У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2022 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва

ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві лейтенант ОСОБА_3 , погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , про застосування до підозрюваного:

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Атаки Республіки Молдова, громадянина України, з вищою освітою, перебуваючого в цивільному шлюбі (зі слів підозрюваного), самозайнятої особи ФОП (зі слів підозрюваного), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 раніше не судимого,

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0002748 від 04.12.2022 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі КК України),

за участю сторін:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ :

05.12.2022 слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням в якому просить:

- Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб;

- Не визначати розмір застави, оскільки злочин вчинено із застосуванням фізичного насильства відносно потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

Протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 05.12.2022 для розгляду зазначеного клопотання визначено слідчу суддю ОСОБА_1 .

В обґрунтування клопотання зазначено, зокрема, наступне:

«Слідчим відділом Солом`янського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002748 від 04.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 115 КК України, за фактом замаху на заподіяння смерті іншій людині, а саме ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Досудовим розслідуванням встановлено, що 03.12.2022, приблизно о 21 год. 55 хв. ОСОБА_5 знаходячись в стані алкогольного сп`яніння перебував неподалік свого житлового домогосподарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, з`явився умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень іншій людині, а саме раніше незнайомому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який йшов по проїжджій частині.
Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на протиправне заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_8 та наніс невстановлену кількість ударів руками та ногами по невизначеним ділянкам тіла, внаслідок яких останній втратив рівновагу та впав на землю.
Не зупинившись на даних протиправних діях, ОСОБА_5 направився до подвір`я свого домоволодіння, де у нього виник злочинний умисел спрямований на протиправне заподіяння смерті іншій людині, та з метою його реалізації останній взяв належну йому карабін Inter Ordnance M215 кал .223 Rem №IO15 НОМЕР_1 (вогнепальну зброю) та направився до лежачого на землі за територією домоволодіння ОСОБА_8 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне позбавлення життя іншої людини, ОСОБА_5 , діючи умисно, стоячи напроти лежачого ОСОБА_8 , направив на останнього ствол вищевказаного карабіну (вогнепальної зброї), і усвідомлюючи суспільно-небезпечних характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_8 , та бажаючи їх настання, з метою протиправного заподіяння смерті потерпілому, здійснив із неї один постріл в ділянку грудної клітини останньому, тобто в місця, де знаходяться життєво важливі органи людини, після чого залишив ОСОБА_8 та зник з місця вчинення кримінального правопорушення, зайшовши до середини свого домоволодіння, тим самим здійснив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_8 в подальшому було своєчасно надано медичну допомогу та доправлено до медичного закладу.
У результаті протиправних дій ОСОБА_5 відносно ОСОБА_8 , відповідно до довідки № 1254 КНП «КМКЛ №17» останньому заподіяно:
-вогнепальне наскрізне поранення грудної клітини зліва;
- наскрізне поранення лівої легені;
- великий гемоторакс зліва;
- поранення п`ятого ребра, лівої лопатки;
- закрита черепно-мозкова травма головного мозку.
04.12.2022 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Атаки Республіки Молдова, українцю, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України тобто у здійсненні закінченого замаху на умисне вбивство (умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині).
На даному етапі досудового розслідування наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:
1)відомостями отриманими під час огляду місця події від 04.12.2022 за адресою: м. Київ, мікрорайон «Жуляни» на проїжджій частині дороги на перехресті між вулицями Малиновою та Анни Ардент. Протокол від 04.12.2022 року;
2)відомостями отриманими під час обшуку транспортного засобу марки «Audi» модель «Q8», державний номерний знак НОМЕР_2 , 2019 року випуску, VIN-код: НОМЕР_3 , яка знаходиться на прибудинковій території за адресою: АДРЕСА_2 . Протокол від 04.12.2022 року;
3)показаннями свідка ОСОБА_9 , отриманими під час його допиту від 04.12.2022, та додаткового допиту від 04.12.2022, щодо обставин вичиненого кримінального правопорушення;
4)відомостями отриманими під час проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_9 . Протокол від 04.12.2022 року;
5)відомостями отриманими під час проведення пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_9 .. Протокол від 04.12.2022 року;
6)показаннями свідка ОСОБА_10 , отриманими під час його допиту щодо обставин вичиненого кримінального правопорушення. Протокол від 04.12.2022 року;
7)показаннями свідка ОСОБА_11 , отриманими під час його допиту щодо обставин вичиненого кримінального правопорушення. Протокол від 04.12.2022 року;
