ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/638/23 Справа № 204/1326/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

третя особа, щодо майна, якої вирішується

питання про арешт майна ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування № 0000199 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2023 року про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2023 року, було задоволено клопотання слідчого в ОВС СВ Управління СБ України в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту на майно.

Накладено арешт на майно вилучене 3 лютого 2023 року під час проведення обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- грошові кошти в іноземній валюті у кількості 2 купюри по 50 доларів США на загальну суму 100 доларів США;

- грошові кошти в іноземній валюті у кількості 50 Євро;

- грошові кошти в національній валюті у кількості 43 купюри по 1000 грн., 11 купюр по 500 грн., 47 купюр по 200 грн., на загальну суму 57 900 грн.;

- продовольча продукція, що має ознаки гуманітарної допомоги не для продажу в кількості 35 металевих консервних банок з написом «М`ясо тушковане», 12 скляних консервних банок з написом «Квасоля фірмова», 3 металевих консервних банок з написом «Zester», 10 скляних консервних банок з написом «Горошок зелений», 6 металевих консервних банок з написом «Tomis», 27 вакуумних упаковки з м`ясом.

Рішення суду обґрунтовано тим, що слідчим доведено, наявність достатніх підстав вважати, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України і є речовим доказом у кримінальному провадженні, що згідно ч. 3 ст. 170 КПК України дає підстави для його арешту з метою збереження речових доказів.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

Вказує, що ухвала є незаконною та необґрунтованою.

На думку апелянта, слідчий у судовому засіданні не надав чітких та переконливих обгрунтувань за якими саме ознаками вказані грошові кошти та харчові продукти слід вважати речовими доказами, а у формі припущення вказав, що можливо харчові продукти можуть бути гуманітарною допомогою.

Вважає, що слідчий суддя безпідставно відхилив доводи сторони захисту, що вилучені грошові кошти є спільним майном подружжя.

Апелянт також зазначив, що

Зазначає, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні проводиться за ознаками кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 113 КК України за фактом нібито дій спрямованих на пошкодження та руйнування об`єкту інфраструктури в/ч, що призводить до зниження обороноздатності держави, шляхом ослаблення бойового стану особового складу ЗСУ України в умовах воєнного стану, а тому з огляду на вказані обставини грошові кошти ВОЧЕВИДЬ не можуть бути доказами у цьому кримінальному провадженні, оскільки не можуть містити на собі сліди злочину та не мають жодних ознак знаряддя злочину.

Апелянт також зазначив, що вилучення та арешт грошових коштів істотно порушує і права ОСОБА_10 , яка взагалі немає жодного стосунку до вказаного кримінального провадження та є співвласником цих коштів в силу норм СК України. Обсяг вилучених коштів цілком відповідає рівню доходів сім`ї ОСОБА_11 , що документально було підтверджено довідками про доходи ОСОБА_7 та ОСОБА_10 .

В судове засідання апеляційного суду адвокат ОСОБА_8 , який відповідно до ч. 1 ст. 135 КПК України, був належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду апеляційної скарги, не з`явився, причин неявки суду не повідомив.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч. 2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутністю адвоката, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши суддю-доповідача, думку третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу захисника та наполягав на її задоволенні, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги про необґрунтованість рішення слідчого судді та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд дійшов висновку, що вказані вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про арешт майна, слідчим суддею виконані належним чином.

Стаття 170 КПК України передбачає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За змістом п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна - є заходом забезпечення кримінального провадження.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Під час апеляційного перегляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

З матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні слідчого відділу Управління СУ України в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000199 від 22 серпня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 113 КК України.

В рамках даного кримінального провадження, 03 лютого 2023 року на підставі ухвали слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31.01.2023 року, було проведено обшук домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого серед іншого, було виявлено та вилучено: грошові кошти в іноземній валюті у кількості 2 купюри по 50 доларів США на загальну суму 100 доларів США; грошові кошти в іноземній валюті у кількості 50 Євро; грошові кошти в національній валюті у кількості 43 купюри по 1000 грн., 11 купюр по 500 грн., 47 купюр по 200 грн., на загальну суму 57 900 грн.; продовольча продукція, що має ознаки гуманітарної допомоги не для продажу в кількості 35 металевих консервних банок з написом «М`ясо тушковане», 12 скляних консервних банок з написом «Квасоля фірмова», 3 металевих консервних банок з написом «Zester», 10 скляних консервних банок з написом «Горошок зелений», 6 металевих консервних банок з написом «Tomis», 27 вакуумних упаковки з м`ясом.

Постановою слідчого в ОВС-криміналіста слідчого відділу Управління СБ України ОСОБА_12 від 3 лютого 2023 року, вилучені в ході обшуку предмети визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000199.

Враховуючи, що вказані грошові кошти та речі, є речовими доказами у кримінальному провадженні, могли бути здобуті шляхом вчинення кримінального правопорушення та містити інформацію, яка має значення для кримінального провадження, зокрема може бути використана як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому з метою збереження речових доказів та недопущення їх втрати, слідчий судді дійшов обґрунтованого висновку про необхідність накладення арешту на майно.

Так, відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами в справі є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту, що встановлюються під час кримінального провадження.

Отже, прокурором в судовому засіданні обґрунтовано підставу і мету арешту майна, відповідно до положень ст. 170 КПК України, тому колегія суддів вважає, що клопотання слідчого про накладення арешту на майно відповідає вимогам КПК України.

Доводи апелянта про те, що грошові кошти є спільними заощадженнями ОСОБА_7 та його дружини ОСОБА_10 , колегія суддів вважає безпідставними та не бере до уваги, оскільки ОСОБА_10 є дружиною ОСОБА_7 , а отже є зацікавленою особою.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, не може бути арештованим майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Метою накладення арешту у поданому клопотанні прокурор зазначив забезпечення збереження речових доказів, а тому доводи представника про те, що вказане майно набуте законним шляхом не можуть бути прийняті колегією суддів.

Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Таким чином, майно, вилучене в ході обшуку, дозвіл на вилучення якого не було прямо надано ухвалою слідчого суддя про надання дозволу на проведення обшуку набуває статусу тимчасово вилученого майна.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Згідно ч. 7 ст. 236 КПК України, при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Таким чином, майно, вилучене в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді майно, дозвіл на вилучення якого не було прямо надано вищезгаданою ухвалою, набуває статусу тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, всупереч доводам представника, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно, з метою забезпечення його збереження, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно практики ЄСПЛ, втручання держави у володіння майном є виправданим, якщо воно здійснюється для задоволення суспільного інтересу, у визначенні якого Суд надає державам право користуватися значною свободою розсуду з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і перебувають у кращому становищі, ніж міжнародний суддя для оцінки того, що становить суспільний інтерес.

Правомірним є арешт за умови одночасного існування критеріїв правомірності цього втручання (зокрема, законності, суспільного інтересу та справедливого балансу).

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що арешт майна це тимчасовий захід, а тому власник майна не позбавлений права звернутися з клопотанням про зняття арешту в разі не проведення слідчих дій з транспортним засобом протягом тривалого часу.

Також, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Інші доводи представника не є безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не виявлено, тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2023 року про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4