ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/296/23 Провадження 1-кп/636/696/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2023 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

за участі захисника- адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чугуєві кримінальне провадження №0000522 від 27.07.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не одруженого, не працюючого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , майстра 1 ремонтної майстерні ремонтного взводу артилерійського озброєння ремонтної роти ракетно-артилерійського озброєння ремонтно-відновлювального батальйону, зареєстрованого та проживаючого за адресою: зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,-

встановив:

В провадженні Чугуївського міського суду Харківської області перебуває кримінальне провадження №0000522 від 27.07.2022 за обвинуваченням ОСОБА_5 , в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Стосовно обвинуваченого ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 07.12.2022 застосовано, та в подальшому - ухвалою від 30.01.2023 - продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Харківській установі виконання покарань (№27), строк якого спливає 30.03.2023.

Прокурором 27.03.2023 заявлено письмове клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , із посиланням на ті обставини, що на теперішній час ризики, наведені в п.1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати, а інші, більш м`які запобіжні заходи не дозволять забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 на судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечували, просили суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора, оскільки існування ризиків, на які прокурор посилалась в клопотанні , жодним чином не доведені, обвинувачений не має наміру переховуватись, добровільно з`являвся до слідчого, тощо. У випадку задоволення клопотання прокурора захисник просила суд визначити розмір застави, достатній для забезпечення належної процесуальної поведінки її підзахисного.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Тобто, наведена норма закону містить посилання саме на обов`язок суду розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, саме до спливу визначеного строку тримання під вартою.

Суд, оцінюючи сукупність обставин передбачених в ст.178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину, не надання стороною захисту доказів існування у обвинуваченого стійких соціальних зв`язків, постійного джерела доходу, а також враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання винуватим у скоєні інкримінованих злочинів - до 10 років позбавлення волі, вважає доведеним те, що на теперішній час реально існують ризики, передбачені п.1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема ризик того, що перебуваючи на свободі обвинувачений спробує переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд, розглядаючи клопотання прокурора враховує те, що стороною захисту на теперішній час не надано до суду переконливих доказів того, що наведені в ухвалі слідчого судді від 07.12.2022 за результатами розгляду клопотання сторони обвинувачення про обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 ризики на теперішній час суттєво зменшились або перестали існувати.

Крім того, судом враховуються положення ч.8 ст. 176 КПК України, згідно яких під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, - тобто тримання під вартою.

Відповідно до фактичних обставин справи та згідно обвинувального акту, вбачається, що ОСОБА_5 є військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , майстра 1 ремонтної майстерні ремонтного взводу артилерійського озброєння ремонтної роти ракетно-артилерійського озброєння ремонтно-відновлювального батальйону, обвинувачуються у скоєнні тяжкого злочину проти встановленого порядку несення військової служби (військові кримінальні правопорушення).

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Так, судом враховуються конкретні обставини вчинення злочину, який інкримінується ОСОБА_5 , а саме того, що він обвинувачується у вчинені злочину проти встановленого порядку несення військової служби, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Посилання захисника на наявність у обвинуваченого стійких соціальних зав`язків, постійного місця проживання, самі по собі не спростовують тверджень сторони обвинувачення щодо доцільності продовження тримання його під вартою, не зменшують вірогідність існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, зазначених в клопотанні прокурора, а тому, доводи захисника суд не вважає визначальними. Крім того, ці обставини існували на час вчинення інкримінованого ОСОБА_5 злочину, проте не стали стримуючим фактором для нього від противоправних дій.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 не зменшилися та не перестали існувати на момент продовження цього запобіжного заходу.

Отже, враховуючи всі вищенаведені відомості у суду не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, якими прокурор обґрунтовував необхідність продовження такого запобіжного заходу, як тримання обвинуваченого під вартою, оскільки на момент розгляду клопотання прокурора всі ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи обвинуваченого та обставин кримінального провадження, які прокурор вважає доведеними, направивши обвинувальний акт до суду, та якому, за наслідками судового розгляду, суд надасть відповідну процесуальну оцінку, ухваливши виправдувальний чи обвинувальний вирок.

За таких обставин, суд вважає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

Враховуючи сукупність досліджених судом обставин та тяжкість покарання за злочин у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 суд вважає за необхідне клопотання прокурора задовольнити та продовжити стосовно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 131, 174, 183, 184, 193-199, 331, 350, 369-372, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити, продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 25.05.2023.

Ухвалу в частині продовження строку запобіжного заходу може бути оскаржено протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим - у той же строк з моменту вручення йому копії цієї ухвали, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її дію та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя ОСОБА_1