Справа № 344/4880/23
Провадження № 1-кс/344/2032/23
У Х В А Л А

28 березня 2023 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ТОВ «Виробнича компанія «Укрстальспецконструкція» на бездіяльність уповноважених осіб щодо неповернення тимчасово вилученого майна,-

У С Т А Н О В И В:

в скарзі вказано, що Слідчим відділом Служби безпеки України в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000371 від 08.03.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255, ч.4 ст.28, ч.1 ст. 1111, ч. 4 ст. 28, ч.3 ст. 110 КК України. В рамках даного кримінального провадження під час обшуку на підставі ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.04.2022, було вилучено майно. З часу проведення обшуку та вилучення майна, тобто з 19.04.2022 майно повернуто не було, органом досудового розслідування будь-яких слідчо-процесуальних дій, направлених на встановлення вказаної комп`ютерної техніки щодо причетності їх до даного кримінального провадження та документів, не здійснювалось. Вказане тимчасово вилучене майно не відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, для даного кримінального провадження. Скаржник просить зобов`язати орган досудового розслідування повернути тимчасово вилучене майно.

Учасники розгляду у судове засідання не з`явились.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не відбувалось на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено, що відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя зазначає наступне.

13.04.2022 року слідчим суддею Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області надано дозвіл на проведення обшуку об`єкту нерухомості, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Чигоріна,18, яке використовується володільцем ТОВ «Виробнича компанія «Укрстальспецконструкція» ОСОБА_4 .

Згідно протоколу обшуку від 19.04.2022 прокурором відділу ОГП було проведено обшук на даному об`єкту нерухомості та тимчасово вилучено системний блок Grand 701R-PS4 Black » із надписом на корпусі «Секретар»; - мобільний телефон марки «Xiaomi» model: MAG 138. FCC ID: НОМЕР_1 , чорного кольору, з сім-карткою «МТС» № НОМЕР_2 ; різного роду документація, чорнові записи, експрес-накладні нової пошти, податкові накладні.

Згідно п.1 ч.1 ст.303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Згідно з ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких воно перебуває, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно частини 2 вказаної процесуальної норми, тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту; 5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В свою чергу, відповідно до ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів в кримінальному провадженні, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті його розгляду. До вказаного часу докази повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Перед судом не доведено тієї обставини, що вилучення відповідного майна здійснено без правових підстав.

Крім цього в КПК України передбачено, що після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок, спосіб зберігання вилученого майна визначено в наказі Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації від 27.08.2010 N 51/401/649/471/23/125.

Отже законом визначено відповідальних осіб за збереження вилученого майна, порядок його зберігання.

Відповідно до ст.ст. 7, 22 КПК України обвинувачення підтримується прокурором, а відповідно до ст. 23, 95 КПК України суд безпосередньо досліджує докази, під час судового розгляду кримінального провадження.

Отже питання підтримання державного обвинувачення у відповідному кримінальному провадженні вирішується прокурором. Тому питання використання доказу в процесуальній діяльності підлягає вирішенню прокурором.

Отже для вирішення питання повернення вилученого майна заявник зобов`язаний був звернутися до уповноваженого кримінальним процесуальним законом суб`єкта, якому належить право на підтримання обвинувачення за опосередкуванням відповідних доказів, яким є прокурор.

Крім цього до завершення кримінального провадження все ще зберігається потреба у дослідження речового доказу судом.

В п.3 ст.26 КПК України вказано, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У даному випадку скаржник звертаючись із зазначеною скаргою не довів, що вказане майно, яке він просить повернути не є речовим доказом, а також те, що відповідно ч.5 ст.171 КПК України клопотання про арешт тимчасово вилученого майна подано не було, таким чином не відомо в якому статусі знаходиться зазначене майно.

Таким чином перед судом не доведено наявності правових підстав для повернення вилученого майна.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Відповідно до зазначеного суд, -

П О С Т А Н О В И В :

в задоволенні скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1