Справа №127/688/23
Провадження №1-кс/127/244/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу, - ОСОБА_3 , прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 від 30 грудня 2022 року про відмову у задоволенні його клопотання від 29 грудня 2022 року в рамках кримінального провадження №0000127 від 12.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області зі скаргою, в порядку ст. 303 КПК України, в якій зазначив, що 29 грудня 2022 року ним, як потерпілим у кримінальному провадженні №0000127 від 12.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 209 КК України, на ім`я процесуального керівника прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 подано клопотання в порядку п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України наступного змісту: 13 жовтня 2000 року державний нотаріус Третьої вінницької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 , продовжуючи злочинний умисел, спрямований на заволодіння спадщиною родини ОСОБА_6 , використовуючи владні повноваження, порушуючи наказ Міністерства юстиції України від 07.07.1994 №19/5, а також наказ Міністерства юстиції України від 19.07.1994 №163/372 в редакції, яка діяла станом на 2000 рік, посвідчила «з оригіналом вірно» доручення від 29 вересня 2000 року, яке не відповідає встановленому зразку вищезазначених наказів Міністерства юстиції України, що в подальшому призвело до втрати спадщини родини ОСОБА_6 . За даним фактом 07 листопада 2022 року було порушено кримінальне провадження №0000697 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, за його заявою. Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України, за наявних непереборних доказів вчинення нотаріусом ОСОБА_5 вищезазначеного кримінального правопорушення, він просив процесуального керівника ОСОБА_4 скласти обгрунтовану підозру державному нотаріусу ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 209 КК України.

30 грудня 2022 року процесуальний керівник в рамках кримінального провадження №0000127 від 12.05.2022 ОСОБА_4 винесла постанову про відмову у задоволенні вищезазначеного клопотання, мотивуючи своє рішення тим, що на даний час органом досудового розслідування не здобуто достатньо доказів для повідомлення будь-якій особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Він вважає дану постанову необгрунтованою та такою, що прийнята з істотним порушенням КПК України, а теза про відсутність достатніх доказів, є ніщо інше, як покриття речових доказів скоєного злочину, оскільки у ст. 209 КК України є виявлення вже прихованих речових доказів скоєного кримінального правопорушення. Оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, оскільки у постанові відсутні відомості щодо потерпілого ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження №0000127 від 12.05.2022, як заінтересованої особи; відсутність встановленого часу, місця та способу вчинення 13.10.2000 року нотаріальних дій; відсутність відомостей щодо порушення наказу Міністерства юстиції України, про що безпосередньо зазначено у клопотанні та порушеного з цього приводу кримінального провадження №0697 від 07.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 КК України; відсутність нотаріальної дії від 13 жовтня 2000 року в Єдиних державних реєстрах в тому числі, спадковому реєстрі про місце проживання спадкоємців; грубе порушення вимог ст. 22 Закону України «Про нотаріат» в частині засвідчення документу «з оригіналом вірно», відомості про який відсутні в реєстрі реєстрації доручень посвідчених в установленому наказом Міністерства юстиції України від 07.07.1994 за №19/5, який діяв станом на жовтень 2000 рік; невідповідність правовстановлюючому документу в Єдиному державному реєстрі про народження на його ім`я, за яким ним було успадковано усе майно після смерті матері - ОСОБА_8 , а саме: актовий запис №2434 від 24 червня 1975 року про народження ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 було видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , яке в 2010 році змінили в Єдиному реєстрі актів цивільного стану на невірний номер свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 . Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_3 просить скасувати постанову процесуального керівника прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 від 30 грудня 2022 року про відмову у задоволенні його клопотання, поданого в порядку п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України в рамках кримінального провадження №0000127 від 12.05.2022, як необгрунтовану та таку, що прийнята з істотним порушенням кримінального процесуального Закону України та такою, що спростовується доказами, які умисно приховує прокурор, також просив зобов`язати прокурора ОСОБА_4 розглянути клопотання в порядку п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України, оскільки наявний та не спростований доказ порушення закону України.

В судовому засіданні ОСОБА_3 , пославшись на вищезазначені обставини, скаргу підтримав та просив його вимоги задоволити.

Прокурор Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення скарги, посилаючись на те, що на даний час органом досудового розслідування не здобуто достатньо доказів для повідомлення будь-якій особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 та прокурора ОСОБА_4 , дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000127 від 12.05.2022, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора є однією із загальних засад кримінального провадження. Відповідно до ст. 24 КПК України це право гарантується кожному.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 2 ст. 22 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області перебуває кримінальне провадження №0000127 від 12.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України. Процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні здійснює прокурор Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000127 від 12.05.2022 має процесуальний статус потерпілого.

29 грудня 2022 року ОСОБА_3 на ім`я процесуального керівника прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 подав клопотання, в якому, посилаючись на п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України, просив процесуального керівника ОСОБА_4 скласти обгрунтовану підозру державному нотаріусу ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України.

Для учасників кримінального провадження на стадії досудового розслідування заявлення клопотань є одним із дієвих засобів захисту своїх прав і законних інтересів. Необгрунтована відмова в задоволенні клопотання є суттєвим порушенням вимог кримінального процесуального законодавства. Крім того, вимога закону щодо обов`язковості розгляду клопотань зобов`язує слідчого, прокурора вчинити всі передбачені законом заходи для встановлення всіх обставин скоєного правопорушення, виявити як обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання. Надати належну правову оцінку здобутим доказам, забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень та ефективність досудового розслідування.

Згідно з постановою прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 від 30 грудня 2022 року у задоволенні вищезазначеного клопотання ОСОБА_3 було відмовлено, оскільки, як зазначено в постанові, на даний час органом досудового розслідування не здобуто достатньо доказів для повідомлення будь-якій особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Як зазначено в ч. 1 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

За змістом п. 11 ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений повідомляти особі про підозру.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. «Достатні докази для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення» - це оціночне поняття. Їх достатність для підозри особи в кожному випадку повинні встановлювати уповноважені особи, вказані в частині другій цієї статті (слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа, якій законом надано право здійснювати затримання), залежно від характеру вчиненого правопорушення, його індивідуальних особливостей та конкретних обставин. На момент повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення повинно бути зібрано достатньо доказів, які вказують на те, що: кримінальне правопорушення дійсно мало місце, дані про нього внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань; вчинене воно особою, стосовно якої вирішується питання щодо вручення їй повідомлення про підозру; суспільно небезпечне діяння містить склад конкретного кримінального правопорушення.

Відповідно до норм чинного кримінального процесуального законодавства, перевірка повідомлення про підозру з точки зору обгрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ч. 1 ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок обгрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

Таким чином, проаналізувавши вищезазначені обставини та норми кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя вважає, що у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 від 30 грудня 2022 року про відмову у задоволенні його клопотання від 29 грудня 2022 року в рамках кримінального провадження №0000127 від 12.05.2022 слід відмовити.

Зі змісту ст. 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 22, 220, 303, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 від 30 грудня 2022 року про відмову у задоволенні його клопотання від 29 грудня 2022 року в рамках кримінального провадження №0000127 від 12.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 209 КК України, - відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: