Справа № 447/900/20
Провадження № 1-кп/456/114/2022
ВИРОК

іменем України

03 листопада 2022 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Стрий кримінальне провадження № 0000448 від 17.10.2019 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Куманово, Республіки Македонія, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , македонця за національністю, громадянина Республіки Північна Македонія, з базовою середньою освітою, одруженого, працюючого оператором механізованих та автоматизованих складів ТзОВ «Леоні Ваеринг Системс УАГмбХ» м. Стрий, раніше не судимого;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, -

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_8

представника потерпілої ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ:

17 жовтня 2019 року, близько 13.30 годин, ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_2 та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час раптово виниклого побутового конфлікту, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 , умисно наніс їй кухонним ножем, декілька ударів по тілу, чим спричинив останній, згідно висновку судово-медичної експертизи, тілесні ушкодження у вигляді: різаної рани нижньої третини шиї зліва, колото-різану рану переднє-бокової поверхні грудної клітки по лівій передній аксілярній лінії, різану рану на тильній поверхні лівої кисті, які по ступеню тяжкості відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров» я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому обвинуваченні заперечив. Від дачі показів відмовився, зіславшись на ст. 63 Конституції України.

Всебічно вивчивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожен наданий доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів-з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення, виходячи з наступного.

Згідно протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння № 163, складеного 17.10.2019р. о 20.00год., відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останній перебував в стані алкогольного сп`яніння (т.1 а.с.125).
Потерпіла ОСОБА_8 , в судовому засіданні показала, що являється дружиною обвинуваченого. Того дня, орієнтовно в обідню пору, вона повернулась з роботи, чоловік був вдома. На побутовому грунті в них виник конфлікт, який вийшов за межі розумної сварки, вони почали шарпати один одного. Фактично конфлікт і шарпанину розпочала вона. Під час цієї шарпанини, їй, чоловіком були спричинені тілесні ушкодження, однак чим саме не пригадує. При цьому категорично заперечує, що під час конфлікту чоловік погрожував їй вбивством, ці події жодним чином не сприймала, як загрозу своєму життю. Дійсно після події потрапила в лікарню і деякий час проходила лікування. Проте, заяву в поліцію вона не писала, таку написала її мати, яка померла. Також, в лікарні в неї працівники поліції відбирали пояснення, однак такі були дані під час емоційного збудження та під дією медикаментів. На даний час вона з чоловіком помирились, не має до нього жодних претензій, в сім`ї вони виховують двох неповнолітніх дітей, чоловік хороший сім`янин. Категорично заперечує можливість притягнення ОСОБА_10 до відповідальності за обвинуваченням замаху на вбивство, максимум, за що на її думку, він має відповідати, то це за заподіяні їй тілесні ушкодження. Просить ОСОБА_5 суворо не карати;

ОСОБА_11 , будучи допитаною в судовому засіданні в якості свідка, пояснила, що того дня повертались додому, проїжджаючи вулицю Зелену в м. Миколаїв, з подвір» я на дорогу вибігла жінка, яка, як їм здалося просила про допомогу. Вони зупинили автомобіль і викликали швидку допомогу. В жінки на грудях виднілась пляма крові, інших тілесних ушкоджень не бачила. За деякий час на вулицю повиходили сусіди і хтось викликав поліцію. Що саме на місці говорила жінка вона не пригадує. Також вказала, що коли жінка вибігала з подвір`я за нею вийшов чоловік, але побачивши їх повернувся до будинку;

Аналогічними показами в судовому засіданні свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що того дня разом з дружиною проїжджав вулицю Зелену в м. Миколаїв, де з одного з подвір`я на дорогу вибігла жінка. В районі грудей в неї була рана, звідки текла кров, а тому вони викликали швидку допомогу. На місці події вони були до приїзду швидкої та поліції. Також, він брав участь в слідчому експерименті;

Свідок ОСОБА_13 в суді пояснила, що проживає по сусідству з обвинуваченим та потерпілою. Того дня, перебувала вдома, займалась хатніми справами, почувши шум, вийшла на вулицю і побачила ОСОБА_14 , яка лежала на узбіччі, при цьому тілесних ушкоджень на її тілі не бачила і вона їй не розповідала, що трапилось, тільки попросила зателефонувати матері. За деякий час приїхала швидка та поліція, а тому вона пішла додому. Сторони, характеризує з позитивної сторони, гарна сім`я, ніколи до того нечула в них сварок чи скандалів;

