ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/8727/22 Номер провадження 11-сс/814/272/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем - ОСОБА_5 ,

з участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні № 0000891 від 19.10.2022 апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 17 листопада 2022 року,

встановила:

Цією ухвалою клопотання слідчого задоволено та

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Катеринівка, Покровського району, Дніпропетровської області, громадянину України, не одруженому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовцю за контрактом військової частини НОМЕР_1 , на посаді: старший водій-заряджаючий 1 реактивного артилерійського взводу 1 реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи, у військовому званні: «старший солдат», не судимому,

підозрюваному за ч.4 ст. 402 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 15.01.2023 включно.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 підозрюється у тому, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.02.2022 №25 старшого солдата ОСОБА_8 військовослужбовця військової служби за контрактом було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду водія 2 реактивного артилерійського взводу 1 реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи.

В подальшому, старший солдат ОСОБА_8 був призначений на посаду старшого водія-заряджаючого 1 реактивного артилерійського взводу 1 реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 .

Згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного етапу», затвердженого Верховною Радою України 24.02.2022 (№2102-ІХ), відповідно до пункту № 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» по всій території України введено військовий стан, узв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, який у подальшому продовжено указом Президента України №259/2022 з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року на 30 діб.

Незважаючи на норми законодавства, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, за таких обставин.

Так, ОСОБА_8 , проходячи військову службу за контрактом, в порушення ст. ст. 11, 28-32, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, під час воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки відмовився виконувати усний наказ командира 1 реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 ..

А саме: 25.09.2022 від командування реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 командиру 1 реабатр ОСОБА_9 надійшов наказ про необхідність ураження цілі за певними координатами. В той же день, розрахунок БМ-21 (військовий номер НОМЕР_4) у складі ОСОБА_10 та ОСОБА_8 перебував па бойовому чергуванні.

На виконання вказаного наказу командування реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , командир 1 реабатр ОСОБА_9 , близько 11 год. 50 хв. 25.09.2022, в усній формі, засобами транкінгового зв`язку передав командиру розрахунку БМ-21 (військовий номер НОМЕР_3 ) ОСОБА_10 команду «до бою». Отримавши вказану команду, ОСОБА_10 попрямував до БМ-21 (військовий номер НОМЕР_3 ), де на той час перебував ОСОБА_8 .

Прибувши, до вказаної бойової машини ОСОБА_10 , в усній формі, повідомив ОСОБА_8 , що від командира І реабатр ОСОБА_9 надійшов усний наказ «до бою». Крім того, ОСОБА_10 в усній формі надав ОСОБА_11 наказ висуватися на бойову позицію.

Однак, ОСОБА_8 з метою невиконання усного наказу «до бою» командира 1 реабатр ОСОБА_9 , доведеного до нього у цей же день в усній формі командиром БМ-21 (військовий номер НОМЕР_3 ) ОСОБА_10 , знаходячись у місці тимчасового розташування військової частини НОМЕР_1 , поблизу АДРЕСА_3 , відкрито в усній формі відмовився виконувати вказаний вище наказ командира 1 реабатр ОСОБА_9 про зайняття бойової позиції, та який по теперішній час його не виконав.

15.11.2022 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого злочину та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

На ухвалу суду захисник подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, а у разі обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначити ОСОБА_8 заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 49620 грн.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначив про відсутність обґрунтованої підозри у вчинення кримінального правопорушення, так як підозра не конкретизована. Не перевірено можливість наклепу зі сторони свідка ОСОБА_10 , наявності непереборної сили, обставин крайньої необхідності, або інших поважних причин, які позбавили ОСОБА_8 можливості виконати наказ. За весь час, який він проходить службу за контрактом у ОСОБА_8 не було випадків невиконання наказів чи порушення дисципліни.

Надані суду докази на підтвердження підозри вважає неналежними, а також відсутні докази наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Крім цього зазначив, що обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд не визначив розміру застави та не зазначив мотиви такого рішення.

Інші учасники ухвалу не оскаржили.

Заслухавши доповідача, підозрюваного та його захисника в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу без змін, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

На підставі ч.4 ст.176, ст.177 КПК України, запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, як того вимагають приписи ст.178 КПК України та всупереч твердженням апелянта.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість підозри є безпідставними.

З огляду на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п.175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Про наявність обґрунтованої підозри свідчать, зокрема, дані відображені в протоколах допису свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_9 ,, ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , з яких вбачається, що ОСОБА_8 не виконав наказ командира 1 реабатр ОСОБА_9 «до бою» та інші докази в їх сукупності. Даних доказів достатньо для того, щоб дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри. При цьому слідчий суддя на даному етапі не вправі вирішувати питання щодо достатності даних доказів для встановлення вини підозрюваного в інкримінованому злочині, так як вказане повинно оцінюватись судом при розгляді кримінального провадження по суті.

Тому доводи захисника про те, що підозра необґрунтована є безпідставними.

Слідчий суддя, всупереч доводам захисника, належним чином мотивував наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Про наявність вказаних ризиків свідчить те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від 5 до 10 років, те, що злочин вчинив в період воєнного стану, будучи військовослужбовцем під час проходження військової служби, негативно характеризується за місцем проходження військової служби. Тому слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Крім цього, відповідно до вимог ч.4 ст. 183 КПК України під, час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Не визначаючи розмір застави ОСОБА_8 , який підозрюється за ч.4 ст. 402 КК України, слідчий суддя скористався правом, передбаченим ст. 183 КПК України.

Не зазначає захисник обгрунтованих підстав для визначення розміру застави і в суді апеляційної інстанції.

Отже, висновки слідчого судді про наявність підстав для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні обставинах, а саме рішення прийняте у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а тому підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

З огляду на вказане, апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 17 листопада 2022 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4