8)показаннями свідка ОСОБА_12 , отриманими під час його допиту щодо обставин вичиненого кримінального правопорушення. Протокол від 04.12.2022 року;
9)показаннями свідка ОСОБА_13 , отриманими під час його допиту щодо обставин вичиненого кримінального правопорушення. Протокол від 04.12.2022 року;
10)показаннями свідка ОСОБА_14 , отриманими під час його допиту щодо обставин вичиненого кримінального правопорушення. Протокол від 04.12.2022 року;
11)відомостями отриманими під час затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України. Протокол від 04.12.2022 року;
12)іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (далі в тексті ЄСПЛ), поняття «обґрунтованості», відображено зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2001 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N182).
Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрювану з певним злочином, на даному етапі, хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків (ризиків), підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що він може їх порушити.
На даний час до таких ризиків можна віднести наступне:
1) можливість переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду;
2) можливість незаконно впливати потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні;
3) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Виклад обставин, на підставі яких слідчий і прокурор дійшли висновку про наявність ризиків:
На той факт, що підозрюваний матиме можливість переховуватись від органу досудового розслідування та суду вказує те, що повідомлена підозра повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження, а максимальна санкція статті кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 передбачає безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років (особливо тяжкий злочин). Тобто перебуваючи на волі, усвідомлюючи невідворотність покарання, яке пов`язане із позбавленням волі за вчинення вказаного кримінального правопорушення, підозрюваний може вживати заходів щодо переховування від правоохоронних органів та суду, що негативно вплине на досудове розслідування.
2. На той факт, що підозрюваний може впливати на потерпілого, який на даний час ще не допитаний, свідків і їх представників, з метою зміни останніми показань в частині фактичних обставин, вказує те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, який пов`язаний з закінченим замахом замаху на заподіяння смерті іншій людині, а саме раніше незнайомому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому перебуваючи на волі він матиме можливість зустрічатись з ними поза межами кримінального процесуального судочинства, що дасть йому можливість незаконно впливати на них, у тому числі психологічним чином або умовляннями змушувати їх змінити свої показання, надати нові або відмовитись від наданих раніше з метою створення умов для уникнення від кримінальної відповідальності.
Окрім того, підозрюваний вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння застосувавши насильство відносно потерпілого, що вказує на його здатність до дій насильницького характеру проти життя та здоров`я осіб і на можливість агресивної поведінки підозрюваної відносно інших учасників кримінального провадження з метою здійснення на них тиску.
Враховуючи встановлені обставини, маючи можливість уникнути конфліктної ситуації та фактично безпричинно, підозрюваний, маючи на меті вчинити вбивсто, взявши напівавтоматичну вогнепальну зброю, здійснив з неї постріл в область грудної клітини потерпілого, тобто у в місце в де знаходяться життєво важливі органи людини. При цьому, постріл здійснено у лежачого на землі потерпілого і який не представляв будь-якої загрози для підозрюваного чи оточуючих.
3. Крім цього, актуальним є ризик намагання перешкодити кримінальному провадженню, зокрема, шляхом приховання або знищення доказів, які органом досудового розслідування ще не встановлено та не отримано.
Застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, надасть змогу переховуватись від органу досудового розслідування та суду, впливати на розслідування кримінального провадження, у тому числі на потерпілого, свідків і їх представників.
Орган досудового слідства вважає наявність цих ризиків обґрунтованими, через те, що матеріали кримінального провадження містять достатні дані, які вказують на те, що саме підозрюваний ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.
При цьому, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Прошу суд врахувати, що міра запобіжного заходу має на меті попереджати спроби особи вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя, а не бути лише наслідком такого перешкоджання.
Згідно з положенням ст. 5 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Враховуючи всі наведені обставини та підстави, вважаю наявність ризиків обґрунтованими, а застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливим, оскільки більш м`які запобіжні заходи не нададуть можливості забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.»

Згідно з ч. 4 ст. 107 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів.

До початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу по суті, сторона захисту заявила клопотання про виклик і допит як свідка ОСОБА_13 , вказуючи, що його показання мають значення для розгляду, оскільки відрізняються від показань інших осіб, протоколи допиту яких наявні в матеріалах клопотання, зокрема, в частині того, що між підозрюваним та потерпілим виникла конфліктна ситуація.