Свідок ОСОБА_15 лікар медицини катастроф пункту Миколаїв, в судовому засіданні пояснила, що того дня близько 14.00 год., поступило телефонне повідомлення про ножове поранення. Вони виїхали на вул. Зелену в м. Миколаїв, прибувши на місце, побачили жінку, яка лежала на узбіччі дороги. На місці в потерпілої діагностовано колото-різана рана в ділянці грудної клітки та незначні порізи в ділянці шиї. Під час розмови, потерпіла повідомила, що в неї стався конфлікт з чоловіком, який був в стані сп`яніння. Деталі конфлікту, жінка не повідомляла, також нічого не говорила, що чоловік хотів її вбити. Пацієнтка була доставлена в лікарню;

Свідок ОСОБА_16 , фельдшер медицини катастроф пункту Миколаїв, в судовому засіданні показала, що після телефонного повідомлення вони виїхали на вул. Зелену в м. Миколаїв. Прибувши на місце потерпіла лежала на дорозі, навпроти свого будинку. Поряд вже було багато людей. В жінки було діагностовано ушкодження на грудній клітці і на шиї характерні для порізів. Надавши необхідну допомогу на місці, потерпіла була доставлена в Миколаївську ЦРЛ. По дорозі, жінка розповіла, що в неї стався конфлікт з чоловіком, який був в стані сп`яніння, при цьому деталі не повідомляла, а також нічого не говорила, що він намагався її вбити;

Свідок ОСОБА_17 сімейний лікар Новороздільської міської лікарні, в судовому засіданні пояснила, що наскільки пригадує в 2019р. до неї звернулись працівники екстреної медичної допомоги з проханням консультації. А саме, їй повідомили, що жінці заподіяні тілесні ушкодження і вона перебуває на лікуванні в лікарні. Їй представили виписку з медичної карти хворої і запитували про дію препаратів. Наскільки пригадує, це були препарати місцевого значення для лікування та загоєння ран, побічних ефектів на центральну нервову систему чи психіку, ці препарати не могли мати. Однак їй не відомо, чи приймала потерпіла ще якісь ліки, і чи могли ті ліки в поєднанні з іншими ліками впливати на стан потерпілої;

Свідок ОСОБА_18 , в судовому засіданні пояснила, що проживає по сусідству. Того дня, близько обіду, почула крик з вулиці, вийшла на сходову клітку, оглянулась, але нічого не побачила, а тому повернулась в будинок. Десь за годину, додому прийшла донька і повідомила,

що щось трапилось в сім`ї ОСОБА_19 (де ОСОБА_5 є зятем). Після чого, вона вийшла на вулицю, там була тільки мати ОСОБА_14 і запитувала, чи чула вона якийсь шум, чи щось бачила. Однак вона нічого не бачила і не була очевидцем;

Оцінюючи показання свідків суд надає їм віри та вважає їх правдивими, оскільки вони не заперечуються обвинуваченим, доповнюються іншими доказами по справі.

Окрім того в судовому засіданні, за клопотанням прокурора в якості свідків були допитані ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , працівники Миколаївського ВП, які повідомили, що після телефонного повідомлення, прибули на місце події, там вже були медики, та інші очевидці. На їхнє запитання, що трапилось, потерпіла повідомила, що чоловік завдав їй ножових поранень та намагався вбити. Це потерпіла повідомила на дорозі в присутності медиків та інших осіб.

Однак, судом не приймаються до уваги покази вказаних свідків, так як вони суперечать показами інших допитаних свідків та показам потерпілої, жоден з яких не вказав, про те, щоб потерпіла говорила, що чоловік намагався її вбити.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_22 , лікар судово-медичний експерт, показав, що саме ним проводилась судово-медична експертиза на предмет виявлення тілесних ушкоджень у ОСОБА_23 . Огляд потерпілої ним проводився 18.10.2019р., в приміщенні Миколаївської ЦРЛ, а також було досліджено медичну карту пацієнта. Під час огляду, ним діагностовано тілесні ушкодження, які відмічені у висновку. Всі рани в потерпілої були різані та не становили жодної загрози її життю в момент заподіяння, чи як наслідки. Під час опитування, потерпіла повідомила, що вказані тілесні ушкодження їй спричинив чоловік в ході сімейного конфлікту, однак не пригадує, щоб потерпіла вказувала, що чоловік намагався її вбити.

Крім вищенаведеного, винність ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення доводиться й матеріалами кримінального провадження, зокрема:

- заявою ОСОБА_24 від 17.10.2019р. на ім`я начальника Миколаївського МВП Пустомитівського ВП ГУНП у Л/о, в якій вона просить прийняти міри до її зятя ОСОБА_5 , який 17.10.2019р. близько 14.15 год., як їй стало відомо наніс ножові поранення її доньці ОСОБА_14 та намагався її вбити, внаслідок чого вона попала в хірургічне відділення Миколаївської ЦРЛ (т. 1 а.с.65);

