Справа № 761/243/23
Провадження № 1-кс/761/662/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , детективів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ПАТ «Вінницький олійножировий комбінат» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 720 220 004 100 000 15 від 18.08.2022,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся адвокат ОСОБА_3 з клопотанням про скасування у кримінальному провадженні № 720 220 004 100 000 15 від 18.08.2022 за ч. 3 ст. 212 КК України арешту корпоративних прав ПАТ «Вінницький олійножировий комбінат», які належать ОСОБА_7 .

На обґрунтування клопотання його ініціатор зазначив, що ухвалою суду від 03.01.2023 (справа № 761/24143/22) на корпоративні права ПАТ «Вінницький олійножировий комбінат», які належать ОСОБА_7 ,накладений арешт з метою їх збереження як речового доказу.

Водночас, ініціатор клопотання, на погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, вважаючи його необґрунтованим, наполягав, що на день накладення арешту на корпоративні права ПАТ «Вінницький олійножировий комбінат» стороною обвинувачення не встановлені підстави для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, оскільки не враховано, що корпоративні права товариства підприємства не мають відношення до злочину за ч. 3 ст. 212 КК України.

Заявник наполягав, що наведені стороною обвинувачення обставини вчинення зазначеного кримінального правопорушення ґрунтуються на припущеннях, зокрема те, що службовими особами ПАТ «Вінницький олійножировий комбінат» під час здійснення продажу олії соняшникової та шроту, занижений податок на прибуток внаслідок заниження вартості на експортної продукції, тому корпоративні права ПАТ «Вінницький олійножировий комбінат» не можуть бути речовим доказом у кримінальному провадженні за ч.3 ст. 212 КК України.

Корпоративні праваПАТ «Вінницький олійножировий комбінат»не були знаряддям вчинення кримінального правопорушення за ч.3 ст. 212 КК України, вони не є матеріальними об`єктами, які можуть зберегти сліди злочинів. Корпоративні права не набуті та не могли бути набуті кримінально протиправним шляхом, або отримані юридичною особою внаслідок вчинення зазначеного кримінального правопорушення, оскільки упродовж 2021-2022 років корпоративні права ПАТ «Вінницький олійножировий комбінат» ніким не набувалися, нікому не передавалися і ніким не відчужувалися.

Ініціатор клопотання наполягав, що за таких обставин корпоративні права ПАТ «Вінницький олійножировий комбінат» не відповідають жодній із ознак речового доказу, визначених ст. 98 КПК України, оскільки вони не мають відношення до обставин, які підлягають доказуванню у межах кримінального провадження.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 наполягав на задоволенні клопотання з наведених у ньому підстав.

Прокурор ОСОБА_4 , детективи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заперечували проти скасування арешту, вважаючи застосування оскаржуваного заходу забезпечення кримінального провадження законним та обґрунтованим, оскільки у діях посадових осіб ПАТ «Вінницький олійножировий комбінат»вбачаються ознаки вчинення кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 212 КК України, на теперішній час триває досудове розслідування, що підтверджує необхідність збереження арешту корпоративних прав ПАТ «Вінницький олійножировий комбінат», як речових доказів.

Слідчий суддя, заслухавши представника власника майна, заперечення прокурора та детективів Бюро економічної безпеки, дослідивши надані документи, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» та Закону України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) є частиною національного законодавства України і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, що передбачені законом і загальними принципами міжнародного права.

Наведена засада закріплена у ст. 41 Конституції України, яка зазначає, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

У рішенні «Смірнов проти Росії» від 07.06.2007 ЄСПЛ зазначив, що найбільш важлива вимога ст. 2 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-який акт втручання державного органу у здійснення права на безперешкодне користування своїм майном повинен бути законним.

У практиці ЄСПЛ неодноразово зазначалось, що таке втручання держави у права особи повинно здійснюватися на підставі закону.

Крім того, статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових частин права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.

У силу ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України до завдань кримінального провадження з-поміж іншого віднесена охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення того, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу.

У контексті клопотання, що розглядається слідчим суддею, має бути надана оцінка правомірності обмеження власника можливості реалізації ним права власності.

Главою 2 КПК встановлені засади, тобто основоположні принципи кримінального провадження до яких, серед інших, віднесені законність (ст. 9 КПК), недоторканність права власності (ст. 16).

Відповідно до ст. 9 КПК під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У силу ст. 16 КПК позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

Сукупність наведених норм кримінального провадження, їх внутрішній, змістовний зв`язок між собою свідчить, що будь-яка процесуальна дія слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинена під час досудового розслідування, має відповідати вищевказаним засадам, як за своєю суттю, так і за формою реалізації, тобто процедурою застосування.

Процесуальним законом визначено, що обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні покладається на слідчого суддю.

Таким чином, саме слідчий суддя шляхом застосування своїх повноважень має забезпечити дотримання закону усіма учасниками кримінального провадження, а також зобов`язаний вживати передбачені законом заходи для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.

Особливої актуальності та гостроти це питання набуває у відношенні здійснення судового контролю за діяльністю сторони обвинувачення, представники якої наділені значними можливостями застосування заходів примусового характеру.

Отже, слідчий суддя, виконуючи покладені на нього обов`язки, має запобігти зловживанню стороною обвинувачення її повноваженнями з метою збереження рівності сторін кримінального провадження та збалансованості їх прав.

Ухвалою суду від 03.01.2023 (справа № 761/24143/22) на корпоративні права ПАТ «Вінницький олійножировий комбінат», які належать ОСОБА_7 ,накладений арешт.

