ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/50/23 Справа № 711/317/23 Категорія: ст. 181, 183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючогоОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар учасники справи:ОСОБА_5
прокурор підозрюваний захисники ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 січня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, росіянина за національністю, не одруженого, працюючого водієм ФОП ОСОБА_11 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

19 січня 2023 року старший слідчий в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_12 , за погодженням з прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб, без можливості внесення застави.

В обґрунтування заявлених в клопотанні вимог зазначив, що 17.01.2023, близько 12 години 01 хвилину, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи «Volkswagen Crafter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та знаходячись біля буд. №27 по вул. Богдана Хмельницького в м. Чигирин Черкаської області, в порушення вимог пунктів 2.3 б), 10.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 зі змінами та доповненнями, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну та здійснюючи рух заднім ходом не переконався в тому, що не створює небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху та для забезпечення безпеки руху не звернувся за допомогою до інших осіб, внаслідок чого здійснюючи рух заднім ходом по прилеглій території до вказаного будинку, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди отримала тілесні ушкодження, від яких загинула на місці події.

17 січня 2023 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст.208 КПК України.

18 січня 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Необхідність застосування запобіжного заходу підозрюваному у вигляді тримання під вартою обґрунтовувано тим, що існують ризики, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 січня 2023 року клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено частково.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування, тобто до 18.03.2023 року включно.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, та зобов`язано:

- не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 20.00 години вечора до 07.00 години ранку;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу слідчого, прокурора чи слідчого судді/суду;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи слідчого судді/суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) та інші документи, що дають право на виїзд за кордон України;

- утриматися від спілкування в будь-якій формі (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу Інтернет тощо) зі свідками, експертами, крім випадків необхідності такого спілкування безпосередньо в ході проведення слідчих чи процесуальних дій за їх участі, а також участі ОСОБА_7 у присутності слідчого чи прокурора.

Постановлено підозрюваного ОСОБА_7 негайно звільнити з-під варти.

Ухвала суду обґрунтована тим, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, буде необхідним і достатнім запобіжним заходом для підозрюваного ОСОБА_7 та на переконання слідчого судді, зможе убезпечити існуючі ризики у даному кримінальному провадженні та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 на даній стадії кримінального провадження і не буде порушувати баланс інтересів щодо прав особистої свободи останнього та завдань кримінального провадження.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, прокурор відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу та просить скасувати ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 січня 2023 року, постановити нову, якою задовольнити клопотання та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, що не перевищує 60 діб з утриманням у ДУ «Черкаський слідчий ізолятор», без визначення застави.

В апеляційній скарзі вказує, що судове рішення є незаконним, необґрунтованим, невмотивованим та підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Вважає, що встановлені обставини кримінального провадження, а також тяжкість наслідків, спричинених даним злочином, особи підозрюваного, свідчить про недостатність застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, оскільки він не забезпечить гарантій його належної процесуальної поведінки.

На думку апелянта слідчий суддя не вмотивував належним чином свої висновки про відсутність підстав для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, всупереч вимогам статтей 94, 178 КПК України, не оцінив обставини, на які послався слідчий у клопотанні та додані до клопотання документи у їх сукупності, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, для прийняття відповідного процесуального рішення.

Від захисника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на адресу суду надійшло заперечення на апеляційну скаргу, в якому в задоволенні апеляційної скарги прокурора просить відмовити.

Вказує, що оскаржувана ухвала є законною та відповідає вимога закону, а суддя повно, всебічно та об`єктивно дослідив всі наявні в справі докази та ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Вважає, що суддя дійшов вірного висновку про те, що ОСОБА_7 не є суспільно-небезпечною особою та не потребує ізоляції від суспільства.

Зазначає, що ОСОБА_7 є особою, яка ніколи раніше не притягалася до кримінальної відповідальності, має матір похилого віку, яка на даний час знаходиться в лікувальному закладі та їй було проведено оперативне втручання, має на утриманні дочку, яка на даний час здобуває вищу освіту, має постійне місце роботи та характеристики з місця роботи, також є членом Обслуговуючого Кооперативу «Гаражний Кооператив «Антей-2», де також позитивно характеризується.

Заслухавши доповідь головуючого, доводи та пояснення учасників справи, вивчивши матеріали, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1-5 частини 1 зазначеної статті.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, на виконання вимог частин 1, 2 статті 194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статті 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених частиною 1 статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені статтею 178 КПК України, а також вагомість наявних доказів, якими такі обставини обґрунтовуються.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених статтею 177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Як вбачається з матеріалів справи, слідчий суддя під час розгляду зазначеного клопотання правильно встановив наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, прийшов до обґрунтованого висновку щодо необхідності застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Відповідно до вимог статей 177, 178, 183, 194, 200 КПК України та пункту «е» частини 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (Рим, 1950 року), міра запобіжного заходу у виді взяття під варту обирається підозрюваному, обвинуваченому судом при наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ним правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню ним правопорушення чи його втечі після його вчинення, що вказана особа може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок слідчого судді, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, буде необхідним і достатнім запобіжним заходом для підозрюваного ОСОБА_7 та таким, що зможе убезпечити існуючі ризики у даному кримінальному провадженні і забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного на даній стадії кримінального провадження, не порушуючи баланс інтересів щодо прав особистої свободи останнього та завдань кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини, зокрема у викладених рішеннях по справах «Калашников проти Росії», «Томазі проти Франції» та інших, роз`яснив, що сама по собі тяжкість злочину згідно повідомлення особі про підозру, не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тому посилання прокурора про необхідність застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку із тяжкістю злочину, у вчиненні якого він підозрюється, на думку колегії суддів є безпідставним.

Одним із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України, є домашній арешт, який полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до частин 2, 6 статті 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Посилання прокурора в його апеляційній скарзі на те, що слідчий суддя не вмотивував належним чином свої висновки про відсутність підстав для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, всупереч вимогам статтей 94, 178 КПК України, не оцінив обставини, на які послався слідчий у клопотанні та додані до клопотання документи у їх сукупності, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, для прийняття відповідного процесуального рішення, є безпідставними. Так, слідчим суддею повно та всебічно досліджено матеріали клопотання, у судовому засіданні заслухано думку учасників справи та надано належну оцінку обґрунтованості підозри та наявності ризиків, вказаних в клопотанні.

Колегія суддів також враховує, що з моменту застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби 19 січня 2023 року до постановлення даної ухвали судом апеляційної інстанції даних про порушення підозрюваним застосованого обмеження прокурором не надано, що свідчить про ефективність застосованого слідчим суддею запобіжного заходу та відсутність підстав для зміни його на більш суворий тримання під вартою, як того просить прокурор.

Крім того, на час розгляду апеляційної скарги прокурором не надано доказів ухилення ОСОБА_7 від органу досудового розслідування, прокурора чи суду під час перебування під домашнім арештом.

Твердження прокурора в апеляційній скарзі про те, що застосування іншого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою, не забезпечить гарантій належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 , апеляційний суд не бере до уваги, оскільки вказані обставини не спростовують правильності висновків суду та були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги прокурора, на думку колегії суддів суттєвими не являються та не можуть бути підставами для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки вони не підтверджені матеріалами справи.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя при розгляді клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує застосування запобіжних заходів, при цьому вислухавши та врахувавши пояснення всіх учасників судового розгляду, прийшов до обґрунтованого висновку про необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, та належним чином мотивував своє рішення.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Керуючись статтями 181, 183, 309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 січня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді