Справа № 346/2585/22
Провадження № 1-кп/346/519/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2023 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , секретарі судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі судових засідань Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000323, в якому ОСОБА_5 (який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Спас Коломийського району Івано-Франківської області; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; громадянин України; неодружений; дітей на утриманні не має; освіта вища; не працює; на обліку у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра - не перебуває; судимостей не має) обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 і частиною 2 статті 361 Кримінального кодексу України,

сторонами та іншими учасниками кримінального провадження є: з боку обвинувачення - прокурор: ОСОБА_6 , з боку захисту - обвинувачений: ОСОБА_5 та його захисник: адвокат ОСОБА_7 , потерпілий: ОСОБА_8 та його представниця ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и в :

Щодо обвинувачення.

1. 20 січня 2021 року, ОСОБА_5 маючи навики програмування та адміністрування, будучи обізнаним про способи несанкціонованого втручання в роботу електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), автоматизованих систем, комп`ютерних мереж, які порушують встановлений порядок її маршрутизації та розуміючий їх негативні наслідки, у якого виник прямий умисел на використання програмного забезпечення, яке за своїми характеристиками має можливість вчиняти несанкціоноване втручання в роботу електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), здійснив завантаження програмного забезпечення до попередньо заготовленої електронно-обчислювальної машини марки «MAC-bookPro», якій присвоєно мак адрес із відображенням ідентифікатора: "Mozilla/5.0 (Macintosh; IntelMac OS X 10_11_6) AppleWebKit/537.36 (KHTML, likeGecko), після чого здійснив модифікацію програмного забезпечення та під час модифікації програмного забезпечення із ІР-адреси № НОМЕР_1 , як адреси користувача (отримувача інформації), за допомогою всесвітньої мережі Інтернет, використовуючи можливості електронно-обчислювальної машини марки «MAC-bookPro» та заздалегідь підготовленого програмного забезпечення: AppleWebKit/537.36 (KHTML, likeGecko) Chrome/53.0.2785.143 Safari/537.36", access_log:185.86.78.46 - - [20-01-2021:00:35:50 +0200] "GET /?1671 HTTP/1.1" 400 0 "-" із відображенням ідентифікатора "Mozilla/5.0 (Macintosh; IntelMac OS X 10_11_6) AppleWebKit/537.36 (KHTML, likeGecko), здійснив несанкціоноване втручання в роботу електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), автоматизованих систем (серверів), комп`ютерних мереж, що призвело до порушення встановленого порядку функціонування серверів: CPU: Intel (R) Xeon (R) CPU E5-2670 v2 @ 2.50GHz (20), RAM: 12GB, HDD: 100Gb, VGA: VMware SVGA II Adapter, Ethernet: 82545EM GigabitEthernetController (Copper), OS: Ubuntu 16.04.6 компанії «Abills»,ІР-адреса №91.234.24.9, витоку та блокування програмного забезпечення, яке належить вказаній компанії, що підтверджується реєстром входів до серверного обладнання компанії «Abills», власником якої являється ОСОБА_8 , що за адресою: АДРЕСА_2 , інформації з обмеженим доступом, яка зберігається в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, яка згідно статті 21 Закону України «Про інформацію» являється інформацією із обмеженим доступом.

Вказані обставини обвинувачення добровільно та свідомо визнав сам обвинувачений безпосередньо у судовому засіданні.

Суд не досліджував докази на підтвердження вказаних обставин обвинувачення, оскільки на підставі частини 3 статті 349 КПК України, ухвалою від 19 вересня 2022 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, суд визнав недоцільним дослідження доказів на їх підтвердження, позаяк всі учасники судового провадження не заперечували проти визнання судом недоцільним дослідження доказів щодо таких обставин, і не оспорювали їх. При цьому попередньо, суд з`ясував, що всі учасники судового провадження правильно розуміють зміст таких обставин, їх позиція є добровільною та роз`яснив їм, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Тому, суд вважає доведеним вказане вище формулювання обвинувачення, і діяння, у вчиненні якого прокурор обвинувачує ОСОБА_5 суд вважає таким, що дійсно мало місце.

Також суд погоджується із стороною обвинувачення у тому, що вказане діяння обвинуваченого дійсно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 361 КК України, оскільки ОСОБА_5 дійсно вчинив, умисно, в осудному стані, несанкціоноване втручання в роботу електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), автоматизованих систем, комп`ютерних мереж, що призвело до витоку та блокування інформації.

Суд погоджується, із правильністю здійсненої прокурором кваліфікації діяння ОСОБА_5 із застосуванням положень частини 1 статті 361 КК України, в редакції, що була чинною станом на 20 січня 2021 року (дату вчинення ОСОБА_5 вказаного діяння), оскільки в силу частини 2 статті 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. А частина 1 статті 361 КК України (станом на 20 січня 2021 року) передбачала, що несанкціоноване втручання в роботу електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), автоматизованих систем, комп`ютерних мереж чи мереж електрозв`язку, що призвело до витоку, втрати, підробки, блокування інформації, спотворення процесу обробки інформації або до порушення встановленого порядку її маршрутизації є кримінальним правопорушенням.