- протоколом огляду місця події від 17.10.2019 р. з ілюстраційними таблицями до нього, відповідно до якого, було оглянуто кабінет операційної хірургічного відділення КНП Миколаївської ЦРЛ. В ході огляду місця події виявлено та вилучено: майку жіночу білого кольору зі слідами РБК, футболку жіночу сірого кольору зі слідами РБК, які визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні (т.1 а.с.66-74);

- протоколом огляду місця події від 17.10.2019 р. зі схемою та ілюстраційними таблицями до нього, згідно якого об`єктом огляду є вулиця біля будинку АДРЕСА_2 . Під час огляду місця події виявлено та вилучено: 6(шість) слідів пальців рук вилучені на кухні; змиви з бруківки на дорозі; змиви з пральної машини в кухні; рушник зі слідами РБК; ніж зі слідами РБК; змив РБК біля вхідних дверей (т.1 а.с. 75-93);

- відеозаписом на якому зафіксовано огляд місця події, що проводився 17.10.2019 р. у період з 14.15 до 17.34, згідно якого об`єктом огляду є вулиця біля будинку АДРЕСА_2 , який був досліджений в судовому засіданні в порядку ст. 359 КПК України. В ході зазначеної слідчої дії, слідчим проведено детальний огляд подвір`я біля будинку, де виявлено та вилучено сліди неправильної форми, бурого кольору, речовини схожої на кров. Також проведено детальний огляд будинку, зокрема під час огляду приміщення кімнати кухні, обстановка порушена, перекинуті крісла, килим загнутий, наявні сліди боротьби, дверки тумбочок відчинені, біля дверей на підлозі лежить подушка. Також в одній з кімнат, виявлений рушник зі слідами РБК. В наступній кімнаті, на одній з полиць шафи виявлений кухонний ніж довжиною біля 13 см., шириною близько 2см, на лезі ножа наявні сліди РБК (т. 1 а.с. 218);
- висновком експерта № 131/2019 від 15.11.2019 р. (т.1 а.с.133-134), згідно якого, провівши судово-медичний огляд ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлено різану рану на тильній поверхні лівої кисті. Також, вивчивши дані з наданої для проведення судово-медичної експертизи медичної документації встановлено, що ОСОБА_8 перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «Миколаївська ЦРЛ» в період з 17.10.2019 р. по 08.11.2019 р. з діагнозом: «Множинні

колено-різані рани грудної клітки, шиї, V -го пальця лівої кисті з пошкодженням периферичних нервів лівоїверхньої кінцівки, шиї, геморагічний шок II ст.». Також встановлено, що під час огляду лікарями КНП «Миколаївська ЦРЛ» в неї було виявлено«різану рану нижньої третини шиї зліва, колото-різану рану передньо-бокової (на рівні передньої аксілярної лінії) ділянки грудної клітки зліва, різані рани правої кисті». Різана рана нижньої третини шиї зліва, колото-різана рана переднє-бокової поверхні грудної клітки по лівій передній аксілярній лінії, різана рана на тильній поверхні лівої кисті утворились від дії гострого предмету (знаряддя), можливо від леза клинка ножа, могли виникнути 17.10.2019 р при вищевказаних обставинах та відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.Виставлений лікарями КНП «Миколаївська ЦРЛ» діагноз: «Пошкодження периферичних нервів лівої верхньої кінцівки, шиї, геморагічний шок II ст.» не враховується при визначенні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, оскільки він встановлений на основі суб`єктивних факторів і не підтверджується об`єктивними даними медичного характеру згідно п. 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» 5. Судово-медичних даних, які б вказували на те, що наявні тілесні ушкодження у ОСОБА_8 могли утворитись в результаті падіння на площину з висоти власного росту ( вертикального чи близького до нього положення), немає;

-висновком судово-медичної експертизи № 3998/2019-т від 29.10.2019р., з якого вбачається, що при судово-токсикологічній експертизі речового доказу крові ОСОБА_5 , 1978 р.н., виявлено етиловий спирт в кількості 1,02%(проміле), не виявлено метилового, пропілового, бутилового і алілового спиртів (т. 1 а.с. 135);

-висновком експерта № 4/1036 від 30.10.2019 р. (т.1 а.с.138-145), згідно якого, на кухонному ножі сірого кольору зі слідами РБК, вилученому при огляді місця події в кімнаті № 3 будинку АДРЕСА_2 , слідів рук не виявлено;

