УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 756/8344/22

провадження № 51-1053 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Київського апеляційного суду від 09 грудня 2022 року щодо ОСОБА_4 ,

встановив:

Вироком Оболонського районного суду м. Києва від 27 вересня 2022 року

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та засуджено до покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування основного покарання із випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 грудня 2022 року, на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України, відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 27 вересня 2022 року.

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. В обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на те, що у його апеляційній скарзі не оскаржувалися встановлені в ході досудового розслідування фактичні обставини вчинення ОСОБА_4 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а перед апеляційним судом було порушено питання про зміну вироку у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. При цьому прокурор зазначає, що суд першої інстанції, застосовуючи закон України про кримінальну відповідальність, припустився помилки при юридичній кваліфікації діяння винного за ч. 1 ст. 309 КК України, оскільки звинуватив останнього у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин без мети збуту, хоча предметом злочинного посягання був наркотичний засіб, чим вийшов за межі пред`явленого обвинувачення. Крім того, винесення ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 04 листопада 2022 року про виправлення описки у вироку Оболонського районного суду м. Києва від 27 вересня 2022 року не може перешкоджати апеляційному оскарженню вищевказаного вироку.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додану до неї копію судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права при ухваленні судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено.

Відповідно до приписів ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Як убачається із копії оскаржуваного судового рішення, Оболонський районний суд м. Києва, відповідно до вимог, передбачених ч. 2 ст. 381 КПК України, розглянув обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, оскільки обвинувачений не оспорював встановлені під час дізнання обставини та не заперечував проти спрощеного провадження в суді першої інстанції, що підтверджується відповідною письмовою заявою, підписаною обвинуваченим та його захисником.

При цьому у поданій апеляційній скарзі прокурор ставив питання про оскарження вищевказаного вироку суду щодо встановлених досудовим розслідуванням обставин, а саме з тих підстав, що суд першої інстанції, погодившись з правильністю правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 309 КК України, помилково зазначив у мотивувальній частині вироку про незаконне придбання та зберігання психотропних речовин замість наркотичного засобу без мети збуту.

Крім того, суд першої інстанції своєю ухвалою від 04 листопада 2022 року, за власною ініціативою, в порядку ст. 379 КПК України, виправив описку, допущену в мотивувальній частині вироку Оболонського районного суду м. Києва від 27 вересня 2022 року щодо ОСОБА_4 , та зазначив, що дії ОСОБА_4 «…правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту».

При цьому апеляційний суд, перевіривши апеляційну скаргу прокурора, дійшов вірного висновку, що у відповідності до вимог, передбачених ч. 4 ст. 399 КПК України, у відкритті провадження необхідно відмовити, оскільки вирок суду першої інстанції був ухвалений у порядку, передбаченому ст.ст. 381 та 382 КПК України, за результатами розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні, а прокурор подав апеляційну скаргу на цей вирок з підстав, з яких він не може бути оскаржений в апеляційному порядку, з чим погоджується і колегія суддів.

У зв`язку з цим суддя апеляційного суду дійшов правильного висновку про відсутність підстав для відкриття апеляційного провадження.

Про те, що доступ до правосуддя не є абсолютним вказується у практиці Європейського суду з прав людини і національним законодавством може обмежуватися, зокрема для дотримання правил судової процедури.

Таким чином, доводи в касаційній скарзі прокурора про істотне порушення вимог кримінального процесуального законупри прийнятті суддею апеляційного суду рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження, колегія суддів вважає безпідставними.

Отже, обґрунтування касаційної скарги прокурора не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданої до неї копії судового рішення вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Київського апеляційного суду від 09 грудня 2022 року щодо ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3