Справа №635/186/23
Провадження по справі №1-в/635/24/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

представника установи виконання покарань ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

секретар судових засідань ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» подання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 засуджений вироком Московського районного суду м.Харкова від 18.06.2019 року за ч. 2 ст. 185, ч.3 ст.185, ч. 2 ст. 15 ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК Українидо 4 років позбавлення волі. Строк відбування покарання рахувати з 18.03.2019 року

Початок строку відбування покарання 18 березня 2019 року.

Кінець строку відбування покарання 18 березня 2023 року.

З 05.02.2021 року засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)».

Начальник Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_6 звернувся до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 , посилаючись на те, що засуджений був працевлаштований у цех №3 на дільницю деревообробки, поставлені завдання виконував сумлінно та в повному обсязі; порушень правил техніки безпеки не допускав; на даний час залучається до робіт по благоустрою установи, поставлені завдання виконує сумлінно; за час відбування покарання характеризується позитивно, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, стягнень не має; заохочувався адміністрацією установи тричі; приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Подолання наркотичної залежності», до реалізації якої ставиться з зацікавленням; цікавиться періодичною пресою та літературою, відвідує бібліотеку; підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом листування, телефонних розмов та побачень, стосунки доброзичливі, позитивно впливають на процес виправлення засудженого.

Засуджений у судовому засіданні просив задовольнити подання та звільнити його умовно-достроково,зазначив, що ним відбуто більше 2/3 призначеного покарання, має заохочення, жодного разу не порушував дисципліну, стягнень не має, виконує роботи з благоустрою.

Представник установи виконання покарань ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення подання, посилаючись на відсутність підстав для його задоволення.

Суд, дослідивши матеріали особової справи на засудженого, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст.81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, він з 18 березня 2019 року знаходиться в місцях позбавлення волі. За період утримання в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, порушень режиму тримання не допускав, заохочень та стягнень не мав. З 05 лютого 2021 року відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)».

Згідно характеристики на засудженого, складеної начальником відділення соціально-психологічної служби капітаном внутрішньої служби ОСОБА_3 та погодженої із заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи начальником відділу соціально-виховної та психологічної роботи підполковником внутрішньої служби ОСОБА_7 від 22.12.2022 року, ОСОБА_4 з 05 лютого 2021 року відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія №100», характеризується позитивно, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, стягнень не має; за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці заохочувався адміністрацією установи три рази. Засуджений був працевлаштований у цех №3 на дільницю деревообробки, поставлені завдання виконував сумлінно та в повному обсязі; порушень правил техніки безпеки не допускав; на даний час залучається до робіт по благоустрою установи, поставлені завдання виконує сумлінно, проявляє розумну ініціативу; виконує господарчі роботи, розуміє їх необхідність. Засуджений дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи, правильно будує взаємовідносини з оточуючими; сумлінно ставиться до виконання передбачених законом вимог персоналу установи; на заходи виховного характеру реагує позитивно; має охайний зовнішній вигляд, охайний; приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Подолання наркотичної залежності», до реалізації якої ставиться з зацікавленням; цікавиться періодичною пресою та літературою, відвідує бібліотеку;; підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом листування, телефонних розмов та побачень, стосунки доброзичливі, позитивно впливають на процес виправлення засудженого.

Як вбачається з матеріалів особової справи на засудженого ОСОБА_4 , останній має ряд непогашених та не знятих судимостей, а саме засуджений:

1)05.12.1997 Московським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.229-6, ч.2 ст.140, ст.42 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік, звільнений 08.09.1998 у зв`язку з відбуттям строку покарання;

2)04.03.1999 Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 229-6 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, дод. міри: конфіскація майна, звільнений 12.04.2000 у зв`язку з відбуттям строку покарання;

3)24.04.2001 Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 196-1 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст. 45 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном строком на 1 рік, штраф 170 грн.;

4)14.06.2003 Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки, дод. міри: лікування від наркоманії, звільнений 03.11.2004 на підставі постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26.10.2004, вид: умовно-достроково, невідбуте покарання 2 місяці 14 днів;

5)12.11.2014 Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання строком 3 роки;

6)01.04.2015 Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки;

7)29.04.2016 Московським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців; звільнений 05.05.2017 у зв`язку з відбуттям строку покарання;

8)18.06.2019 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч.3 ст.185, ч. 2 ст. 15 ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК Українидо 4 років позбавлення волі.

На даний час ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Московського районного суду м.Харкова від 18.06.2019 року за вчинення корисливих злочинів, які відповідно до ст.12 КК України (в редакції на день вчинення) відносяться до тяжких злочинів.

Суд враховує також ту обставину, що засуджений вже був неодноразово засуджений до позбавлення волі, після відбуття покарання знову вчиняв злочини та був засуджений, крім того, до засудженого вже застосовувалось умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, після чого він знову був засуджений за вчинення корисливих злочинів.