-висновком експерта № 384/2019ц від 23.12.2019р., згідно якого, кров ОСОБА_8 , 1980 р.н., відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти А і анти В ізосерологічної системи АВО (згідно з висновком експерта №1545/19ім від 13.12.2019 судово - медичної експертизи, проведеної у відділені судово медичної імунології ЛОБСМЕ). Кров ОСОБА_25 , 1978 р.н. відноситься до групи В ізогемаглютиніном анти А ізосерологічної системи АВО (згідно з висновком експерта №1545/19ім від 13.12.2019 судово -медичної експертизи, проведеної у відділені судово медичної імунології ЛОБСМЕ). При судово - медичній експертизі піднігтьового вмісту зрізів нігтьових пластинок обох рук ОСОБА_25 встановлено наступне: в накладеннях речовини сірого кольору у піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластинок з правої руки (об`єкт №1) виявлено білок людини та клітини плоского епітелію статева належність яких не встановлена через відсутність ядер. Крові і її клітинних елементів у піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластинок з правої руки ОСОБА_25 (об`єкт «1) не виявлено. У накладеннях речовини бурого кольору у піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластинок з лівої руки (об`єкт №2) виявлено кров людини, антиген Н ізосерологічної системи АВО і клітини зроговілого плоского епітелію. Статева належність крові не встановлена. Отже виявлена кров може походити від ОСОБА_8 .. Походження крові від ОСОБА_25 виключається (т. 1 а.с. 154-156);

- висновком експерта № 387/2019ц від 27.12.2019р. відповідно до якого при судово медичній експертизі марлевого тампона із змивом РБК з бруківки на проїжджій частині біля будинку, двох марлевих тампонів із змивом РБК біля вхідних дверей будинку, марлевого тампона із змивом РБК з поверхні пральної машини у кухні будинку АДРЕСА_2 , встановлено наступне у змивах речовини жовтого, темно жовтого та бурого кольору (об`єкти 1,2,3,4) виявлено кров людини та антиген Н ізосерелогічної системи АВО, яка може походити як від потерпілої ОСОБА_26 , так і іншої особи з групою крові ОСОБА_27 . Походження крові від підозрюваного ОСОБА_25 виключається. Також, виявлено клітини зроговілого плоского епітелію. Статева належність крові не встановлена із-за малої кількості (обєкт№1) та відсутності (об`єкти «2,3,4) її форменних елементів (т.1 а.с.158-161);

- висновком експерта №386/2019ц від 23.12.2019 згідно якого в накладеннях речовини світло коричневого та коричневого кольорів на джинсових штанах (об`єкти №1,2/ виявлено кров людини, антиген Н, ізосерологічної системи АВО і клітини зроговілого плоского епітелію. Статева належність крові не встановлена через відсутність її клітинних елементів. В накладеннях

речовини коричневого кольору на джинсових штанах (об`єкти №3) виявлено білок людини та клітини плоского епітелію, статева належність яких не встановлена через відсутність ядер. Крові та її клітинних елементів у вищевказаному об`єкті №3 не виявлено. В накладеннях речовини бурого кольору на спортивній куртці та рушнику (об`єкти №4,5,6,7,8) виявлено кров людини, антиген Н ізосерелогічної системи АВО та клітини плаского епітелію, статева належність яких не встановлена через відсутність ядер. Статева належність крові не встановлена через деструктивні зміни сегментоядерних лейкоцитів. Отже, виявлена кров може походити від ОСОБА_26 .. Походження крові від ОСОБА_25 виключається (т.1 а.с.162-166);

- висновком експерта №3/2020-мк від 20.01.2020, згідно якого при проведені судово-медичної експертизи одягу потерпілої ОСОБА_26 у відділені судово медичної криміналістики на фрагменті тканини з передньої половинки кофти було виявлено 2 колото - різаних пошкодження, на фрагменті тканини з передньої половинки футболки виявлено 4 колото різаних пошкодження та на лівій чашечці було виявлено 1 крайове колото різане пошкодження, які утворились від дії плоского колючо - ріжучого предмету типу клинка ножа, який мав як мінімум одне досить гостре лезо і могли утворитись від дії клинка ножа наданого на експертизу. Більш конкретно встановити тип заточки не надається можливим у зв`язку з поганими слідосприймаючими властивостями трикотажу. Крім того, на кофті та футболці були виявлені різані пошкодження, які утворились від дії гострої ріжучої кромки якогось предмету, наймовірніше при зніманні одягу. Колото різані пошкодження №1 та №2 на фрагменті тканини з передньої поверхні кофти можуть відповідати за локалізацією колото - різаним пошкодженням №1,№2,№3 на фрагменті тканини з передньої поверхні футболки та не відповідають ранам на тілі ОСОБА_26 .. Колото різані пошкодження №1 та №2 на фрагменті тканини з передньої поверхні футболки, найімовірніше, утворились внаслідок проходження клинка через складку. Колоторізане пошкодження №4 на передній поверхні футболки може відповідати за локалізацією колото різаному крайовому пошкодженню на лівій чашечці бюстгальтера на рані на тілі ОСОБА_26 на лівій боковій поверхні грудної клітки по передній аксилярній лінії.(т.1 а.с. 171-176);

- висновком експерта №385/2019ц від 23.12.2019 згідно якого при судово - медичній експертизі ножа представленого на експертизу встановлено наступне: у накладеннях речовини бурого кольору на клинку ножа/обєкт№1/ виявлено кров людини особи жіночої генетичної статі, антиген Н ізосерелогічної системи АВО та клітини зроговілого плоского епітелію. Отже, виявлена кров найбільш ймовірно походить від потерпілої ОСОБА_26 або іншої жінки у крові якої міститься антиген Н. Походження крові від ОСОБА_25 виключається (т.1 а.с.167-170).

