1Справа № 335/4272/22 1-кс/335/2845/2022
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2022 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши заяву адвоката ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000252 (судова справа № 335/4272/22), за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 408 КК України,

ВСТАНОВИВ:
29.11.2022 адвокат ОСОБА_3 , який є захисником обвинуваченого ОСОБА_5 , щодо якого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя (головуючий суддя ОСОБА_4 ) розглядається кримінальне провадження за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 408 КК України, подав заяву про відвід судді ОСОБА_4 .

Заява мотивована посиланням на п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, в якій зазначено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Заявник зазначає, що суддя ОСОБА_4 порушила право на захист обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки під час підготовчого судового засідання у вказаному кримінальному провадженні нею не було роз`яснено обвинуваченому право на подання клопотання про розгляд справи колегіальним складом суду, оскільки санкція ч. 4 ст. 408 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі строком понад десять років, чим порушила вимоги ст. 31, ч. 4 ст. 315 КПК України. Посилаючись на вищенаведене, заявник зазначає, що процесуальні дії судді викликають у заявника сумніви в об`єктивності та неупередженості судді ОСОБА_4 .

Захисник ОСОБА_3 , прокурор ОСОБА_6 , суддя ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, подавши заяви про проведення засідання без їх участі.

Крім того, суддя ОСОБА_4 у письмовій заяві просила заяву захисника залишити без задоволення як необґрунтовану, оскільки незгода з процесуальними рішеннями судді не є підставою для відводу, прокурор ОСОБА_6 просив у задоволенні заяви про відвід відмовити, захисник ОСОБА_3 на задоволенні своєї заяви наполягав.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до положень ч. 5 ст.80 КПК України відвід повинен бути вмотивований.

Обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні визначені ст. 75 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя не має право брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Як зазначалося вище, підстави для відводу (самовідводу) судді визначені ч.1 ст.75 КПК України.

З огляду на нормативний зміст пункту п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України відвід судді може бути заявлений і з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1 - 3 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

(і) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

(іі) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, тощо).

Одночасно суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід судді ОСОБА_4 , суд вважає, що викладені заявником обставини не свідчать про упередженість судді. Упередженість це думка, що склалася заздалегідь, без урахування об`єктивних фактів, а таких обставин заявником не вказано.

Крім того, заявником не наведено фактів прояву суддею ОСОБА_4 поведінки, яка б свідчила про її упередженість чи небезсторонність при розгляді кримінального провадження, оскільки незгода учасника провадження з процесуальними діями та рішеннями судді, навіть якщо вони становлять, на думку такого учасника, порушення вимог процесуального закону, не є підставою для відводу судді, але можуть бути підставою для оскарження відповідного судового рішення у встановленому законом порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 75, 81 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000252 (судова справа № 335/4272/22), за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 408 КК України, - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1