Провадження № 1-кп/554/40/2023
ВИРОК

Іменем України

12 січня 2023 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002728 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта вища, не працюючого, розлученого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, судимого

17 жовтня 2011 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років і 2 місяців позбавлення волі;

22 жовтня 2019 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

24 травня 2020 року, в період часу з 03 год 30 хв до 04 год 27 хв, обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу буд. № 54 по вул. Героїв Праці в м. Харкові, діючи умисно, повторно, шляхом ривку, відкрито викрав у потерпілої ОСОБА_6 належну їй сумку, зірвавши її з плеча останньої, в якій знаходився мобільний телефон «Meizu M5C», вартістю 1259,00 грн, спричинивши потерпілій матеріального збитку на вказану суму.

Викраденим розпорядився на власний розсуд.

Кваліфікація дій обвинуваченого судом

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Допитаний в ході судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтвердивши факт його скоєння за обставин, викладених вище, наголосивши на повній відповідності дій, вчинення яких йому інкримінується в обвинувальному акті, обставинам, за яких це відбувалося.

Оскільки обставини справи ніким з учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці обставини справи у апеляційному порядку, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують його покарання, суд не знаходить.

Мотиви призначення покарання

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд згідно з вимогами ст. ст. 65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Зокрема, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше засуджувався за вчинення умисних, в тому числі й аналогічних злочинів проти власності, судимість за які не погашена у визначеному законом порядку, має не відбуте покарання за попереднім вироком, вчинив злочин в період іспитового строку, визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення і щиро розкаявся в цьому, характеристику його особи, його поведінку, як під час скоєння правопорушення, так і після цього, ставлення до скоєного, відсутність тяжких наслідків від вчиненого, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність тих, що його обтяжують, і приходить до висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі, вважаючи, що це буде необхідним й достатнім для його виправлення, перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів як ним самим, так і іншими особами, а також соціальної реабілітації.

При визначенні покарання суд також враховує, що обвинувачений не перебуває на обліках у лікаря-нарколога з приводу вживання алкоголю та наркотиків.

При цьому, суд вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути призначено за сукупністю вироків за правилами ч. 1 ст. 71 КК України, оскільки після постановлення попереднього вироку Московського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2019 року, за яким його було засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки, але до повного відбуття покарання він вчинив новий злочин.

Вирішення цивільного позову

Цивільний позов по матеріалах кримінального провадження не заявлений.

Мотиви інших рішень

Оскільки обвинувачений засуджується до покарання, яке має відбувати реально, то суд з метою виконання вироку, а також запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, вважає за необхідне обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Арешт, накладений відповідно до ухвали Московського районного суду м. Харкова від 27 липня 2020 року, підлягає скасуванню.

Процесуальних витрат по матеріалах кримінального провадження немає.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373 та 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому основне покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Остаточне покарання обвинуваченому визначити за правилами ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за цим вироком частини невідбутого покарання у виді одного місяця позбавлення волі за вироком Московського районного суду м. Харкова від 22 жовтня 2019 року, за яким його було засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки, у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахувати з 12 січня 2023 року.

Зарахувати в строк відбування покарання з розрахунку одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього ув`язнення, час його тримання під вартою в зв`язку з обранням щодо нього цього запобіжного заходу, з 17 серпня 2020 року по 12 січня 2023 року.

До набрання вироком законної сили, обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Речові докази в цьому кримінальному провадженні: чохол для мобільного телефону «Meizu М5С», переданий на відповідальне зберігання потерпілій - повернути їй же; оптичний диск - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Арешт, накладений відповідно до ухвали Московського районного суду м. Харкова від 27 липня 2020 року, - скасувати.

Вирок може бути оскаржено в Полтавський апеляційний суд через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_7