Зазначене свідчать про стійку тенденцію засудженого на систематичне вчинення злочинів та небажання ставати на шлях перевиховання та виправлення, а також про неефективність застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким № 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Як вбачається зі змісту довідки про працевлаштування засудженого, виданої заступником начальника планово-економічного відділу ОСОБА_8 та довідки про заробітну плату ОСОБА_4 , виданої бухгалтером установи ОСОБА_9 , засуджений в період з квітня 2021 року по вересень 2021 року, а також у грудні 2021 року був працевлаштований до 3 цеху та виконував роботи з виготовлення деталей до металопластикових вікон, товарів народного вжитку, розкладачок, крісел, стільців, шезлонгів, виробів з деревини, рамок для бджіл та лавочок зі спинкою, за що отримував заробітну плату, в інший період засуджений не працював, заробітну плату не отримував.

Згідно довідки, виданої бухгалтером ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_9 від 09.12.2022, та змісту вироку, яким засуджено ОСОБА_4 , вбачається, що з засудженого на користь ПАТ Укртелеком в рахунок відкодування спричиненої матеріальної шкоди стягнуто суму у розмірі 29106, 94 грн., на користь ТОВ «Макснет» в рахунок відкодування спричиненої матеріальної шкоди стягнуто суму у розмірі 11444, 70 грн., а також на користь держави стягнуто витрати за проведення експертиз у розмірі 6538 грн., однак на виконання до бухгалтерії установи виконавчий лист не надходив, з особового рахунку засудженого утримань не було.

Відповідно наданої квитанції №0.0..1 від 15.12.2022 ОСОБА_4 перерахував кошти у розмірі 1000 гривень на користь Салтівського відділу державної виконавчої служби у м.Харкові за призначенням платежу «оплата по ВП 61632689». Разом з тим відомості щодо виконавчого провадження 61632689 відсутні, а саме не зрозуміло хто є стягувачем, хто є боржником, та на підставі чого проводиться стягнення. У зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити чи дійсно здійснене перерахування коштів ОСОБА_4 на виконання вироку суду, за яким він відбуває покарання.

Таким чином, посилання в поданні щодо дострокового відшкодування засудженим стягнутих з нього вироком суду коштів не мають підтвердження.

Згідно Витягу з протоколу №9 від 03.03.2021 року засідання комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» по розгляду матеріалів засуджених щодо переведення до колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання (або до дільниці соціальної реабілітації) на підставі ст.101 КВК України, засудженому ОСОБА_4 відмовлено в представленні матеріалів до регіональної комісії на переведення до колонії мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання (або до дільниці соціальної реабілітації) на підставі ст.ст. 100,101 КВК України як особі, яка не стала на шлях виправлення.

Згідно Витягу з протоколу №12 від 24.03.2021 року засідання комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» по розгляду матеріалів щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України, засудженому ОСОБА_4 відмовлено в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України, як особі, яка не стала на шлях виправлення.

Згідно Витягу з протоколу №56 від 15.12.2021 року засідання комісії державної установи «Темнівська виправна колонія №100» по розгляду матеріалів щодо умовно-дострокового звільнення на підставі ст. 81 КК України, засудженому ОСОБА_4 відмовлено в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області на умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України як особі, яка не довела свого виправлення.

Вирішальне значення має активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Крім того, в матеріалах справи наявні характеристики на засудженого від 03.03.2021, 24.03.2021, та 15.12.2021 зі змісту яких вбачається, що засуджений характеризується з посереднього боку, стягнень та заохочень не мав, намагається утримувати у чистоті і порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має задовільний зовнішній вигляд; до виконання вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість; участі в організації та проведенні виховних заходів, які проводиться в установі, не приймає; соціально-корисні зв`язки з матір`ю підтримує шляхом телефонних розмов, стосунки доброзичливі, проте позитивного впливу на процес виправлення засудженого не мають.

Отже, бездоганної поведінки засудженого протягом всього строку відбування покарання судом не встановлено, оскільки факт, того, що засуджений виконує свої прямі обов`язки та претензій з боку працівників установи до нього на даний час немає, свідчить лише про те, що останній виконує їх на підставі закону, оскільки це є прямим обов`язком всіх засуджених, а умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, каяття у скоєному злочині, а в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Застосування до засудженого заохочення у вигляді трьох заохочень за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці заохочувався адміністрацією установи, відбуття ОСОБА_4 2/3 строку покарання та сам факт працевлаштування засудженого протягом 7 місяців в 2021 році без наявності будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про сумлінне ставлення до праці, не є достатніми даними, які б давали безсумнівні підстави суду вважати, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Зазначене не може слугувати достатньою підставою для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання.

З огляду на наведене, у суду виникають сумніви щодо виправлення засудженого, що є необхідною умовою під час застосування умовно-дострокового звільнення, матеріали справи на засудженого не містять об`єктивних даних, які б давали безсумнівні підстави суду вважати, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення протягом всього періоду відбування ним покарання, та не свідчать, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Московського районного суду м.Харкова від 18.06.2019 року.

Зазначені вище дані про особу засудженого та його поведінку за період відбування покарання у Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» свідчать лише про те, що на час звернення із поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, засуджений почав ставати на шлях виправлення, але не довів свого остаточного виправлення.

Враховуючи викладене, суд вважає подання Державної установи «Темнівська виправна колонія №100» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 передчасним та таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні подання начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 за вироком Московського районного суду м.Харкова від 18.06.2019 року відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 01 березня 2023 року.

Суддя ОСОБА_1