Суд також відзначає, що ОСОБА_5 добровільно і свідомо визнав свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення, і тому суд вважає саме його винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

2. В подальшому, у період часу із 21 січня 2021 року по 09 листопада 2021 року, ОСОБА_5 здійснив завантаження програмного забезпечення до попередньо заготовленої електронно-обчислювальної машини марки «MAC-bookPro», якій присвоєно мак адрес із відображенням ідентифікатора: "Mozilla/5.0 (Macintosh; IntelMac OS X 10_11_6) AppleWebKit/537.36 (KHTML, likeGecko) здійснив модифікацію програмного забезпечення із ІР-адреси: № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 та № 185.86.78.46, як адреси користувача (отримувача інформації), за допомогою всесвітньої мережі Інтернет, використовуючи можливості електронно-обчислювальної машини марки «MAC-bookPro» із відображенням ідентифікатора: "Mozilla/5.0 (Macintosh; IntelMac OS X 10_11_6) AppleWebKit/537.36 (KHTML, likeGecko) та за допомогою заздалегідь підготовленого програмного забезпечення: AppleWebKit/537.36 (KHTML, likeGecko) Chrome/53.0.2785.143 Safari/537.36", access_log:185.86.78.46 - - [21-01-2021:13:16:12 +0200] "GET /?25 HTTP/1.1" 400 0 "-", "Mozilla/5.0 (Macintosh; IntelMac OS X 10_11_6), AppleWebKit/537.36 (KHTML, likeGecko) Chrome/53.0.2785.143 Safari/537.36", access_log:185.86.78.46 - - [23-01-2021:21:12:34 +0200] "GET /?813 HTTP/1.1" 400 0 "-" "Mozilla/5.0 (Macintosh; IntelMac OS X 10_11_6), AppleWebKit/537.36 (KHTML, likeGecko) Chrome/53.0.2785.143 Safari/537.36", access_log:185.86.78.46 - - [24-01-2021:19:21:51 +0200] "GET /?250 HTTP/1.1" 400 0 "-" "Mozilla/5.0 (Macintosh; IntelMac OS X 10_11_6), AppleWebKit/537.36 (KHTML, likeGecko) Chrome/53.0.2785.143 Safari/537.36", access_log:185.220.101.14 - - [25-01-2021:12:11:34 +0200] "GET /?774 HTTP/1.1" 408 0 "-" "Mozilla/5.0 (Windows NT 6.1; WOW64; Trident/7.0; rv:11.0) likeGecko", 2021-03-27.01:00:05 3329 ssh ARGV=oswald SOC=git-upload-packbills _ mods.git' FROM=146.120.174.161, 2021-03-27.01:00:13 3389 ssh ARGV= oswald SOC = git-upload-pack'abills _mods.gitFROM=146.120.174. 161, 2021-04-03.18:15:44 3081 ssh ARGV= oswaldSOC=git-upload-pack 'abills _mods.git' FROM=146.120.174.161 2021-04-03.18:15:50 3142 sshARGV= oswald SOC=git-upload-pack'abills_mods .git' FROM=146.120.174.161, 2021-05-17.20:21:55 31169 sshARGV=Oswald SOC=git-upload-pack 'abills_ mods.git' FROM=146.120.174.161, 2021-05-17.20:22:031227 ssh ARGV= Oswald SOC=git-upload-pack 'abills_mods.git' FROM=146.120.174.161, 2021-05-18.23:51:368666 ssh ARGV=Oswald SOC=git-upload-pack'abills_ mods .git' FROM=146.120.174.161, 2021-05-18.23:51:42 8731 ssh ARGV=Oswald SOC=git-upload-pack 'abills_mods. git'FROM=146.120.174.161, 2021-05-29.14:30:2614810 ssh ARGV=Oswald SOC=git-upload-pack 'abills_mods. git'FROM = 146.120.174.161, 2021-05-29.14:30:32 14875 ssh RGV=Oswald SOC=git-upload-pack'abills_mods. git' FROM=146.120.174.161, AppleWebKit/537.36 (KHTML, likeGecko) Chrome/53.0.2785.143 Safari/537.36", access_log:46.175.136.145 - - [16-06-2021:18:54:42 +0300] "GET /?794 HTTP/1.1" 400 0 "-" "Mozilla/5.0 (Macintosh; IntelMac OS X 10_11_6), 2021-06-21.15:44:37 27214 sshARGV=Oswald SOC =git-upload-pack'abills_mods.git' FROM= 146.120.174.161, 2021-06-21.15:44:43 27277 ssh ARGV=Oswald SOC=git-receive-pack 'abills_mods.git' FROM= 146.120.174.161, 2021-07-08.21:38:14 24392 ssh ARGV=Oswald SOC=git-upload-pack 'abills_mods.git' FROM= 146.120.174.161 2021-07-08.21:38:21 24461 sshARGV=Oswald SOC =git-upload-pack 'abills_mods.git' FROM=146.120.174.161, 2021-07-13.20:59:166112 ssh ARGV=Oswald SOC =git-upload-pack 'abills_mods.git' FROM=146.120.174.161, 2021-07-13.20:59:31 6177 sshARGV=oswald SOC=git-upload-pack 'abills _mods.git' FROM= 146.120.174.161, 2021-08-06.14:55:58 17228 ssh ARGV= oswaldSOC = git-upload-pack'abills _ mods.git' FROM = 146.120.174.161, 2021 - 08-06.14:56:03 17291 sshARGV=oswald SOC=git-upload-pack'abills _mods.git' FROM=146.120.174. 161, 2021-08-06.14:56:08 17349 ssh ARGV= Oswald SOC=git-upload-pack 'abills_mods.git' FROM = 146.120.174.161, 2021-08-12.11:45:05 12781 ssh ARG V = oswald SOC = git-upload-pack 'abills _ mods.git' FROM=146.120.174.161, 2021 -08-12.11:45:1112839 ssh ARGV= Oswald SOC=git-upload-pack 'abills _mods.git' FROM =146.120.174. 161, 2021-11-09.21:20:16 16525 ssh ARGV =oswald SOC=git-upload-pack 'abills.git' FROM=146.120.174.1612021- 11-09.21:20:3116589 ssh ARGV= Oswald SOC=git-upload-pack 'abills.git' FROM =146.120.174.161, 2021-11-09.21:26:34 16956 ssh ARGV=oswald SOC=git-upload-pack 'abills.git' FROM =146.120.174.161, 2021-11-09.21:26:41 17013 ssh ARGV=oswaldSOC = git-upload-pack 'abills.git' FROM = 146.120.174.161, 2021 -11-09.21:26:4417067 ssh ARGV = oswald SOC = git-upload-pack 'abills. git' FROM=146.120.174.161, повторно, здійснив несанкціоноване втручання в роботу електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), автоматизованих систем, комп`ютерних мереж, що призвело до порушення встановленого порядку функціонування серверів: CPU: Intel (R) Xeon (R) CPU E5-2670 v2 @ 2.50GHz (20), RAM: 12GB, HDD: 100Gb, VGA: VMware SVGA II Adapter, Ethernet: 82545EM GigabitEthernetController (Copper), OS: Ubuntu 16.04.6,компанії «Abills» ІР-адреса № 91.234.24.9, витоку та блокування програмного забезпечення, яке належить вказаній компанії, що підтверджується реєстром входів до серверного обладнання компанії «Abills», власником якої являється ОСОБА_8 , що за знаходиться адресою: АДРЕСА_2 , інформації з обмеженим доступом, яка зберігається в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, яка згідно статті 21 Закону України «Про інформацію» являється інформацією із обмеженим доступом.

