмового повідомлення про підозру у строки передбачені, встановлені статтею 278 КПК України, якщо такі процесуальні дії здійснюються в умовах воєнного стану, строк для вручення письмового повідомлення про підозру затриманій особі може бути продовжено до 48 годин (до змін - 72 годин). Відповідно, у разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру упродовж 48 годин з моменту її затримання, така особа підлягає негайному звільненню.

Однак, захисник підозрюваного не погодився з доводами прокурора аргументуючи це тим, що бойові дії на території міста Києва не проходять, а тому підозра повинна була бути врученою на протязі 24 годин.

Суд розглянувши подану скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_4 , заслухавши думку учасників процесу, прийшов до наступних висновків.

Системний аналіз ст. 211 КПК України в сукупності з положеннями стст. 186, 206 цього Кодексу, вказує на те, що підставою для поставлення слідчим суддею рішення про звільнення позбавленої свободи особи, доставленої до суду для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, може бути лише очевидна незаконність затримання, перевищення граничного строку затримання та невиправдане зволікання у доставленні особи до суду.

Слідчий суддя зазначає, що затримання ОСОБА_5 відбулося 25.01.2023 о 16:30 год., повідомлення про підозру йому вручено 27.01.2023 о 13:34 год., а враховуючи положення Закону України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення окремих положень досудового розслідування в умовах воєнного стану» від 27.07.2022, у відповідності до яких статтею 278 КПК України визначено, що у разі вчинення процесуальних дій в умовах воєнного стану строк для вручення письмового повідомлення про підозру затриманій особі може бути продовжено до 48 годин.

Судом встановлено, що строк вручення повідомлення про підозру станом на 27.01.2023 о 13:34 год. не сплинув, а отже доводи захисника підозрюваного є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

Так, оскільки слідчим в умовах воєнного стану дотримано вимоги ст. 278 КПК України, суд не вбачає підстав для негайного звільнення ОСОБА_5 з під-варти.

Відповідно до чч. 2, 3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується: рапортом про виявлення кримінального правопорушення; протоколом затримання ОСОБА_5 ; протоколом огляду місця події; висновком експертизи матеріалів, речовин та виробів; протоколами допитів свідків, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Обґрунтована підозра у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин (Ilgar Mammadov проти Азербайджану, § 88; Erdagoz проти Туреччини, § 51; Fox, Campbell і Hartley проти Сполученого Королівства, § 32).

Оцінюючи докази, які обґрунтовують підозру ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, поза розумним сумнівом є достатні підстави вважати, що остання є обґрунтованою.

Таким чином на даний час сумніви в обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення у слідчого судді відсутні.

При встановленні наявності ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя не може орієнтуватися лише на суворість можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на низку інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko проти Росії, § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev проти Молдови, § 58). Ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання (Sulaoja проти Естонії, § 64).

Що стосується оцінки обставин, які дають підстави вважати, що має місце ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, то тяжкість обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення інших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (ibid., § 40).

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, в разі доведення вини останнього може бути призначено покарання до 10 років.

Відомості про наявність джерела доходу підозрюваного не підтверджені належним чином, оскільки підозрюваний не повідомив та не підтвердив факт про законне джерело доходу, достатнє для власного утримання.

Враховуючи наведене, у слідчого судді не має сумнівів у тому, що ризики того, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення (пп. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) мають надзвичайно високий ступень. Наявність у підозрюваного місця реєстрації та проживання у даному випадку не є вирішальними обставинами і такими, що можуть вплинути на висновки слідчого судді.

Наявність ризику того, що підозрюваний, може незаконно впливати на свідків, з метою зміни ними показів та уникнення кримінальної відповідальності (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), також може бути визнано на даній стадії процесу (Jarzynski проти Польщі, § 43), оскільки мають місце підстави достовірно припускати ймовірність його існування.

Згідно статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Тримання під вартою відповідно до статті 5 § 1 (с) має бути пропорційним заходом для досягнення зазначеної мети (Ladent проти Польщі, §§ 55-56).

Постанова про тримання під вартою повинна містити конкретні підстави і встановлювала точну тривалість такого заходу (Meloni проти Швейцарії, § 53).

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути альтернативні заходи забезпечення явки особи до суду (Idalov проти Росії § 140). Це положення проголошує не тільки право на «розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження», але також встановлює, що «звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання» (Khudoyorov проти Росії, § 183; Lelievre проти Бельгії, § 97; Shabani проти Швейцарії, § 62).

Отже, суд повинен розглянути можливість застосування менш інтрузивних заходів, ніж тримання під вартою (Ambruszkiewicz проти Польщі, § 32).

Враховуючи вищевикладене, суд з урахуванням сукупності встановлених обставин, а також характеру, конкретних обставин та високої суспільної небезпечності інкримінованого йому злочину, дійшов до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде дієвим і не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що виправдовує застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Розмір застави має бути належним чином обґрунтовано у рішенні, яке встановлює заставу (Georgieva проти Болгарії, §§ 15 і 30-31), відтак слідчий суддя вважає, що застава у межах, встановлених законом для тяжких злочинів, здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а тому з врахуванням особи підозрюваного, тяжкості вчинення злочину, в якості альтернативи тримання під вартою йому встановлюється застава в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На підставі викладеного та керуючись стст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, стст. 177, 178, 182, 183,193-196, 206, 369-372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 у порядку ст. 206 КПК України щодо незаконного позбавлення особи свободи - відмовити.

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 27 березня 2023 року включно.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 25 січня 2023 року.

Визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 107 360 грн.

У разі внесення застави на спеціальних рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві та надання слідчому документа, що це підтверджує, підозрюваний ОСОБА_5 підлягає звільненню з-під варти.

З моменту звільнення з-під варти внаслідок внесення застави ОСОБА_5 зобов`язаний прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування і суду та повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання ним обов`язків, покладених судом, застава звертається в дохід держави, а до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Дія ухвали закінчується 27 березня 2023 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_1