ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3919/22 Справа № 191/2214/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2022 року про задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

в режимі відеоконференції

засудженого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :

За ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2022 року задоволено клопотання начальника Синельниківської виправної колонії № 94 ОСОБА_9 , узгоджене головою спостережної комісії Синельниківської районного державної адміністрації ОСОБА_10 , про застосування ст. 81 КК України про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 на не відбутий строк 9 (дев`ять) місяців 24 (двадцять чотири) дні.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що встановлені судом обставини свідчать про сталу, системну поведінку засудженого, направлену на власне виправлення в період відбування ним покарання за злочин, у вчиненні якого він розкаюється, а тому, суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_6 довів своє виправлення і до нього можливо застосувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В апеляції:

- прокурор просить ухвалу суду скасувати та відмовити в застосуванні до засудженого ОСОБА_6 положень ст. 81 КК України.

В обґрунтовування зазначає, що суд першої інстанції не врахував, що засуджений ОСОБА_6 не довів своє виправлення. Вказує, що суд також не врахував особу засудженого, який раніше неодноразово судимий за умисні корисливі злочини, має непогашені судимості.

Окрім цього, прокурор зауважує, що засуджений ОСОБА_6 раніше, а саме 31 грудня 2016 року вже звільнявся умовно-достроково, після чого знову вчинив кримінальне правопорушення.

Також вказує, що засуджений ОСОБА_6 має всього три заохочення, які він отримав у 2022 році, хоча відбуває покарання з 11 жовтня 2018 року.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляцію, просив її задовольнити, засудженого, який заперечував проти задоволення апеляції прокурора і просив залишити ухвалу суду без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість апеляції і наявність підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За положеннями ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно вимог ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України).

За приписами ч. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.

Проте, суд першої інстанції, в повній мірі вказаних вимог закону не дотримався, оскільки задовольняючи клопотання начальника Синельниківської виправної колонії № 94 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , не з`ясував і не взяв до уваги наявність усіх вказаних вище в законі підстав і умов в їх сукупності.

Так, згідно матеріалів справи, ОСОБА_6 на даний час відбуває покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України, у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

В установах виконання покарань засуджений ОСОБА_6 знаходиться з 06 серпня 2020 року. За час знаходження в СІЗО м. Кривий Ріг характеризувався задовільно, заохочень та стягнення не мав, до праці не залучався з незалежних від нього причини. До Синельниківської ВК-94 прибув 20 січня 2021 року та був працевлаштований в цех № 2 слюсарем.

Відповідно довідки про стягнення та заохочення, засуджений ОСОБА_6 у лютому та травні місяці 2022 року мав два заохочення, стягнень не мав.

Проте, задовольняючи клопотання начальника установи про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції, в повній мірі і належним чином не обґрунтував і не навів мотиви такого свого рішення, обмежившись переліком характеризуючих ознак поведінки засудженого.

Суд першої інстанції не з`ясував і не взяв до уваги наявність усіх вказаних вище в законі підстав і умов в їх сукупності, що призвело до передчасних висновків про доведення засудженим свого виправлення, а тому такий висновок не відповідає фактичним обставинам справи, що є підставою для скасування такого судового рішення.

Колегія суддів зважає на те, що саме по собі відбуття більше 2/3 строку покарання та посилання на характеристику, без врахування поведінки засудженого саме за весь період відбуття покарання, не можуть слугувати підставою для застосування до засудженого ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення, оскільки висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку саме за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Позитивна поведінка засудженого, дотримання ним умов і порядку в установі та залучення до праці, не є достатньо переконливими важелями для ствердження доведеності засудженою свого виправлення, оскільки звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а тому усі дані про особу засудженого розглядаються за весь період її відбування покарання і у сукупності між собою. Дотримання засудженим порядку і умов відбування покарання в установі є його обов`язком, і не може дана обставина слугувати окремою підставою для висновку про доведеність засудженим свого виправлення.

Колегія суддів також зважає на те, що засуджений ОСОБА_6 раніше, а саме 31 грудня 2016 року вже звільнявся умовно-достроково, після чого знову вчинив кримінальне правопорушення.

Таким чином, за встановлених обставин, не можна зробити висновок, що в поведінці засудженого ОСОБА_6 за весь період його відбуття покарання сталися позитивні зміни, які свідчать про їх сталість і незворотність, що в свою чергу не є достатніми підставами для ствердження, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці за весь період відбування покарання довів своє виправлення.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність переконливих доказів, які б в своїй сукупності свідчили про доведеність виправлення засудженого та відсутність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, а тому, вважає необхідним апеляційну скаргу прокурора задовольнити, ухвалу суду скасувати, та постановити нову, якою в задоволенні клопотання начальника установи про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 відмовити.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_5 , - задовольнити

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 листопада 2022 року про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , - скасувати і постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання начальника Синельниківської виправної колонії № 94 ОСОБА_9 , про застосування ст. 81 КК України про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14