Також, в судовому засіданні було детально оглянуто речові докази, а саме: металевий кухонний ніж, одяг потерпілої кофта, футболка та бюстгальтер зі слідами порізів, а також інші предмети, що були визнані речовими доказами по справі.

Судом встановлено, що знаряддям злочину є ніж для господарських потреб, загальною довжиною 195 мм, максимальною шириною клинка 21 мм, руків`я та клинок ножа суцільні та виготовлені з металу сірого кольору.

Компетентність експертів, обґрунтованість експертних висновків ніким із учасників кримінального провадження не оспорювались.

Аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що вони є логічними і послідовними не містять протиріч і не викликають сумнівів щодо їх достовірності, вони узгоджуються між собою та із показами потерпілої про фактичні обставини справи, відтворюють реальну картину подій, що мала місце між обвинуваченим та потерпілою, та доводять факт спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, потерпілій ОСОБА_8 за встановлених судом обставин.

Однак, згідно обвинувального акту дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, як незакінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство), який до кінця не довів, оскільки з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

Оцінивши зібрані в даному кримінальному провадженні докази в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що стороною обвинувачення не надано суду будь-яких доказів наявності у ОСОБА_5 прямого умислу на позбавлення життя ОСОБА_8 ..

Так, відповідно до висновку експерта № 131/2019 від 15.11.2019 р. (т.1 а.с.133-134), в потерпілої ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діагностовано різану рану нижньої третини шиї зліва, колото-різану рану переднє-бокової поверхні грудної клітки по лівій передній аксілярній лінії, різану рану на тильній поверхні лівої кисті, які утворились від дії гострого предмету (знаряддя), можливо від леза клинка ножа, могли виникнути 17.10.2019 р при вищевказаних обставинах та відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
Тілесні ушкодження - це протиправне і винне порушення анатомічної цілості тканин, органів потерпілого та їх функцій, що виникає як наслідок дії одного чи кількох зовнішніх ушкоджуючих факторів.

Небезпечними для життя є ушкодження, які в момент заподіяння чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і які без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Загрозливий для життя стан, який розвивається в клінічному перебігу ушкоджень, незалежно від проміжку часу, що минув після його заподіяння, повинен перебувати з ним у прямому причинно-наслідковому зв`язку.

Таким чином з аналізу досліджених судом доказів встановлено, що під час виниклого на ґрунті неприязних відносин сімейного конфлікту, ОСОБА_5 заподіяв потерпілій ОСОБА_23 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, шляхом нанесення кухонним ножем колото-різаних ран в область тулуба, шиї та кисті рук.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, як закінчений замах на вбивство, тобто закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Зокрема в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_5 свій злочинний намір, спрямований на заподіяння смерті ОСОБА_23 , не зміг довести до кінця, з причин, що не залежали від його волі, так як потерпіла вибігла з житлового будинку на вулицю, де знаходились сторонні особи, а тому боячись бути викритим не довів злочинного умислу до кінця.

Колегія суддів знаходить, що скоєння інкримінованого органом досудового розслідування обвинуваченому злочину не знайшло свого підтвердження дослідженими в судовому засіданні доказами виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 КК України замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Згідно ч. 2 ст. 24 КК України прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

З роз`яснень, що дані в п. 4 постанові Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003 року «Про судову практику у справах про злочини проти життя та здоров`я особи» (далі Постанова №2 від 07.02.2003р.) слідує, що замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом (коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання).

Отже, якщо винна особа діяла з непрямим умислом, вона не може нести відповідальність за замах на вбивство. Не може бути кваліфікований злочин як замах на вбивство у випадку, коли винна особа діє з неконкретним умислом, допускаючи можливість як заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю, так і настання смерті. Відповідальність в таких випадках настає лише за наслідками, які фактично настали.

Питання про наявність в діях особи умислу на вбивство, як роз`яснено в п. 22 Постанови №2 від 07.02.2003р., слід вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень чи інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного та потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 31.01.2013 року у справі №5-32кс12,згідно якої замах, безпосередньо спрямований на вчинення злочину, є його

стадією і становить кінцеве діяння щодо реалізації умислу, рішення й наміру вчинити злочин, а тому він є актом, який виконується виключно з прямим умислом, при наявності цілі досягнення суспільно небезпечного результату. Ціль досягнення суспільно небезпечного результату - це конструктивний елемент попередньої злочинної діяльності, у тому числі й замаху. Таким чином, наслідки, які не настали, інкримінуються особі у тому разі, якщо вони були включені в ціль її діяння і досягнення такої цілі було б неможливе без таких наслідків. Якщо ж особа не мала наміру досягти певних наслідків, то вона не могла й вчинити замаху на їх досягнення.

Аналогічні правові позиції містяться у постановах Верховного суду від 30.08.2019 року у справі №140/548/17, від 15.08.2019 року у справі №610/3116/17.

Обґрунтовуючи обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України орган досудового розслідування в обвинувальному акті посилається, що злочинний умисел, спрямований на вбивство ОСОБА_23 виник в ОСОБА_5 на грунті неприязних відносин, та під час конфлікту, в ході якого обвинувачений з метою позбавити життя потерпілу, умисно наніс їй кухонним ножем не менш як три удари по тілу, заподіявши легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Свій злочинний намір на заподіяння смерті ОСОБА_23 , ОСОБА_5 не зміг довести до кінця, з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпіла втекла на вулицю та в подальшому була госпіталізовано до лікарні, де їй надано необхідну медичну допомогу.

При цьому, в ході судового розгляду справи не встановлено жодного належного та допустимого доказу на підтвердження прямого умислу ОСОБА_5 , спрямованого на спричинення смерті ОСОБА_23 ..

Так, судом встановлено та підтверджено показаннями свідка (сусіда) ОСОБА_13 , потерпілої ОСОБА_23 , що ОСОБА_5 та ОСОБА_23 являються подружжям та в шлюбі виховують двох малолітніх дітей, як до події, що мала місце між ними 17.10.2019 року були, так і є на теперішній час у виключно дружніх стосунках. Стороною обвинувачення не надано будь-яких даних, що до того потерпіла вже зверталась в правоохоронні органи (чи будь-куди інше) з заявами чи скаргами на протиправну поведінку свого чоловіка. А навпаки потерпіла (позиція якої в даному випадку є визначальною), вказала, що того дня в них виник звичайний побутовий конфлікт, який вийшов за межі розумної сварки і тілесні ушкодження вона отримала під час шарпанини з чоловіком. Однак, жодного разу потерпіла як і жоден з допитаних свідків, не вказав, що підозрюваний намагався її вбити чи принаймі погрожував вбивством. Отримані потерпілою тілесні ушкодження відносяться до категорії легких, і ні під час спричинення, ні в подальшому (як наслідки) не загрожували життю потерпілої. Вказане дає підстави суду прийти до висновку, що в даній ситуації, якби обвинувачений ставив за мету позбавлення життя потерпілу, то він мав реальну можливість довести свій намір до завершення, а саме нанести проникаючі удари ножем потерпілій, вчинити інші дії для досягнення такої мети, оскільки цьому ніхто не перешкоджав, в будинку вони були удвох. При цьому судом не встановлено, що ОСОБА_5 за весь час проживання в шлюбі з потерпілою ОСОБА_23 до моменту нанесення їй тілесних ушкоджень та під час нанесення удару висловлював на адресу потерпілої погрози вбивством чи будь-які інші погрози.

Також, жоден з допитаних в судовому засіданні свідків, не вказав що між обвинуваченим та потерпілою були конфлікти. ОСОБА_5 не перебував з ОСОБА_23 у стійких неприязних стосунках, які могли б викликати у обвинуваченого бажання позбавити потерпілу життя. Як вказала потерпіла, фактично конфлікт спровокувала вона і таке жодними доказами в судовому засіданні не спростовано.

Обвинуваченим було нанесено декілька (близько трьох) різаних ран потерпілій. Як встановлено в ході судового розгляду, це не були цілеспрямовані удари в життєво важливі органи, а навпаки це були декілька хаотично нанесених обвинуваченим потерпілій ударів, в ході шарпанини. Отримані потерпілою пошкодження, кваліфікуються як легке тілесне ушкодження за ознакою короткочасного розладу здоров`я.

Інших тілесних ушкоджень, у життєво важливі органи, обвинувачений потерпілій не спричинив.

Сукупність всіх обставин вчиненого діяння, з урахуванням способу, знаряддя злочину, кількості, характеру і локалізації поранення у потерпілої, яке обвинувачений наносив навмання,

припинення обвинуваченим протиправних дій, вказує на відсутність у ОСОБА_5 умислу на позбавлення життя ОСОБА_23 ..