Вказаний захід забезпечення кримінального провадження застосований у зв`язку з тим, що, на думку сторони обвинувачення, службові особи ПАТ «Вінницький олійножировий комбінат» під час здійснення експортних операцій - продажу олії соняшникової та шроту за заниженою вартістю пов`язаним особам-нерезидентам «Vilavi Union Enterprises Limited» (Кіпр) та «Vilavi Union Enterprises Limited» (Британські Віргінські Острови), у порушення вимог п.п. «а» п.п. 39.2.1.1 ст. 39 Податкового кодексу України, умисно занизили податок на прибуток на суму 18 660 637 грн.

Крім того, сторона обвинувачення наполягала, що корпоративні права ПАТ «Вінницький олійножировий комбінат» у вигляді 100% статутного капіталу у розмірі 78 098 500 грн., належать громадянину Російської Федерації ОСОБА_7 , який є кінцевим беніфіціаром «Vilavi Union Enterprises Limited» (Кіпр) та «Vilavi Union Enterprises Limited» (Британські Віргінські Острови)

У зв`язку з цим, вважаючи корпоративні права ПАТ «Вінницький олійножировий комбінат» речовим доказом у кримінальному провадженні № 720 220 004 100 000 15 за ч. 3 ст. 212 КК України, стороною обвинувачення ініційоване накладення арешту.

Водночас, з наданих слідчому судді матеріалів вбачається, що стороною обвинувачення зв`язок між корпоративними правами ПАТ «Вінницький олійножировий комбінат» та об`єктивною стороною кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 212 КК України не встановлений, а також останньою не доведена відповідність корпоративних прав вказаного підприємства критеріям, визначеним у ст. 98 КПК, тому корпоративні права ПАТ «Вінницький олійножировий комбінат» не можуть бути речовим доказом у відповідності до ст. 98 КПК.

Таким чином, оцінюючи обґрунтованість застосування 03.01.2023 арешту до майна ОСОБА_7 у вигляді корпоративних прав ПАТ «Вінницький олійножировий комбінат» з метою забезпечення їх збереження як речових доказів, слідчий суддя дійшов висновку про таке.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

Згідно з ч. 2 ст. 84 КПК речові докази є одним із процесуальних джерел доказів.

Частина 1 ст. 98 КПК передбачає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Таким чином, посилаючись на актуальність подальшого застосування оскаржуваного заходу забезпечення кримінального провадження сторона обвинувачення має зазначити, яке відношення корпоративні права ПАТ «Вінницький олійножировий комбінат» мають до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, суб`єктом якого є не учасник господарського товариства чи його кінцевий беніфіціар, а службова особа відповідного підприємства.

Водночас, стороною обвинувачення не наведено об`єктивних даних, які б підтверджували, що корпоративні права ПАТ «Вінницький олійножировий комбінат» були знаряддям вчинення кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 212 КК України, зберегли на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Отже, прокурором не доведено, що корпоративні права ПАТ «Вінницький олійножировий комбінат»є доказом у кримінальному провадженні за фактом вчинення злочимну за ч. 3 ст. 212 КК України, зокрема, що такі були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин причетності службових осіб ПАТ «Вінницький олійножировий комбінат»до дій, спрямованих на ухилення від сплати податку на прибуток.

Також, стороною обвинувачення не наведено способу та обставин можливого використання корпоративних прав товариства як речового доказу в цьому кримінальному провадженні, що свідчить про відсутність зв`язку між корпоративними правами ПАТ «Вінницький олійножировий комбінат» з об`єктивною стороною кримінального правопорушення за ст. 212 КК України, та відповідність останніх критеріям, визначеним у ст. 98 КПК, тобто таке майно не може бути речовим доказом.

Крім того, слідчий суддя бере до уваги, що у силу статті 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Таким чином, арешт корпоративних прав особи може бути направлений на позбавлення певної особи прав на розпорядження ними з метою унеможливлення участі в управлінні господарською діяльністю цієї особи.

З викладеного витікає, що корпоративні права - це юридично визначені можливості певної особи щодо управління діяльністю юридичної особи, тобто такі не є об`єктами матеріального світу, що унеможливлює їх збереження у фізичній наявності у тому вигляді, який би дозволив стороні обвинувачення забезпечити доведення обставин вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст.174 КПК арешт майна може бути скасований у разі, коли буде доведено, що у подальшому застосуванні даного заходу відпала потреба чи такий застосований необґрунтовано.

Отже, вищенаведене доводить, що арешт корпоративних прав з метою забезпечення як речових доказів є необґрунтованим, тому подальше перебування майна під арештом не відповідає наведеній у ст. 170 КПК меті та завданню його застосування, чим продовжується порушення права власності, що вимагає від слідчого судді прийняття рішення, яке б усунуло спричинені негативні наслідки та відновило б у повному обсязі права вказаної особи.

Приймаючи до уваги вищенаведене, керуючись ст. 7, 9, 132, 170, 174 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ПАТ «Вінницький олійножировий комбінат» задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою від 03.01.2023 (справа № 761/24143/22) у кримінальному провадженні № 720 220 004 100 000 15 від 18.08.2022 за ч.3 ст. 212 КК України, на майно, яке на праві власності належить ПАТ «Вінницький олійножировий комбінат», а саме, корпоративні права ПАТ «Вінницький олійножировий комбінат» (код ЄДР 00373758), тобто 100% статутного фонду, що становить 78 098 500 грн., який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину Російської Федерації.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1