Вказані обставини обвинувачення добровільно та свідомо визнав сам обвинувачений безпосередньо у судовому засіданні.

Суд не досліджував докази на підтвердження вказаних обставин обвинувачення, оскільки на підставі частини 3 статті 349 КПК України, ухвалою від 19 вересня 2022 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, суд визнав недоцільним дослідження доказів на їх підтвердження, позаяк всі учасники судового провадження не заперечували проти визнання судом недоцільним дослідження доказів щодо таких обставин, і не оспорювали їх. При цьому попередньо, суд з`ясував, що всі учасники судового провадження правильно розуміють зміст таких обставин, їх позиція є добровільною та роз`яснив їм, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Тому, суд вважає доведеним вказане вище формулювання обвинувачення, і діяння, у вчиненні якого прокурор обвинувачує ОСОБА_5 суд вважає таким, що дійсно мало місце.

Також суд погоджується із стороною обвинувачення у тому, що вказане діяння обвинуваченого дійсно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 361 КК України, оскільки ОСОБА_5 дійсно вчинив в осудному стані, умисно, повторно, несанкціоноване втручання в роботу електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), автоматизованих систем, комп`ютерних мереж, що призвело до витоку та блокування інформації.

Суд погоджується із правильністю здійсненої прокурором кваліфікації діяння ОСОБА_5 із застосуванням положень частини 2 статті 361 КК України, в редакції, що була чинною весь період вчинення ОСОБА_5 вказаного діяння (з 21 січня 2021 року по 09 листопада 2021 року), оскільки в силу положень частини 2 статті 4 КК України, кримінальна протиправність діяння визначається законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. А частина 2 статті 361 КК України, весь зазначений період передбачала, що ті самі дії, які передбачені частиною 1 статті 361 КК України (а це - несанкціоноване втручання в роботу електронно-обчислювальних машин (комп`ютерів), автоматизованих систем, комп`ютерних мереж чи мереж електрозв`язку, що призвело до витоку, втрати, підробки, блокування інформації, спотворення процесу обробки інформації або до порушення встановленого порядку її маршрутизації), вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, або якщо вони заподіяли значну шкоду, є кримінальним правопорушенням.

Суд також відзначає, що ОСОБА_5 добровільно і свідомо визнав свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення, і тому суд вважає саме його винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

3. Суд вважає за необхідне окремо відзначити, що потерпілий просив суд встановити і ту обставину, що обвинувачений заподіяв йому значну шкоду, зокрема матеріальні збитки. На підтвердження чого надав суду докази, які він визначив, як письмові (а.с.121-166). І просив врахувати ці докази при призначенні судом покарання, оскільки ці докази підтверджують дійсні наслідки вчинених обвинуваченим діянь.