Разом з тим, наносячи удари ножем потерпілій, обвинувачений достеменно усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій і передбачав, що внаслідок такої його поведінки буде заподіяно шкоду здоров`ю потерпілої ОСОБА_23 .. Водночас, ОСОБА_5 не конкретизував у своїй свідомості, яку ж саме шкоду здоров`ю (тяжкість тілесних ушкоджень) буде фактично заподіяно ним потерпілій. Тобто в даному випадку ОСОБА_5 діяв із невизначеним (неконкретизованим) умислом, за якого особа хоча і бажає спричинити або свідомо припускає спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, але при цьому не конкретизує точними межами у своїй свідомості тяжкість цієї шкоди.

У таких випадках особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно, - умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 337 КПК України судовий розгляд в суді першої інстанції проводиться в межах висунутого особі обвинувачення відповідно до обвинувального акта. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до пункту 23 Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29 червня 1990 року, всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого.
Пунктом 21 цього Пленуму також зазначено, що суди мають орієнтуватися на те, що відповідно до вимог КПК «виправдувальний вирок постановляється: за відсутністю події злочину, коли судовим розглядом справи встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачувався підсудний, взагалі не мало місця або відсутній причинний зв`язок між діянням підсудного і шкідливими наслідками, настанням яких обумовлюється злочинністю діяння, зокрема, коли шкідливі наслідки настали внаслідок дій особи, якій заподіяно шкоду, або в результаті дії сил природи тощо; за відсутністю в діянні підсудного складу злочину, коли встановлено, що діяння, яке ставилось у вину підсудному, ним вчинено, але кримінальним законом воно не визнається злочинним, зокрема, якщо воно лише формально містить ознаки злочину, але через малозначність не являє суспільної небезпеки; відсутні інші умови, за яких діяння визнається злочинним (повторність діяння, попереднє притягнення до адміністративної відповідальності тощо), діяння вчинено у стані необхідної оборони чи крайньої необхідності; мала місце добровільна відмова від вчинення злочину, а фактично вчинене не містить складу іншого злочину; підсудний не є суб`єктом злочину через відсутність спеціальних ознак, встановлених для суб`єкта даного складу злочину; підсудний не досяг віку, з якого він може нести кримінальну відповідальність; за недоведеністю участі підсудного у вчиненні злочину, коли факт суспільно небезпечного діяння встановлено, але досліджені судом докази виключають або не підтверджують вчинення його підсудним».

Отже, при наявності іншого складу кримінального правопорушення, на підставі статті 337 КПК України, суд має право вийти за межі пред`явленого обвинувачення та перекваліфікувати дії обвинуваченого.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у справі «Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain» від 6 грудня 1998 р. (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить

на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).

Суд за наявності наданих стороною обвинувачення доказів по зазначеному епізоду не може прийти до висновку поза будь-яких сумнівів, що ОСОБА_5 мав умисел на вбивство потерпілої ОСОБА_23 , тому тлумачить ці сумніви на користь обвинуваченого.

В свою чергу, потерпіла під час розгляду справи подала до суду заяву, в якій зазначила, про те, що кваліфікацію правопорушення вважає такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки фактично мало місце сімейне непорозуміння, внаслідок чого вона отримала тілесне ушкодження, які в свою чергу можна кваліфікувати як легкі тілесні ушкодження. Виходячи з обставин справи вважає, що максимально за що можливе притягнення ОСОБА_5 до відповідальності, то це за ч. 2 ст. 125 КК України, та просила його суворо не карати.

Відтак таку заяву потерпілої, суд розцінює, як фактичне підтримання обвинувачення за кримінальне правопорушення приватного обвинувачення, оскільки потерпіла послідовно підтверджувала, що в ході конфлікту зі ОСОБА_5 вона отримала легкі тілесні ушкодження, чого не заперечив в ході судового розгляду і сам обвинувачений.

Зазначене волевиявлення потерпілої та її законного представника варто розцінювати як підтримання обвинувачення, що свідчить про відсутність процесуальних перешкод для здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення. Відтак реалізація судом права за результатами судового розгляду незалежно від думки потерпілого перекваліфікувати діяння на статтю кримінального закону, що передбачає відповідальність за злочин приватного обвинувачення, не є ігноруванням позиції потерпілого щодо притягнення особи до кримінальної відповідальності за такий злочин.

Саме такий висновок міститься у п. 48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №288/1158/16-к, який в даному випадку береться судом до уваги при постановленні рішення.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що поєднання обставин, обстановки та умов, мети та мотивів, за яких потерпіла ОСОБА_23 , отримала тілесні ушкодження, виключає кваліфікацію дій ОСОБА_5 як незакінчений замах на умисне вбивство за ч. 3 ст. 15 ч.1 ст.115 КК України, та дії ОСОБА_5 кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Змінюючи кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_5 суд виходить з того, що санкція ч. 2 ст. 125 КК України передбачає більш м`яке покарання, ніж санкція ч. 1 ст. 115 КК України, внаслідок чого при перекваліфікації дій обвинуваченого його право на захист не порушується.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, згідно з вимогами статей 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Так обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_5 по справі не встановлено.