В ході розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим суддею таке клопотання було відхилено.

В судовому засіданні прокурор підтримав доводи та вимоги, викладені у клопотанні, просив його задовольнити, вказуючи, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, а наведені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні та доданими до клопотання доказами.

Захисники підозрюваного як і він сам щодо вимог та доводів клопотання заперечували, вказували, що більш м`який запобіжний захід зможе забезпечити виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України (зокрема, домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю).

Зокрема стороною захисту звернуто увагу на те, що:

- Клопотання про застосування запобіжного заходу не відповідає вимогам ч. 3 ст. 184 КПК України;

- Підозра в частині умислу на протиправне позбавлення особи життя є необґрунтованою, оскільки своєчасну медичну допомогу потерпілому забезпечив сам підозрюваний;

- У підозрі неправильно кваліфіковано інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний вчиняв заходів задля того, щоб запобігти наслідкам у вигляді смерті потерпілого;

- Пояснення свідка ОСОБА_9 є плутаними;

- Допитані як свідки ОСОБА_15 ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 не були свідками подій;

- Частина допитуваних товариші потерпілого;

- Свідок ОСОБА_13 дав свідчення що всі учасники подій були у стані алкогольного сп`яніння, та з його свідчень вбачається, що між учасниками подій виникла конфліктна ситуація, наслідки якої, на думку сторони захисту, можна кваліфікувати як перевищення меж необхідної оборони;

- Необхідності дотримання правової позиції Верховного Суду щодо безпосередності допиту свідків;

- Протоколи пред`явлення до впізнання не відповідають встановленим вимогам;

- Порушенні правил впізнання за фотознімками;

- Недотриманні позиції Верховного Суду згідно з якою якщо можна проводити впізнання особисто, то недоречно проводити впізнання за фотознімками;

- Посилання на практику ЄСПЛ в клопотанні про застосування запобіжного заходу є безпідставним, оскільки використання практики ЄСПЛ стороною обвинувачення заборонено;

- Підозрюваний ОСОБА_5 безпосередньо після подій не намагався втекти, спілкувався з працівниками правоохоронних органів;

- Ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається сторона обвинувачення необґрунтовані, на їх підтвердження не додано належних та допустимих доказів;

- Підозрюваний ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки;

- Підозрюваний має намір відшкодувати завдану потерпілому шкоду.

Крім того, захисником ОСОБА_6 подано заяву про взяття підозрюваного ОСОБА_5 на особисту поруку, до якої, зокрема, додано позитивні характеристики та копії відзнак на ім`я адвоката ОСОБА_6 .

Вказав, що поручається за виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язується за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

При цьому, ОСОБА_6 звернув увагу на те, що працює адвокатом понад 20 років, має досвід позитивний поручителя по тяжким злочинам.

Зауважив, що йому відомо, у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки поручителя та наслідки їх невиконання, право на відмову від прийнятих на себе зобов`язань та порядок реалізації такого права.

Прокурор щодо передачі підозрюваного на особисту поруку заперечував, звертаючи увагу на відсутність підстав вважати, що ОСОБА_6 має авторитет для підозрюваного та недоведеність наявності у ОСОБА_6 виключного авторитету та доведеності того, що він заслуговує на особливу довіру, що є необхідною умовою у разі наявності тільки одного поручителя.

Підозрюваний просив передати його на особисту поруку адвоката ОСОБА_6 . Додатково звернув увагу на те, що в день події повертався додому на таксі разом зі своєю цивільною дружиною, конфлікт стався через те, що відповідна особа перешкоджала їм вийти з таксі, у зв`язку з чим він викликав службу охорону «Шеріф». Крім того, зауважив на тому, що постріл стався неконтрольовано, після чого він одразу надав допомогу постраждалій особі. Висловив шкоду з приводу того, що сталось.

Заслухавши сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.ч. 1 - 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

За змістом ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

За своєю юридичною природою запобіжні заходи застосовуються тоді, коли особа ще не визнана винною у скоєнні кримінального правопорушення, тобто згідно із презумпцією невинуватості вона є невинуватою.

Застосування запобіжного заходу це не покарання особи за вчинений злочин, оскільки під час кримінального провадження особа спочатку підозрюється, а потім обвинувачується у вчиненні злочину, вона ще не визнана судом винною і винною стане тільки після набрання вироком законної чинності.