Проте, за положеннями статті 337 КПК України, які головуючий роз`яснював потерпілому, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею (частина 1); під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи (частина 2); з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження (частина 3).

І суд констатує, що відповідно до змісту обвинувального акту (а.с.3-10), в межі висунутого ОСОБА_5 обвинувачення ні за частиною 1, ні за частиною 2 статті 361 КК України, не входить така обставина, як розмір шкоди, завданої обвинуваченим вчиненими ним правопорушеннями. І під час судового розгляду, прокурор не змінював обвинувачення, і не висував додаткове обвинувачення. Більш того, у судовому засіданні прокурор окремо наголошував на тому, що розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, на досудовому розслідуванні встановити не вдалось, тому така обставина і не увійшла до обсягу пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення.

Тож з огляду на викладене та враховуючи положення частини 3 статті 337 КПК України, суд не має підстав для виходу за межі висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, зокрема підстав для встановлення наявності або відсутності такої обставини, як заподіяння обвинуваченим шкоди потерпілому у вигляді матеріальних збитків та їх розміру чи упущеної вигоди, оскільки це, вочевидь, не покращує становище обвинуваченого. І як наслідок, на підставі частини 1 статті 85 КПК України, суд вважає усі надані потерпілим докази (а.с.121-166) на підтвердження вказаної ним обставини, не належними доказами. Позаяк, з огляду на зміст висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, яке не було змінено прокурором, існування чи відсутність такої обставини не підлягає доказуванню у даному кримінальному провадженні.

Однак якщо потерпілий вважає, що ОСОБА_5 заподіяв йому вчиненими кримінальними правопорушеннями матеріальні збитки або заподіяв йому іншого виду шкоду, або ж вони призвели до упущеної вигоди, то свої порушені права (будь-то майнові, чи-то не майнові права) потерпілий має право спробувати захистити шляхом подання цивільного позову, який у даному кримінальному провадженні він не подав.

Таким чином, суд погоджується із стороною обвинувачення у тому, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив два кримінальних правопорушення, кожне з яких він вчинив в осудному стані, умисно, і в обсязі вказаному в обвинувальному акті, і кожне з яких, правильно кваліфіковано прокурором за частиною 1 та 2 статті 361 КК України. І у вчиненні обох цих кримінальних правопорушень винен саме ОСОБА_5 .

Щодо покарання (позиції учасників справи).

Позиція прокурора. Вважав, що оскільки обвинувачений визнав свою вину, щиро розкаявся, вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення вперше, і навіть не досяг середнього віку життя людини, йому слід призначити таке покарання: за правопорушення, передбачене частиною 1 статті 361 КК України - штраф, у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень; за правопорушення, передбачене частиною 2 статті 361 КК України - штраф, у розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51000 гривень; а остаточне покарання призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у розмірі 51000 гривень. При цьому наполягав на необхідності застосування закону про кримінальну відповідальність в редакції, яка була чинною на дату вчинення обвинуваченим кожного з вказаних правопорушень.

Позиція потерпілого. Покарання має виправляти того, хто вчинив злочин, а штраф не зможе виконати такої мети та виправити обвинуваченого, оскільки останній тільки формально визнав свою вину, і він не зможе при призначенні йому покарання у виді штрафу переосмислити свої вчинки. Крім того, він навіть не вибачився перед потерпілим і не відшкодував йому завдані ним збитки, а також відмовився укласти із ним мирову угоду аби справа не потрапила до суду. Тому, за правопорушення, передбачене частиною 1 статті 361 КК України, суду слід призначити покарання у виді обмеження волі, строком на 3 роки; за правопорушення, передбачене частиною 2 статті 361 КК України - позбавлення волі, строком на 5 років; а остаточне покарання призначити у вигляді позбавлення волі, строком на 5 років.

Позиція представниці потерпілого. Само по собі визнання вини не є обставиною, яка пом`якшує відповідальність обвинуваченого, а щирого розкаяння дійсно не було. Протиправні дії обвинуваченого мали тривалий характер, і тому штраф, дійсно не буде належним покаранням за вчинені обвинуваченим правопорушення. Через що, просила суд призначити покарання в обсязі, в якому просив потерпілий та застосувати закон про кримінальну відповідальність в редакції, чинній на момент призначення судом покарання.

Позиція обвинуваченого. Свою вину визнав та вказував на те, що вчинив правопорушення здебільшого з науковою метою, оскільки хотів дізнатись як це все працює. Зазначав, що щиро розкаюється у вчиненому, розуміє, що вчинив погано і вважає, що для нього це мабуть життєвий урок. У питанні покарання, підтримав прокурора, але вказував, що покладається на розсуд суду.

Захисник обвинуваченого. Обвинувачений щиро розкаявся, вчинив кримінальні правопорушення вперше, програмне забезпечення нікому не продавав і не розповсюджував, а тому і шкоди у вигляді матеріальних збитків нікому не завдав аби укладати з потерпілим мирову чи будь-яку іншу угоду щодо відшкодування таких збитків. А покарання в обсязі, в якому просить прокурор, буде достатнім для виправлення обвинуваченого.

Щодо покарання (оцінка суду).

