Справа № 703/3813/22

УХВАЛА

13 квітня 2023 року м. Сміла
Слідчий суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сміла Черкаської області, скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка подана в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим від 02 лютого 2023 року, -
встановив:
Адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області в інтересах ОСОБА_4 зі скаргою на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим від 02 лютого 2023 року.
Вважає, що дана постанова підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків слідчого, які не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, чинному законодавству України, а відтак є незаконною та необґрунтованою.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 ОСОБА_4 являється власницею автомобіля МАZDА СХ - 5, номер шасі (кузова) НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 . 03 листопада 2022 року даний автомобіль було нею придбано на підставі договору купівлі продажу та зареєстровано в ТСЦ 4649.
Ціна договору (вартість автомобіля) становила 809 300,00 грн. Даний автомобіль було придбано у гр. ОСОБА_6 , який діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 05.10.2022, яку йому надав власник автомобіля ОСОБА_7 . Кошти в сумі 809 300,00 грн ОСОБА_4 були передані ОСОБА_6 . Жодних заборон відчуження, розшуку даного автомобіля на момент його придбання не було.
08 грудня 2022 року на підставі ухвали слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області було проведено обшук біля будинку АДРЕСА_1 та в ході обшуку виявлено та вилучено вищезазначений автомобіль.
Ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області накладено арешт на автомобіль МАZDА СХ 5, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу а ключі від замка запалювання.
Звертає увагу, що вищезазначене кримінальне провадження зареєстровано в ЄРДР ще 17 грудня 2021 року, тобто за рік до того як власницею вищезазначеного транспорту стала ОСОБА_4 , однак протягом усього цього часу дізнавачі, прокурор чи інші уповноважені особи не наклали на нього арешт, не подали його в розшук и вчинили будь-які дії на з`ясування та встановлення місця знаходження даного транспортного засобу, до його відчуження ОСОБА_4 .
На даний час досудове розслідування по даному кримінальному провадженню триває, змінена кваліфікація за ст. 356 на ч. 3 ст. 289 КК України, автомобіль ОСОБА_4 не повернуто, що безумовно порушує її законні права як добросовісного власника автомобіля, придбаного за оплатним договором.
Основною підставою відмови у визнанні ОСОБА_4 потерпілою є те, що їй у даному кримінальному провадженні не завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Проте з такими висновками слідчого скаржник не погоджується, оскільки такі суперечать нормам Кримінально-процесуального кодексу України, а відтак дана постанова є незаконною та необґрунтованою.
Заявник зауважує, що приписами ст. 55 КПК України чітко передбачено, що потерпілим може бути не тільки заявник, але і особа, в даному випадку ОСОБА_4 , якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого за таких умов: завдана матеріальна шкода (сума майнової шкоди, яка їй завдана даним кримінальним правопорушенням становить 809 300,00 грн; завдана значна моральна шкода, яка виразилась в тому, що з того часу, коли в ОСОБА_4 було вилучено автомобіль вона не має змоги допомагати сім`ї та вирішувати свої особисті справи без автомобіля; подання заяви про залучення до провадження як потерпілого (28 грудня 2022 року та 31 січня 2023 року (повторно) ОСОБА_4 такі заяви направила.
Вважає, що з урахуванням даних норм вважає, що у слідчого не було жодних правових підстав відмовляти ОСОБА_4 у визнанні потерпілою по даному кримінальному провадженні.
В судове засідання ОСОБА_4 та її представник адвокат ОСОБА_3 не з`явились, від адвоката ОСОБА_3 надійшла заява, в якій останній просить розглянути скаргу без їх участі, скаргу підтримали та просили її задовольнити.
Слідчий ОСОБА_5 в судове засідання також не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просила розглянути скаргу без її участі, при цьому зазначила, що свою постанову про відмову у визнанні потерпілим вважає законною, складеною в рамках та без порушень КПК України та повністю підтримує її.
Дослідивши матеріали скарги, прийнявши до уваги позиції учасників розгляду скарги, викладені в їх заявах, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
28.12.2022 та повторно 31 січня 2023 року ОСОБА_4 зверталась до ВП № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області із заявами про визнання її потерпілою в даному кримінальному провадженні.
02 лютого 2023 року старшим слідчим СВ ВП № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 вказані заяви було розглянуто та винесено постанову про відмову в задоволенні клопотання.
Слідчий суддя, аналізуючи подану заявником скаргу на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим враховує наступне.
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, а саме, рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди; права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого; потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення; за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Таким чином КПК України допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Процесуальною підставою для прийняття такого рішення є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч. 1 ст.55 КПК України. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані.
Вимоги до структури та змісту постанови слідчого, прокурора визначені у ч. 5 ст. 110 КПК України.
Так, у ч. 5 ст. 110 КПК України визначається, що постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
У п. 4 Узагальнень про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, які містяться у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017, зазначено, що процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані. За умови встановлення того, що зазначені вимоги є недотриманими, слідчі судді приймають рішення про скасування постанов.
Зі змісту постанови про відмову у визнанні потерпілим від 02.02.2023 вбачається, що слідчий СВ ВП № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_5 вказала, що в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про факт завданої заявнику моральної, фізичної чи майнової шкоди.
Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
За змістом вказаних норми, дізнавач, слідчий або прокурор, у визначених випадках, має право винести вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.
Слідчий суддя звертає увагу, що обґрунтовуючи скаргу, заявник у тексті скарги вказує, на те, що окрім іншого, йому завдана моральна шкода яка виражається у моральних стражданнях, що не є підставою для задоволення скарги та визнання його потерпілим у даному кримінальному провадженні.
Водночас, розглядаючи заявлені вимоги скаржника слід зауважити, що відповідно до положень ст. 223 КПК України слідчі дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, а підставами для проведення слідчої дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
З аналізу положень норм ст. 9, 223 КПК України вбачається, що необхідність проведення слідчих дій визначається саме прокурором або слідчим.
З огляду на принцип змагальності сторін, положення кримінально-процесуального закону надають стороні кримінального провадження право ініціювати певні слідчі дії з метою сприяння повному та всебічному встановленню обставин під час досудового розслідування по кримінальному провадженню. Проте, потреба у проведенні слідчих дій за ініціативою сторони кримінального провадження визначається в кожному конкретному випадку з огляду на можливість досягнення мети задля якої проводиться зазначена слідча дія (ч. 2 ст. 223 КПК України). Зазначене свідчить про право прокурора або слідчого з огляду на результативність слідчої дії визначати необхідність її проведення, щоб запобігти марному витрачанню часу на проведення дій, які не мають значення для кримінального провадження взагалі.
Варто звернути увагу, що відповідно до ст. 40 КПК саме слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку щодо необхідності відмовити у задоволенні скарги.
Керуючись ст. ст. 55, 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя, -
постановив:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка подана в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим від 02 лютого 2023 року - залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1