ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2023 року

м. Київ

справа № 539/387/18

провадження № 51-1940км22

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 22 червня 2022 року про повернення апеляційної скарги.

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 травня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000136 задоволено подання Лубенського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення в місця позбавлення волі для відбування призначеного судом покарання засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого Лубенським міськрайонним судом Полтавської області вироком від 06 вересня 2018 року за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та звільненого на підставі положень ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_6 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою та з клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали місцевого суду від 26 травня 2021 року, яке мотивував тим, що захисник ОСОБА_8 , який здійснював захист його інтересів, пропустив строк на подання апеляційної скарги, внаслідок чого він був змушений звернутися до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги із заявою про призначення іншого захисника для надання правової допомоги у написанні апеляційної скарги.

Вказував, що 06 травня 2022 року центром було призначено захисника, який після конфіденційного побачення з ним склав апеляційну скаргу. Тому вважає, що строк на апеляційне оскарження був пропущений з поважних причин.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 22 червня 2022 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 було повернуто особі, яка її подала, оскільки її було подано після закінчення строку апеляційного оскарження і суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для його поновлення.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду про повернення апеляційної скарги і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Вважає, що наведенні ним причини пропуску строку на апеляційне оскарження є поважними й підтверджуються належними доказами, а тому суд апеляційної інстанції без дотримання вимог ст. 117 КПК України безпідставно відмовив у задоволенні його клопотання про поновлення вказаного строку, оскільки він є юридично необізнаним, для захисту свої законних прав та інтересів звернувся до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, однак захисник був призначений з істотним запізненням, що й стало причиною пропуску строку на апеляційне оскарження.

Також не погоджується із рішенням суду першої інстанції, яким задоволено подання Лубенського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення його в місця позбавлення волі для відбування призначеного судом покарання.

Позиції учасників судового провадження

Засуджений та захисник підтримали подану касаційну скаргу.

Прокурор не заперечувала проти задоволення касаційної скарги, підтримавши позицію сторони захисту.

Інші учасники судового провадження були повідомлені про дату, час та місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про його відкладення не надходило.

Мотиви Суду

Згідно зі положеннями ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з положеннями ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Доводи засудженого про те, що суд апеляційної інстанції безпідставно та необґрунтовано відмовив у поновленні строку на апеляційне оскарження й повернув його апеляційну скаргу, не вбачаються обґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст.116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Під поважними причинами потрібно розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені скаржником.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на інші ухвали суду першої інстанції протягом семи днів з дня її оголошення.

При цьому ч. 3 ст. 395 цього Кодексу передбачає, що лише для особи, яка перебуває під вартою, строк подання апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Тобто законодавцем виключення щодо початку обчислення строку на апеляційне оскарження судового рішення зроблено лише для осіб, які перебувають під вартою, й більше ні для кого.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Як убачається з матеріалів провадження, засуджений ОСОБА_6 був присутній 26 травня 2021 року в судовому засіданні в суді першої інстанції під час розгляду провадження, про що є вказівка у змісті самої ухвали.

Повний текст ухвали було складено та проголошено 27 травня 2021 року. Копію вказаної ухвали була вручено ОСОБА_6 в цей же день 27 травня 2021 року, що підтверджується розпискою про таке вручення (а.п. 252).

Надалі апеляційний суд, встановивши, що засуджений ОСОБА_6 на час вирішення місцевим судом питання про скасування іспитового строку під вартою не перебував, вказаним рішенням суду під варту не брався, дійшов обґрунтованого висновку, що перебіг строку апеляційного оскарження ухвали Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 травня 2021 року для нього потрібно обчислювати саме з моменту її ухвалення, тобто з 26 травня 2021 року, а останнім днем на подання апеляційної скарги для ОСОБА_6 було 02 червня 2021 року (сім днів).

Згідно зі змістом ухвали апеляційного суду, що не оспорюється у касаційній скарзі, для фактичного відбуття покарання ОСОБА_6 було взято під варту у липні 2021 року.

При цьому апеляційну скаргу, як вказує суд апеляційної інстанції, на ухвалу місцевого суду ОСОБА_6 подав 11 травня 2022 року, що в касаційній скарзі також не оспорюється.

Розглянувши клопотання ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження указаного вище рішення місцевого суду, апеляційний суд обґрунтовано вказав, що воно не містить належного обґрунтування об`єктивних причин неможливості подання ним апеляційної скарги в період з 26 травня 2021 року до 02 червня 2021 року.

Доводи засудженого про те, що його захисник ОСОБА_8 не виконав належно свої обов`язки, пообіцявши подати вчасно апеляційну скаргу й не зробивши цього, не можуть вважатися поважною причиною пропуску процесуального строку, оскільки такі доводи нічим не підтверджені.

Зокрема, у судовому засіданні в суді касаційної інстанції засуджений вказав, що він не звертався до відповідних органів адвокатури із заявою щодо притягнення захисника до передбаченої законом відповідальності за неналежне виконання ним своїх обов`язків.

Аспекти ж тривалого призначення захисника у період відбування засудженим покарання після того, як його взяли під варту на виконання рішення суду про скасування його звільнення від відбування покарання з випробуванням, не можуть істотно впливати на підтвердження поважності причин пропуску ним строку на апеляційне оскарження, оскільки такий семиденний строк був пропущений ОСОБА_9 ще в травні-червні 2021 року, коли він під вартою не був, тоді як його доводи щодо поважності причин пропуску такого строку повинні стосуватися саме вказаного періоду.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції, правильно встановивши, що строк на апеляційне оскарження пропущений, і скаржник в апеляційній скарзі не наводить поважних причин для його поновлення, на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України дійшов обґрунтованого висновку про те, що апеляційна скарга підлягає поверненню, з чим погоджується і колегія суддів Верховного Суду.

Крім цього, засуджений паралельно з оскарженням указаної вище ухвали апеляційного суду про повернення його апеляційної скарги також висуває доводи, за змістом яких не погоджується із ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 травня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000136, якою задоволено подання Лубенського міськрайонного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Полтавській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направленняОСОБА_6 в місця позбавлення волі для відбування призначеного судом покарання.

Однак, враховуючи, що вирішення судом питань, зазначених у ст. 537 КПК України, у тому числі й про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком (п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК), належить до процесуальних дій, які стосуються аспектів виконання судових рішень, відповідні ухвали місцевого й апеляційного судів не можуть бути оскарженні по суті у касаційному порядку на підставі положень ч. 2 ст. 424 КПК України.

Така позиція узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 23 січня 2019 року (справа № 738/1482/16-к), а також об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 18 березня 2019 року (справа № 756/9514/15-к).

Тому вказаним доводам не може бути надана оцінка в межах цього провадження.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є підставою для скасування ухвали апеляційного суду, в ході касаційного провадження не встановлено.

Тому, керуючись положеннями ст. ст. 412, 413, 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд

ухвалив:

Ухвалу Полтавського апеляційного суду від 22 червня 2022 року про повернення апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - без задоволення.

Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3