1. Обставин, які б виключали кримінальну протиправність кожного вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення або звільняли його від кримінальної відповідальності чи від покарання судом не встановлені, а тому ОСОБА_5 підлягає покаранню за кожне вчинене ним кримінальне правопорушення.

Тож вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення, передбачені частиною 1 та 2 статті 361 КК України, суд у першу чергу, відзначає наступне.

В силу частини 2 статті 4 КК України, караність діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Тому суд констатує, що станом на 20 січня 2021 року, санкція частини 1 статті 361 КК України передбачала покарання у вигляді штрафу від шестисот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк від двох до п`яти років, або позбавлення волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до двох років або без такого.

А у період з 21 січня 2021 року по 09 листопада 2021 року, санкція частини 2 статті 361 КК України передбачала покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Проте суд враховує те, що з 03 квітня 2022 року, набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо підвищення ефективності боротьби з кіберзлочинністю в умовах дії воєнного стану» від 24 березня 2022 року №2149-IX, яким частина 1 та 2 статті 361 КК України були викладені у новій редакції.

І зокрема з того часу, санкція частини 1 статті 361 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років. Отже закон України №2149, частково пом`якшує кримінальну відповідальність та іншим чином поліпшує становище ОСОБА_5 , а частково посилює його кримінальну відповідальність. Позаяк, з 03 квітня 2022 року закон передбачає штраф у більшому розмірі, ніж це було передбачено попереднім законом (що погіршує становище ОСОБА_5 ), але також, цей закон зменшує строки обмеження волі та виключає можливість призначення судом покарання у виді позбавлення волі, а також додаткове покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до двох років, згідно санкції частини цієї статті (що поліпшує його становище та пом`якшує його відповідальність).

А санкція частини 2 статті 361 КК України, тепер передбачає покарання у вигляді штрафу від трьох тисяч до семи тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк від двох до п`яти років, або позбавлення волі на той самий строк. Отже Закон України №2149, пом`якшує кримінальну відповідальність та іншим чином поліпшує становище ОСОБА_5 . Позаяк, з 03 квітня 2022 року закон вводить інші - більш м`які види покарання у порівнянні з позбавленням волі, зокрема штраф та обмеження волі, у вказаному розмірі та строку, а строк позбавлення волі зменшено. Разом з цим, цей Закон також виключає можливість призначення судом додаткового покарання у вигляді позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, згідно санкції частини цієї статті (що також поліпшує становище ОСОБА_5 ).

І тому, суд застосовує частину 1 статті 5 КК України за якою, закон про кримінальну відповідальність, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

А також - частину 3 статті 5 КК України, яка передбачає, що закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

І з огляду на це суд констатує, що за вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 361 КК України, в силу частини 3 статті 5 КК України, згідно санкції, суд може призначити покарання у вигляді штрафу від шестисот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до трьох років. А за вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 361 КК України, в силу частини 1 статті 5 КК України, згідно санкції, суд може призначити покарання у вигляді штрафу від трьох тисяч до семи тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк від двох до п`яти років, або позбавлення волі на той самий строк.

Відповідно з вказаних мотивів, суд не має права, застосувати санкцію частини 1 та частини 2 статті 361 КК України, в редакції Закону України №2149, що є чинною на момент призначення судом покарання ОСОБА_5 , як просила представниця потерпілого і сам потерпілий.

2. Положеннями статті 50 КК України передбачено, і суд враховує, що: покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого (частина 1); покарання має не меті не тільки кару, а й виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (частина 2); покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність (частина 3).

Разом з цим суд застосовує і положення статті 65 КК України за якими: суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 КК України; 2) відповідно до положень Загальної частини КК України; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (частина 1); особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень (частина 2); підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини КК України за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтею 69 КК України (частина 3); більш суворе покарання, ніж передбачене відповідними статтями Особливої частини КК України за вчинене кримінальне правопорушення, може бути призначене за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків згідно зі статтями 70 та 71 КК України (частина 4).

При цьому застосовуючи вказані норми кримінального права, суд враховує правовий висновок Верховного Суду, щодо правильного їх застосування, викладений ним у постанові від 26.06.2018 року у справі № 570/3743/15-к, в якій зазначається, що покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини кримінального провадження, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Тож з урахуванням викладеного, суд відзначає і констатує наступне:

- суд враховує положення Загальної частини КК України, які є застосовними для призначення покарання ОСОБА_5 і будуть викладені нижче;

- суд враховує конкретні обставини (що вказані у формулюванні обвинувачення), за яких ОСОБА_5 вчинив кожне окреме кримінальне правопорушення, які за ступенем тяжкості, на момент їх вчинення, були різними:зокрема кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 361 КК України, в силу частини 4 статті 12 КК України, вважалось нетяжким злочином; а кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 361 КК України, в силу частини 5 статті 12 КК України, вважалось тяжким злочином. Проте, з 03 квітня 2022 року, у зв`язку із набуттям чинності Закону України №2149, кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 361 КК України, в силу частини 2 статті 12 КК України, стало кримінальним проступком, а кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 361 КК України, в силу частини 4 статті 12 КК України, стало нетяжким злочином. Тобто, вчинені ОСОБА_5 кримінальні правопорушення є різними за своїм ступенем тяжкості, і обидва стали менш тяжкими, що поліпшує становище ОСОБА_5 ;

- ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Спас Коломийського району Івано-Франківської області; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; громадянин України; неодружений; дітей на утриманні не має; освіта вища; не працює; на обліку у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра - не перебуває; судимостей не має;

- ОСОБА_5 вчинив кожне інкриміноване йому кримінальне правопорушення, з прямим умислом;

- наслідком кожного вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, згідно обвинувального акту, є виток та блокування програмного забезпечення (яке належить товариству з обмеженою відповідальністю «Abills», власником якої є потерпілий), і зокрема інформації з обмеженим доступом. Отже, наслідком вчинених ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, по суті, було втручання у права інтелектуальної власності зазначеної юридичної особи на комп`ютерні програми, без її згоди. Проте суд знову повторює, що питання наявності чи відсутності матеріальних збитків чи іншого виду шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями потерпілому, у межі обвинувачення ОСОБА_5 не входить і тому суд не враховує таку обставину, позаяк вона не була встановлена і доведена;

- суд не погоджується з прокурором, обвинуваченим та його захисником у тому, що має місце щире каяття обвинуваченого, як обставина, яка передбачена пунктом 1 частини 1 статті 66 КК України, що пом`якшує його покарання. Оскільки, як правильно відзначено потерпілим і його представницею, обвинувачений визнав свою вину, але щиро не розкаявся.

Тут суд погоджується з позицією Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, яка вже висловлювалась неодноразово про те, що щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання. Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження (постанова від 28 червня 2022 року - справа №462/1937/18; постанова від 20 липня 2022 року - справа №725/5677/21).

У судовому засіданні, головуючий жодного разу не почув від обвинуваченого слів про щирий жаль у тому, що він накоїв (він тільки повідомив, що розкаюється), не було і слів про те, що обвинувачений засуджує свою поведінку настільки, що у нього є відчуття сорому (він тільки вказав, що вчинив погано), а також те, що він усвідомлює, що ніколи в житті таких же діянь він не буде вчиняти, і співчуває потерпілому (обвинувачений тільки зазначив, що мабуть, це життєвий урок). Також, не містить будь-яких відомостей, з яких суд зміг би побачити справжнє і щире розкаяння обвинуваченого, і обвинувальний акт. І ніщо з того, що має у своєму розпорядженні в матеріалах судової справи суд, не вказує на щире розкаяння обвинуваченим у тому, що він вчинив. Суд неодноразово пропонував сторонами кримінального провадження доповнити судовий розгляд будь-чим. Разом з цим, суд не згоден із потерпілим у тому, що тільки відшкодування збитків могло би свідчити про щире розкаяння обвинуваченого, оскільки навіть сторона обвинувачення не встановила їх наявність. Проте, наприклад вибачення обвинуваченого або ж висловлення співчуття потерпілому могли би бути факторами (хоча не виключними) на користь цього, однак такого обвинуваченим зроблено не було. В матеріалах судової справи, також, не має і будь-якого підтвердження конкретних дій обвинуваченого, які були спрямовані на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації;

- суд погоджується з усіма учасниками судового провадження у тому, що обставин, які відповідно до частини 1 статті 67 КК України вважались би обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено;

- суд погоджується з прокурором у тому, що вік обвинуваченого (який досяг повних 22 років) слід врахувати. І суд враховує це (з урахуванням відомостей про нього, що викладені вище), як обставину, що характеризує особу обвинуваченого, в аспекті відсутності у нього вже остаточно визначеного і закріпленого на рівні принципів життя, набору цінностей, що для суду вказує на можливість його виправлення менш суворими видами покарання, з урахуванням також і того, що він вчинив обидва правопорушення, вперше. Тому суд не погоджується із потерпілим та його представницею у тому, що тільки покарання у виді обмеження волі чи позбавлення волі може виправити обвинуваченого;

- за вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 361 КК України, в силу частини 3 статті 5 КК України, суд може призначити покарання у вигляді штрафу від шестисот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до трьох років;

- за вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 361 КК України, в силу частини 1 статті 5 КК України, суд може призначити покарання у вигляді штрафу від трьох тисяч до семи тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк від двох до п`яти років, або позбавлення волі на той самий строк.

Таким чином, з урахуванням викладених судом обставин, які він застосовує у їх сукупності, суд вважає, що найменш суворий вид покарання у виді штрафу, як за вчинене ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 361 КК України, так і правопорушення, передбачене частиною 2 статті 361 КК України, буде відповідати меті призначення покарання.

Призначення обвинуваченому такого покарання, як обмеження волі чи позбавлення волі на певний, хай навіть і мінімальний, передбачений санкцією частини статті строк, було би явно несправедливим, через не співмірність вчинених ОСОБА_5 діянь, з урахуванням доведених прокурором наслідків, з такими покараннями, як обмеження волі та позбавлення волі, зважаючи на їх більшу суворість. На думку суду, було би відверто не гуманно призначити покарання людині у вигляді обмеження волі чи позбавлення волі на певний строк, за втручання у право інтелектуальної власності при тому обсязі обвинувачення та при тих доведених прокурором наслідках вчинених кримінальних правопорушень, які суд вважає доведеними.