Обтяжуючими відповідальність ОСОБА_5 обставинами є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, зокрема кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 125 КК України, що являється кримінальним проступком, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме те, що обвинувачений, вчинив кримінальне правопорушення вперше, на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває, за місцем проживання та праці характеризується позитивно, вік обвинуваченого, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, примирився з потерпілою, така не має до нього жодних претензій і просить його суворо не карати.

При цьому судом береться до уваги, що відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 487 від 6.11.2019р., ОСОБА_5 на даний час та у період інкримінованих дій хронічним психічним захворюванням чи недоумством не страждав, та не виявляв ознак тимчасового чи будь-якого іншого хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними Згідно висновку судового експерта-психолога, ОСОБА_5 на момент інкримінованих дій «у стані фізіологічного афекту чи в будь-якому іншому подібному емоційному стані, як психологічній підставі сильного душевного хвилювання не перебував (т. 1 а.с. 147-148).

Відтак, беручи до уваги всі обставини по справі, особу винного, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе в умовах без ізоляції його від суспільства, призначивши йому покарання в межах санкцій інкримінованої йому статті КК України у вигляді громадських робіт.

Разом з тим, згідно із п.2 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули строки, визначені цією статтею, зокрема, 3 роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.
Відповідно до ч.5 ст.74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 КК України.

Враховуючи, що подія злочину мала місце 17 жовтня 2019 року та на час судового розгляду сплинув граничний строк притягнення особи до кримінальної відповідальності, суд на підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування призначеного судом покарання у зв`язку із закінченням строків давності. Відомості щодо переривання строку перебігу давності у матеріалах справи відсутні.

Виходячи зі змісту ст. 122 КПК України суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого судові витрати по справі.

Питання речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Златановскі Мілована визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді 150 (ста п`ятдесяти) годин громадських робіт.

Звільнити засудженого ОСОБА_5 на підставі ч.5 ст.74 КК України з урахуванням вимог п.2 ч.1 ст.49 КК України від призначеного покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Речові докази: паперову коробку білого кольору із маркуванням «BASIC» Іnternation paper» в якій знаходиться майка жіночого білого кольору із візерунком квітів із слідами РБК; футболка жіночого сірого кольору порізана на якій наявні плями РБК; чорний бюсгалтер; два клаптики тканини від футболки білого кольору та майки сірого кольору із слідами РБК, які поміщено у картонну коробку, яку опечатано паперовими бирками з підписом понятих, учасників слідчої дії та відтиском печатки «Для пакетів Миколаївського ВП Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області»; паперову коробку білого кольору із емблемою IQ Economy+» в якій знаходиться червона спортивна куртка (олімпійка) із емблемою «NiKE» із слідами РБК, сині джинсові штани; паперовий конверт із змивом РБК із бруківки проїжджої частини біля буд. АДРЕСА_2 ; паперовий конверт із змивом РБК із підлоги коридору, поблизу вхідних дверей буд. АДРЕСА_2 ; паперовий конверт із змивом РБК із поверхні пральної машинки в кухні буд. АДРЕСА_2 ; паперовий конверт із сірим рушником із слідами РБК, який вилучено на спинці крісла, біля стійки для крапельниць у приміщені кімнати № 2 буд. АДРЕСА_2 ; картонну коробку чорного кольору із кухонним ножем сірого кольору, на якому містяться сліди РБК, виявленим та вилученим на серванті кімнати № 3 буд. АДРЕСА_2 , які передані на зберіганні в кімнату зберігання речових доказів Миколаївського ВП Пустомитівського ВП ГУ НП у Львівській області знищити.

Скасувати арешти накладені ухвалами слідчого-судді Миколаївського районного суду Львівської області від 18.10.2019 (справа № 447/2420/19, провадження 1 кс/447/1154/19, № 1кс/4471153/19, №1кс/447/1156/19), на майку жіночого білого кольору із візерунком квітів із слідами РБК; футболку жіночого сірого кольору порізану на якій наявні плями РБК; чорний бюсгалтер; два клаптики тканини від футболки білого кольору та майки сірого кольору із слідами РБК, червону спортивну куртку (олімпійку) із емблемою «NiKE» із слідами РБК, сині джинсові штани, рушник сірого кольору із слідами РБК, кухонний ніж із слідами РБК

Стягнути в користь держави з Златановські Мілована витрати за проведення комплексної судової дактилоскопічної та молекулярно - генетичної експертизи №4/1036 від 30.10.2019 у сумі 785,05 грн.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга в порядку та строки визначені ст.395 КПК України, протягом 30 днів з дня їх проголошення до апеляційного суду через суд, який ухвалив рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після ухвалення рішення апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Головуючий-суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3