Запобіжні заходи це сукупність превентивних заходів забезпечення кримінального провадження, які спрямовані на забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого, засудженого через певне обмеження їхніх особистих прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Наявність такої системи запобіжних заходів забезпечує можливість ситуативного підходу до їх застосування в практиці кримінального провадження, що передбачає взяття до уваги не лише обставин провадження, а й суворості запобіжного заходу.

Вказаний перелік запобіжних заходів у кожному конкретному випадку дозволяє індивідуалізувати його застосування враховуючи при цьому як інтереси правосуддя, так і недопущення невиправданих обмежень прав і свобод підозрюваного, обвинуваченого.

Суд наголошує, що ст. 183 КПК України регламентовано, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, і визначено вичерпний перелік випадків можливості застосування такого заходу.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як:

1) до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений не виконав обов`язки, покладені на нього при застосуванні іншого, раніше обраного запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує;

2) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

3) до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;
5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки;

6) до особи, яку розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбачених розділом ІХ цього Кодексу або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

7) до особи, стосовно якої надійшло прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, у порядку і на підставах, передбачених розділом IX-2 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 2 вказаної статті покладає обов`язок на слідчого суддю постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зав`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Як свідчать матеріали провадження, повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 04.12.2022 (а.с. 109-112) відповідає вимогам ст. 277 КПК України, за своїм змістом та на даному етапі сумнівів щодо її законності або порушення порядку вручення не викликає.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 04.12.2022 підозри у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування в кримінальному провадженні доказами, зокрема:

- відомостями отриманими під час огляду місця події від 04.12.2022 за адресою: м. Київ, мікрорайон «Жуляни» на проїжджій частині дороги на перехресті між вулицями Малиновою та Анни Ардент; Протокол від 04.12.2022;

- відомостями отриманими під час обшуку транспортного засобу марки «Audi» модель «Q8», державний номерний знак НОМЕР_2 , 2019 року випуску, VIN-код: НОМЕР_3 , яка знаходиться на прибудинковій території за адресою: АДРЕСА_2 ; протокол від 04.12.2022;

- показаннями свідка ОСОБА_9 , отриманими під час його допиту від 04.12.2022, та додаткового допиту від 04.12.2022, щодо обставин вичиненого кримінального правопорушення;

- відомостями отриманими під час проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_9 ; протокол від 04.12.2022 року;

- відомостями отриманими під час проведення пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_9 ; протокол від 04.12.2022;

- показаннями свідка ОСОБА_10 , отриманими під час його допиту щодо обставин вичиненого кримінального правопорушення; протокол від 04.12.2022;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , отриманими під час його допиту щодо обставин вичиненого кримінального правопорушення; протокол від 04.12.2022;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , отриманими під час його допиту щодо обставин вичиненого кримінального правопорушення; протокол від 04.12.2022;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , отриманими під час його допиту щодо обставин вичиненого кримінального правопорушення; протокол від 04.12.2022;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , отриманими під час його допиту щодо обставин вичиненого кримінального правопорушення; протокол від 04.12.2022;

- відомостями отриманими під час затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України; протокол від 04.12.2022;

- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

При цьому, суд враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, проте зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд в цьому контексті враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Зокрема, за змістом п. 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення ст. 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На даному етапі судового провадження суд не вирішує питання про оцінку доказів для визнання підозрюваного винуватим чи невинуватим у вчиненні злочину, адже судове провадження наразі не завершено, докази сторін в повному обсязі судом не досліджено, і відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, має оцінити після завершення дослідження кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування слідчий суддя має переконатись, що сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, яка не є сама по собі актом притягненням особи до відповідальності, а є лише сукупністю даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

За таких умов, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші), які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, які могли б об`єктивно зв`язувати його з ними, тобто підтвердити існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане кримінальне правопорушення.

При цьому, слідчий суддя, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому злочину, правильність кваліфікації його дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості підозрюваного, проте вважає, що зміст клопотання та долучених до нього документів можуть свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, отже про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_16 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15,ч. 1 ст. 115 КК України.

При цьому слідчий суддя звертає увагу на те, що питання про узгодженість викладення фактичних обставин справи та правової кваліфікації кримінального правопорушення, як і конкретизація правової кваліфікації кримінального правопорушення не може бути предметом розгляду на досудовому розслідуванні, оскільки на цій стадії слідчий суддя не вправі вдаватися до оцінки вказаних обставин. Питання доведеності кримінального правопорушення, правильності його кваліфікації, в тому числі щодо його об`єктивної та суб`єктивної сторони, суд має вирішувати під час розгляду справи по суті та постановлення вироку в нарадчій кімнаті.

