Справа № 592/9958/22
Провадження № 1-кс/592/4260/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , без фіксації процесуальної дії технічними засобами, розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з вказаним клопотанням і просить скасувати арешт на майно, а саме: на автомобіль Volkswagen Caddy, номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 11.10.2017 року, накладений згідно ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду міста Суми від 09.11.2022 року, оскільки всі слідчі дії, а саме: експертизи технічного стану автомобіля були проведені.

У судове засідання ОСОБА_3 , не з`явився.

Слідчий Сумського ВП ГУНП в Сумській області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Слідчий суддя, дослідивши надані матеріали клопотання, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 09.11.2022 року накладено арешт на транспортний засіб, а саме: на автомобіль Volkswagen Caddy, номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 11.10.2017 року, належний ОСОБА_3 .

Із змісту ч. 1 ст. 174 КПК України вбачається, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Крім того, беру до уваги положення ч. 1 ст. 100 КПК України, із змісту якої вбачається, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст. ст. 160-166, 170-174 КПК України.

Крім того, вважаю за можливе взяти до уваги правову позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену в постанові від 14.11.2018 року у справі № 183/1617/16, згідно якій критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право. Втручання держави у право мирного володіння майном повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними. Якщо можливість втручання у право мирного володіння майном передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів чи штрафів. Втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа-добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Рисовський проти України" від 20.10.2011 року (Rysovskyy v. Ukraine, заява № 29979/04) , "Кривенький проти України" від 16.02.2017 року (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07) ) (http://reyestr.court.gov.ua/Review/81574015) .

Отже, оскільки в подальшому застосуванні цього заходу, а саме: арешту автомобілю Volkswagen Caddy, номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 11.10.2017 року, відпала потреба, відтак прихожу висновку про те, що клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна, слід задовольнити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 21, 100, 174, 309, 375, 376, 532, 533 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту майна, задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 09.11.2022 року у справі № 592/8396/22, провадження № 1-кс/592/3618/22, на автомобіль Volkswagen Caddy, номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 11.10.2017 року,

Передати автомобіль марки Volkswagen Caddy, номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 11.10.2017 року, ОСОБА_3 на відповідальне зберігання під охоронну розписку, попередивши його про кримінальну відповідальність, передбачену ст. 388 КК України, заборонивши йому та будь-яким іншим особам розпоряджатися та відчужувати вказане майно до ухвалення вироку по кримінальному провадженню або до закриття кримінального провадження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали слідчого судді.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду клопотання про скасування арешту майна оскарженню не підлягає і заперечення проти неї може бути подане під час підготовчого провадження в суді.

Ухвала слідчого судді, яка не може бути оскаржена, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1