Єдиний унікальний № 946/7483/22
Провадження № 1-кп/946/614/22
УХВАЛА
про продовження строку тримання під вартою та про обрання запобіжного заходу

14 листопада 2022 року місто Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілий ОСОБА_8 ,

розглянувши в залі суду в місті Ізмаїл Одеської області у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000402, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Озерне, Ізмаїльського району, Одеської області, громадянин України, з середньою освітою, офіційно не працюючий, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України,

та

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець села Озерне, Ізмаїльського району, Одеської області, громадянин України, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Прокурор ОСОБА_3 надав клопотання про застосування запобіжних заходів відносно обвинувачених ОСОБА_4 у виді тримання під вартою строком на 60 діб та ОСОБА_5 у виді домашнього арешту в нічний час доби строком на два місяці, строк дії яких спливає 17 листопада 2022 року, посилаючись на ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме можливість обвинувачених переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_6 заперечили проти клопотання прокурора, висловивши думку, що домашній арешт забезпечить належну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 , клопотання прокурора нічим не обґрунтоване, ризики, на які посилається прокурор, не доведені, обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки, має на утриманні неповнолітніх дітей, також не доведений і ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_7 проти клопотання прокурора не заперечували, пояснили, що домашній арешт встановлений на час дії комендантської години, а тому у обвинуваченого немає можливості порушити цей запобіжний захід.

Судом встановлено, що 17 серпня 2022 року ухвалами слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були застосовані запобіжні заходи у виді тримання під вартою та домашнього арешту відповідно, строк дії яких продовжувався у встановленому законом порядку та спливає 16 листопада 2022 року. При цьому слідчим суддею була встановлена наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК, а саме ризиків того, що обвинувачувані можуть переховатися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого і свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про заявлені прокурором клопотання, дійшов висновку про їх задоволення з огляду на таке.

За змістом ч. 3, 5 ст. 199 КПК України, якою суд керується в силу положень ч. 3 ст. 315 КПК України, суд може продовжити строк тримання під вартою, якщо прокурор доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також, що є наявними обставин, які перешкоджають завершенню кримінального провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При цьому слід звернути увагу на те, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Тому при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачуються, а саме покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років; вік та стан здоров`я обвинуваченого (33 роки, стан його здоров`я не перешкоджає утриманню під вартою); те, що він не має постійного місця роботи. У зв`язку з викладеним, на думку суду, з метою ухилення від покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_4 , у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, він може ухилитися від суду. Тобто в даному випадку, на думку суду, прокурором доведений ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Крім того, враховуючи, що судовий розгляд у цьому кримінальному проваджені ще не розпочатий, у зв`язку з чим судом згідно із засадою безпосередності дослідження показань, встановленої ст. 23 КПК України, не допитані потерпілі, свідки, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тому, з урахуванням вказаних положень національного кримінального процесуального законодавства, факт допиту потерпілих та свідків під час досудового розслідування не може бути підставою для висновку, що на стадії судового провадження цей ризик не може бути актуальним. Більше того, з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_4 , а також того, що йому відомі відомості про потерпілого та свідків, він, перебуваючи на свободі, може застосувати спроби незаконно вплинути на них шляхом умовлянь та погроз з метою схилити їх до зміни своїх показань під час судового розгляду. Тому суд також погоджується з тим, що продовжує існувати і ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 .

В обґрунтування наявності ризиків вчинити інше кримінальне правопорушення обвинуваченим ОСОБА_4 прокурор навів обставини того, що він раніше неодноразово засуджувався за вчинення кримінальних правопорушень та на даний час перебуває на іспитовому строку. Тому суд вважає, що прокурором доведене продовження існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи ОСОБА_4 , того, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні ще не розпочатий, а також не проведене і підготовче судове засідання, у зв`язку з чим не вирішене і питання про коло осіб, які підлягають виклику для допиту під час судового розгляду, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що на даний час жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_4 , та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання ОСОБА_4 під вартою на строк, що не перевищує 60 днів - до 12 січня 2023 року включно.

Виходячи з наведеного у ч. 4 ст. 183 КПК України формулювання, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право, а не зобов`язаний не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Але, з урахуванням вищенаведених обставин та того, що відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не застосувались у цьому кримінальному провадженні інші запобіжні заходи, суд вважає доцільним визначати йому розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків, передбачених КПК України. З урахуванням тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_4 обвинувачується, суд вважає за доцільним визначити йому заставу у сумі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме у сумі 99240грн (40 х 2481грн), з покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК.

Разом з цим, суд враховує, що відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Суд враховує, що відносно обвинуваченого ОСОБА_5 тривалий час застосовується запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з часу обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого, останній жодного разу не порушував запобіжний захід. Крім того, суд враховує, що строк дії домашнього арешту стосовно ОСОБА_5 розповсюджується на нічний час доби, коли в Україні діє комендантська година, що вже само собою унеможливлює будь-яке пересування обвинуваченого в цей час.

Суд, оцінивши обставини, що викладені у клопотанні прокурора, враховуючи вищенаведені факти, дійшов висновку, що наявні достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту, на даний час зникли та є достатні підстави вважати, що для забезпечення виконання обвинуваченим своїх обов`язків достатнім буде обрати йому запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, з покладанням на нього обов`язків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду за кожним викликом; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із потерпілим та свідками у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 194, 199, ч. 3 ст. 315, ст. 370 - 372 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити застосування відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою на стадії судового провадження на строк до 12 січня 2023 року включно.

Визначити ОСОБА_4 заставу, як альтернативний запобіжний захід, у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 99240 (дев`яносто дев`ять тисяч двісті сорок)грн, після внесення якої ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти та буде вважатися таким, до якого застосований запобіжний захід у вигляді застави. Обвинувачеий ОСОБА_4 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу.

У разі внесення застави зобов`язати ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до суду, а також покласти на нього обов`язки строком до 12 січня 2023 року, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у кримінальному провадженні.

У задоволенні клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 - відмовити.

Обрати стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду за кожним викликом; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування із потерпілим та свідками у кримінальному провадженні.

Письмово під розпис повідомити обвинуваченого ОСОБА_5 про покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до них може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на них може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Копію наявної ухвали вручити обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та прокурору для здійснення контролю за виконанням обвинуваченим особистого зобов`язання, а також направити для виконання до державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена в частині обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим ОСОБА_4 , який тримається під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

В інший частині ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ
Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1