Разом з тим, слідчий суддя зауважує, що згідно вимог чинного законодавства сама по собі наявність обґрунтованою підозри не може бути єдиною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, оскільки їх застосування потребує наявність існування хоча б одного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Звертаючись з клопотанням слідчий вказав на наявність у даному випадку ризиків, передбачених п.п. 1, 3 та 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В обґрунтування ризику того, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду стороною обвинувачення звернуто увагу на те, що повідомлена підозра повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження, а максимальна санкція статті кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 передбачає безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років (особливо тяжкий злочин). Тому, на думку сторони обвинувачення, перебуваючи на волі, усвідомлюючи невідворотність покарання, яке пов`язане із позбавленням волі за вчинення вказаного кримінального правопорушення, підозрюваний може вживати заходів щодо переховування від правоохоронних органів та суду.

На підтвердження ризику того, що підозрюваний може впливати на потерпілого, який на даний час ще не допитаний, свідків і їх представників, з метою зміни останніми показань в частині фактичних обставин, у клопотанні зауважено на тому, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, який пов`язаний з закінченим замахом замаху на заподіяння смерті іншій людині, а саме раніше незнайомому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому перебуваючи на волі матиме можливість зустрічатись з ними поза межами кримінального процесуального судочинства, що дасть йому можливість незаконно впливати на них, у тому числі психологічним чином або умовляннями змушувати їх змінити свої показання, надати нові або відмовитись від наданих раніше з метою створення умов для уникнення від кримінальної відповідальності. При цьому, стороною обвинувачення зазначено, що підозрюваний вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння застосувавши насильство відносно потерпілого, що вказує на його здатність до дій насильницького характеру проти життя та здоров`я осіб і на можливість агресивної поведінки відносно інших учасників кримінального провадження з метою здійснення на них тиску.

Крім того, в клопотання вказано про наявність ризику перешкодити кримінальному провадженню, зокрема, шляхом приховання або знищення доказів, які органом досудового розслідування ще не встановлено та не отримано.

При цьому, орган досудового слідства вважає наявність зазначених ризиків обґрунтованими, через те, що матеріали кримінального провадження містять достатні дані, які вказують на те, що саме підозрюваний ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Водночас, прокурором наголошено, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, надасть змогу переховуватись від органу досудового розслідування та суду, впливати на розслідування кримінального провадження, у тому числі на потерпілого, свідків і їх представників.

Слідчий суддя вважає переконливим та таким, що доведений матеріалами клопотання, щонайменше ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя зауважує, що у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який на даний час триває.

Перебування на волі підозрюваного ОСОБА_5 який усвідомлює невідворотність, тяжкість та реальність покарання за вчинене правопорушення, може надати можливість уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду.

Так, на підтвердження даного ризику враховуються такі обставини, що підозрюваний в разі перебування на волі може використати ситуацію, яка склалась у країні на власну користь, а саме скористатись тим фактом, що служби поліції перебувають на даний час в посиленому режимі несення служби, орган досудового розслідування обмежений в можливості здійснювати контроль підозрюваного у місці його проживання, виконання ним покладених на останнього його процесуальних обов`язків, у разі незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання більш м`якого запобіжного заходу, непов`язаного із позбавленням волі.

Викладені обставини слід враховувати як достатньо вірогідні дії підозрюваного, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 чітко розуміє та усвідомлює категорію інкримінованого йому кримінального правопорушення, його тяжкість та покарання у разі визнання його винним.

В даній конкретній ситуації тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_5 у разі визнання його винним, свідчить про неможливість застосування до нього менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, надасть змогу переховуватись від суду.

Отже, при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує особу останнього, а також те, що є підстави вважати, що з боку підозрюваного може мати місце переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Вирішуючи клопотання, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини про те, що позбавлення свободи і тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості. (Рішення Європейського Суду «Марченко проти України» від 10.02.2011).

Під суспільним інтересом в даному конкретному випадку суд розуміє обставини даної конкретної справи, особу підозрюваного та нагальну необхідність захисту суспільства.

Зважаючи на конкретні обставини даної справи, запобіжний захід у виді особистої поруки не зможе запобігти зазначеним вище ризикам.