Далі, що стосується кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 361 КК України, то тут з урахуванням викладених обставин, штраф у мінімальному розмірі, зокрема 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10200 гривень, буде саме тим, покаранням, яке відповідає його меті, визначеній статтею 50 КК України. Суд вважає, що прокурор не довів наявність підстав, для призначення ОСОБА_5 покарання за це правопорушення у максимальному розмірі штрафу - 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Що стосується кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 362 КК України, то тут суд погоджується із потерпілим та її представником у тому, що тривалість вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення (а це період з 21 січня 2021 року по 09 листопада 2021 року, а це 10 місяців) є значною і повинна бути врахована судом окремо. І тому суд, вважає цю обставину такою, що впливає на характер вчиненого кримінального правопорушення і повинна бути врахована судом, оскільки свідчить про необхідність відходу від мінімального розміру штрафу, який може бути призначений судом за правопорушення, передбачене частиною 2 статті 361 КК України, у бік збільшення його розміру. Тож з урахуванням викладеного, і оскільки штраф, який може бути призначений судом складає розмір від трьох тисяч до семи тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму від 51000 до 119000 гривень, суд вважає, що штраф слід призначити у розмірі 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 68000 гривень. Позаяк, саме такий розмір штрафу буде дійсно відповідати меті призначення судом покарання, аби воно було необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень. Тут, суд також враховував і майновий стан ОСОБА_5 , хоча він і не працює, про що зазначить нижче.

Отже враховуючи це, і з урахуванням висновків Пленуму Верховного Суду України, які він надав у пункті 21 своєї постанови від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (що не втратили своєї актуальності) суд вважає за необхідне, на підставі частини 1 статті 70 КК України, визначити та призначити ОСОБА_5 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання (тобто, штрафу у розмірі 10200 гривень) більш суворим (тобто, штрафом у розмірі 68000 гривень). Що на думку суду, буде відповідати як меті призначення судом покарання, так і принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання.

Також, призначаючи такий штраф, суд врахував майновий стан обвинуваченого, який не вказав на неспроможність сплати ним штрафу у розмірі 51000 гривень, який просив призначити прокурор. Більш того, він не заперечував проти такого розміру штрафу, в принципі. Тож штраф у розмірі 68000 гривень суд не вважає таким, що не може бути сплачений обвинуваченим завідомо для нього. При цьому суд враховує, що залежно від доведеності певного рівня свого майнового стану, він має право і на розстрочку його сплати. Разом з цим, штраф повинен бути таким аби він був для обвинуваченого відчутним тягарем, який буде штовхати його до переосмислення своєї поведінки та виправлення. Тому суд вважає можливим призначити ОСОБА_5 штраф саме у розмірі 68000 гривень.

Щодо речових доказів і документів.

Позиція прокурора. Всі речові докази, на які було накладено арешт ухвалою слідчого судді та вилучені у обвинуваченого підлягають поверненню йому, а інші речові докази та документи - залишенню в матеріалах справи.

Позиція потерпілого та його представниці. У вирішенні питання щодо речових доказів, на які було накладено арешт ухвалою слідчого судді та які були вилучені у обвинуваченого покладались на розсуд суду, а щодо інших речових доказів та документів - не заперечували проти їх залишення в матеріалах справи.

Позиція обвинуваченого та його захисника. Підтримали позицію прокурора.

Оцінка суду. В силу положень частини 9 статті 100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатись до набрання рішенням законної сили. При цьому, частина 9 статті 100 КПК України прямо передбачає, як суду треба вирішити питання про долю конкретних речових доказів і документів.

Тож, на виконання положень частини 9 статті 100 КПК України, суду слід вирішити долю речових доказів і документів наступним чином:

- цифровий носій (компакт диск) DVD-R 4,7 GB 1-8 х. із програмним забезпеченням компанії «Abills» та скрін-шотами із мобільного телефону ОСОБА_10 ; цифровий носій (компакт диск) СD-R 52 X 700 МВ 80 MIN, із деталізацією журналу несанкціонованих атак на сервер: support.abills.net.ua, demo.abills.net.ua, git.abills.net.ua за період 20.01.2021-09.11.2021, а також із записом програмного комплексу компанії «Abills» та додаткових комерційних модулів компанії «Abills»; цифровий носій (компакт диск) DVD-R із програмним забезпеченням компанії «Abills» та файли із назвою «checksum»; цифровий носій (компакт диск) DVD-R із ключом доступу до серверного обладнання компанії «Abills»- залишити в матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон «Iphone XR», чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 , в чохлі чорного кольору, із сім-картою мобільного оператора «Київстар», номер телефону: НОМЕР_6 , сім-картою мобільного оператора «Лайфсел», номер телефону: НОМЕР_7 ; макбук сірого кольору «А2159»;планшет «Samsung СЕ0168» білого кольору, IMEI 1: НОМЕР_8 ; носій інформації «SP 555», носій інформації «Soagate 250 GB», носій інформації «Maiwo K2568» із USB шнуром; флеш носій «DT 101 G2 16 GB»; Wifi-роутер «TP-link», моделі «TL-WR840 N», білого кольору; два зарядні пристрої білого кольору, які були вилучено у ОСОБА_5 та на які було накладено арешт ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_11 від 29 листопада 2021 року, і які передано на відповідальне зберігання в камеру зберігання речових доказів Коломийського районного відділу поліції - повернути ОСОБА_5 .

Щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

Позиція прокурора. Арешт майна слід скасувати, оскільки все арештоване майно слід повернути обвинуваченому.

Позиція обвинуваченого та його захисника. Підтримали прокурора.

Позиція потерпілого та його представниці. Покладаються на розсуд суду.

Оцінка суду. Ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_11 від 29 листопада 2021 року, було накладено арешт на вказані вище речові докази, які було вилучено у ОСОБА_5 (а.с.171 матеріалів кримінального провадження). А за частиною 4 статті 174 КПК України, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, суд вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Тому, оскільки суд ухвалює обвинувальний вирок, а вказані речові докази, які суд повертає ОСОБА_5 конфіскації чи спеціальній конфіскації не підлягають, накладений на все вказане вище майно, арешт - слід дійсно скасувати.

Щодо процесуальних витрат.

Позиція прокурора. Держава Україна понесла витрати на проведення експертиз, розмір яких складає 24713 гривень 28 копійок, і оскільки обвинувачений визнав свою вину, з нього слід стягнути ці витрати у повному обсязі.

Позиція потерпілого та його представниці. Підтримали прокурора.

Позиція обвинуваченого. Погодився з необхідністю відшкодування витрат, які понесла держава Україна.

Позиція захисника. Підтримав обвинуваченого.

Оцінка суду. Положеннями пункту 3 частини 1 статті 118 КПК України передбачено, що процесуальні витрати складаються з витрат, пов`язаних із залученням експертів. А згідно з частиною 2 статті 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Сторона обвинувачення підтвердила доказами (а.с.75-82), що держава Україна понесла витрати на залучення експертів, на загальну суму 24713 гривень 28 копійок, а тому із ОСОБА_5 слід стягнути вказані витрати у повному обсязі.

Інші процесуальні питання.

Підстави, для вирішення судом інших питань, передбачених статтею 368 КПК України - відсутні.

Таким чином, на підставі всього вище викладеного та керуючись статтями 1-33,36,37,42,45-52,55,61-62,75-110,113-129,170-211,290-293,318-371,373-377,392-395,532 КПК України суд

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 361 Кримінального кодексу України.

Призначити ОСОБА_5 , за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 361 КК України, основне покарання у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень.

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 361 Кримінального кодексу України.

Призначити ОСОБА_5 , за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 361 КК України основне покарання у виді штрафу у розмірі 68000 (шістдесят вісім тисяч) гривень.

За сукупністю вчинених ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 і частиною 2 статті 361 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити йому остаточне покарання у вигляді штрафу у розмірі 68000 (шістдесят вісім тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 24713 (двадцять чотири тисячі сімсот тринадцять) гривень 28 (двадцять вісім) копійок на користь держави Україна, у якості компенсації витрат, пов`язаних із залученням експертів.

Речові докази у вигляді: цифровий носій (компакт диск) DVD-R 4,7 GB 1-8 х. із програмним забезпеченням компанії «Abills» та скрін-шотами із мобільного телефону ОСОБА_10 ; цифровий носій (компакт диск) СD-R 52 X 700 МВ 80 MIN, із деталізацією журналу несанкціонованих атак на сервер: support.abills.net.ua, demo.abills.net.ua, git.abills.net.ua за період 20.01.2021-09.11.2021, а також із записом програмного комплексу компанії «Abills» та додаткових комерційних модулів компанії «Abills»; цифровий носій (компакт диск) DVD-R із програмним забезпеченням компанії «Abills» та файли із назвою «checksum»; цифровий носій (компакт диск) DVD-R із ключом доступу до серверного обладнання компанії «Abills»- залишити в матеріалах даного кримінального провадження.

Речові докази у вигляді: мобільний телефон «Iphone XR», чорного кольору, IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 , в чохлі чорного кольору, із сім-картою мобільного оператора «Київстар», номер телефону: НОМЕР_6 , сім-картою мобільного оператора «Лайфсел», номер телефону: НОМЕР_7 ; макбук сірого кольору «А2159»; планшет «Samsung СЕ0168» білого кольору, IMEI 1: НОМЕР_8 ; носій інформації «SP 555», носій інформації «Soagate 250 GB», носій інформації «Maiwo K2568» із USB шнуром; флеш носій «DT 101 G2 16 GB»; Wifi-роутер «TP-link», моделі «TL-WR840 N», білого кольору; два зарядні пристрої білого кольору, які передано на відповідальне зберігання в камеру зберігання речових доказів Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області - повернути ОСОБА_5 .

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_11 від 29 листопада 2021 року.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особами, які не були присутні під час проголошення вироку, оскільки не викликались - з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Початок строку відбування покарання - дата набрання цим вироком законної сили.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім під час його проголошення в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в Коломийському міськрайонному суді Івано-Франківської області.

Суддя ОСОБА_1