Справа № 462/5669/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 грудня 2022 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження №0000661 від 05.09.2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Львова, громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимою, на шлях виправлення не стала і знову вчинила корисливий злочин.

Так, ОСОБА_4 05.09.2022 приблизно о 16:17 годин, перебуваючи на спортивному майданчику СЗШ №67 м.Львова, що розташована у м.Львові по вул.Сяйво, 18, маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжка), з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, за рахунок злочинної діяльності, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, усвідомлюючи, що вчиняє кримінальне правопорушення в умовах воєнного стану, викрала мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9C NFC Sunrise orange» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 вартістю 3299 гривень, у чохлі яскраво малинового кольору вартістю 200 гривень, який являється власністю ОСОБА_5 , однак, перебував у користуванні її неповнолітньої дочки ОСОБА_6 та знаходився на території футбольного майданчику вищевказаної школи. В подальшому ОСОБА_4 заховавши його у кишеню джинсів, покинула місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядилася викраденим на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 заподіяла ОСОБА_5 матеріальних збитків на загальну суму 3 499 гривень без ПДВ.

Відповідно до указу Президента України №64/2022, у зв`язку із збройною агресією російської федерації на території України з 05:30 год. 24.02.2022 введено воєнний стан, який продовжується з 05:30 год. 23.08.2022 строком на 90 діб на підставі Указу Президента №573 від 12.08.2022 року.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у інкримінованому їй злочині визнала повністю. Щиро кається у вчиненому. Просить суворо не карати. Зазначила, що має на утриманні неповнолітню дитину.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України інші докази кримінального провадження судом не досліджувались. Суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, оскільки обвинувачена в судовому засіданні не оспорювала факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України при вищезазначених обставинах, учасники судового провадження проти цього не заперечували.

Судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає доведеним факт вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, тобто вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення є тяжким злочином.

Обтяжуючих вину обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставин, передбачених ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Обставиною, яка пом`якшує вину обвинуваченої ОСОБА_4 та передбачена ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Вчиненим кримінальним правопорушенням заподіяна матеріальна шкода у розмірі 3 499 грн., яка відшкодована шляхом вилучення майна в ОСОБА_4 .

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та обираючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує характер та тяжкість вчиненого нею злочину, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних злочином наслідків, спосіб вчинення злочину і його мотиви, форму вини, обстановку вчинення злочину, особу обвинуваченої, яка усвідомила суспільну небезпеку вчиненого нею злочину, беззаперечно визнала свою вину, у вчиненому розкаялася, має на утриманні неповнолітню дитину, однак раніше неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, зокрема, проти власності, в тому числі із призначенням реального покарання, після відбування покарання звільнилася 28.05.2021 року і знову вчинила корисливий злочин, офіційно не працевлаштована, на обліку в психоневрологічному диспансері не перебуває, перебуває на обліку в наркологічному диспансері, не є особою з інвалідністю, не є військовослужбовцем строкової служби, і вважає за необхідне призначити їй покарання в межах санкції ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Судом встановлено, що вирок Галицького районного суду м.Львова від 07.10.2021 року, яким ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки із застосуванням ст.75 КК України, ухвалою Львівського апеляційного суду від 24.05.2022 року скасовано, призначено новий розгляд у суді першої інстанції.

Вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 03.08.2022 року, ОСОБА_4 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», за сукупністю вироків (ст. 71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 після постановлення вироку Шевченківського районного суду м.Львова від 03.08.2022 року, але до набрання ним законної сили, вчинила новий злочин, а відтак при призначенні покарання ОСОБА_4 слід застосувати норми ч.1 ст.71 КК України.

Враховуючи наведене, суд не вбачає підстав для застосування ст.75 КК України, про що просила прокурор у судовому засіданні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту, обраний обвинуваченій в даному кримінальному провадженні, слід залишити до набрання вироком законної сили.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Керуючись ст.ст.368-371,373-374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 03 серпня 2022 року, яким ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, та остаточно визначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту залишити до набрання вироком законної сили.

Речові докази:

-телефон марки «Xiaomi Redmi 9C NFC Sunrise orange» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , оранжевого кольору повернути власнику ОСОБА_5 ;

-джинсову куртку синьо-голубого кольору повернути власнику ОСОБА_4 .

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 08.09.2022 року на мобільний телефон Xiaomi Redmi 9C NFC Sunrise range, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , оранжевого кольору.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 08.09.2022 року на джинсову куртку.

Вирок може бути оскаржено сторонами до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Залізничний районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1