Враховуючи наведене, а також тяжкість інкримінованого злочину слідчий суддя не вбачає за можливе застосування у даному випадку запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, у зв`язку з чим відповідне заява адвоката ОСОБА_6 відхиляється.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати в даному випадку запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування.
Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Частиною 4 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Розмір застави не визначається під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до статей 629-631 цього Кодексу.

Отже, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства має право, а не обов`язок не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

Разом з тим, під час судового засідання прокурор не довів необхідності застосування до підозрюваного безальтернативного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а обмежився тільки посиланням на норму закону, яка не є імперативною.

Слідчий суддя бере до уваги, що ЄСПЛ орієнтує національні суди при прийнятті рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою розглядати альтернативні засоби забезпечення явки особи до суду.

Так, у рішенні у справі «Цигоній проти України» від 24.11.2011 ЄСПЛ встановив порушення п. 3 ст. 5 КЗПЛ у зв`язку з тим, що рішення судів не містили належних і достатніх підстав для тримання під вартою та національні суди не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів. У рішенні у справі «Третьяков проти України» від 29.09.2011 ЄСПЛ констатував порушення ст. 5 КЗПЛ, зокрема, з огляду на те, що судом не було розглянуто можливість за стосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою. У рішенні у справі «Штепа проти України» від 24.10.2019 ЄСПЛ встановив порушення п. 3 ст. 5 Конвенції оскільки суд не розглянув конкретні факти або альтернативні триманню під вартою запобіжні заходи.

Також відповідно до практики ЄСПЛ у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (п. 76 рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії»/ Vrenсev v. Serbia, заява № 2361/05; п. 62 рішення від 16.12.2010 у справі «Боротюк проти України»/ Borotyuk v. Ukraine, заява № 33579/04).

Процесуальним законом встановлено, що в ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Отже, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого, не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

За змістом п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Наразі матеріалами справи не доведено наявність підстав для застосування застави у розмірі, який перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 182 КПК України застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

Частиною 3 статті 182 КПК України передбачено, що при застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків. У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.

Згідно з ч.ч. 7, 8, 10 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

За таких обставин, оскільки на думку слідчого судді застосування до підозрюваного більш м`якого, окрім виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме: спробам переховуватися чи перешкоджати кримінальному провадженню, тому клопотання підлягає задоволенню з одночасним визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 805 200,00 грн, який відповідає вимогам ч. 5 ст. 182 КПК України та, на думку слідчого судді, достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів: особистої поруки чи домашнього арешту не забезпечить можливості здійснення дієвого контролю за поведінкою підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків, в той час як тримання під вартою або ризик звернення визначеного розміру застави у дохід держави є більш ефективним стримуючим фактором від вчинення ОСОБА_5 позапроцесуальних дій та неналежної процесуальної поведінки.

При цьому слідчий суддя бере до уваги, що за змістом ч.ч. 1, 2 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Як вбачається з протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину (а.с. 98), ОСОБА_5 затримано 03.12.2022 о 22 год 20 хв.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 370-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві лейтенант ОСОБА_3 , погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

У задоволенні клопотання сторони захисту про застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування строком на 58 (п`ятдесят вісім) днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту фактичного затримання, тобто з 22 год 20 хв 03.12.2022.

Визначити, що строк дії ухвали закінчується о 22 год 20 хв 02 лютого 2023 року.

Визначити розмір застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 805 200,00 (вісімсот п`ять тисяч двісті) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: Банк отримувача коштів: ДКСУ, м. Київ; Код банку отримувача (МФО): 820172; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26268059; Рахунок отримувача: UA1012089; призначення платежу: «застава за … (П.І.Б.), … (дата народження особи, за яку вноситься застава), згідно з ухвалою …(назва суду)… від … (дата ухвали)… по справі №…, кримінальне провадження №….», та надати документ, що це підтверджує, до Солом`янського районного суду міста Києва.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою,

- не відлучатись з місця проживання (м. Київ), без дозволу слідчого, прокурора або суду,

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи,

- утримуватися від спілкування з свідками у кримінальному провадженні № 0002748 від 04.12.2022 ( ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 );

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 02 лютого 2023 року включно.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Солом`янського районного суду міста Києва коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Солом`янського районного суду міста Києва.

З моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1