Справа № 635/4237/21
Провадження № 1-кп/545/224/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.12.2022 року. Полтавський районний суд Полтавської області в складі : головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава кримінальне провадження за звинуваченням гр. ОСОБА_5 за ст. 187 ч. 3 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

В ході судового засідання 29.12.2022 року прокурор Харківської окружної прокуратури Харківської області надав суду та підтримав клопотання про продовження обвинуваченому гр. ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи тим, що згідно обвинувального акту гр. ОСОБА_5 будучи раніше неодноразово судимим, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив, та вчинив особливо тяжкий злочин за наступних обставин.

26.02.2021 у період часу з 00:30 по 01:30, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, діючи з заздалегідь визначеним злочинним планом, розуміючи протиправний характер своїх дій, які посягають на недоторканність житла, а також життя та здоров`я потерпілої, керуючись корисливим мотивом, з умислом, направленим на незаконне заволодіння майном, переліз через паркан домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , таким чином незаконно проник до неї, після чого шляхом віджиму метало-пластикового вікна за допомогою металевого виробу із загнутими гострими кінцями, проник у приміщення будинку, в якому фактично проживає потерпіла гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Перебуваючи у приміщенні будинку, маючи умисел на заволодіння особистим майном потерпілої, здійснив напад на потерпілу, яка знаходилася в кімнаті будинку, а саме вчинив відносно ОСОБА_6 насильницькі дії, штохнувши двома руками потерпілу в область тулуба, внаслідок чого остання впала на підлогу, вдарившись обличчям, після чого здійснював здушення шиї та прикривав рот потерпілої для відвернення криків з її боку з метою приховання своєї злочинної діяльності від сторонніх осіб.

В подальшому, посадив потерпілу на ліжко, та продовжуючи свою злочинну діяльність, заволодів наступним майном, а саме : грошовими коштами в розмірі 2 500 грн., які знаходилися під скатертиною в приміщенні кухні будинку; 700 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ на час вчинення злочину становить 19 551,49 грн., які знаходилися в скляній банці в приміщенні кухні будинку, та золотими виробами, а саме : золотим ланцюжком плетіння «ромб» із золотим хрестиком жовтого кольору із зображенням розп`яття Ісуса Христа; тоненьким золотим ланцюжком із золотим кулоном у формі пелюстка із камінням рожевого кольору; золотою обручкою із червоним камінням; золотою обручкою із білим камінням, яке складається із трьох каменів, які знаходилися в банці білого кольору з під крему із наліпкою та написом «(Q 10" «КРЕМ для лица и шеи», яка знаходилася у дерев`яній шафі в приміщенні кімнати будинку, загальна вартість яких, відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 83 від 26.05.2021 року, становить 8 284,78 грн.

Після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення зник разом з майном, яким заволодів, та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 30 336,27 грн., а також спричинивши останній тілесні ушкодження у виді : садна на спинці носу у середній третині, яке відповідно до висновку експерта № 09-289/2021 від 03.03.2021 року за результатами проведення судово-медичної експертизи утворилось від дії тупого твердого предмету, та яке за ступенем тяжкості враховуючи його звичайний клінічний перебіг, належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалість якого перевищує 6-ть днів, але не перевищує 3-х тижнів ( 21 день ) ( згідно п.п.2.3.1. «а», «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995).

Таким чином, гр. ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний з проникненням у житло ( розбій ).

Під час досудового розслідування обвинуваченому гр ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово в подальшому продовжувався та строк дії якого закінчується 01.01.2023 року.

Прохав суд продовжити обвинуваченому гр. ОСОБА_5 запобіжний захід, обраний на досудовому слідстві у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися, не відпали і не змінилися, він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, прохав його задовольнити, заперечивши клопотання підсудного та його захисника про зміну запобіжного заходу, оскільки будь-який інший запобіжний захід не по`язаний з позбавленням волі не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, враховуючи, що справа розглядом по суті не завершена, потребує значного часу для розгляду спочатку внаслідок зміни підсдуності.

Обвинувачений та його захисник адвокат ОСОБА_4 заперечили клопотання прокурора з підстав не існування та неловеденності зазначених ним ризиків, існування міцних соціальних зва`зків у підсудного та прохали змінити обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт можливо з електронним засобом контролю. Прохали врахувати суд сталі соціальні зв`язки та унеможливлення втечі за кордон в період воєнного стану та те, що місце проживання сім`ї обвинуваченого знаходиться під постійними обстрілами рф.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора та відмови в клопотанні обвинуваченого про зміну йому запобіжного заходу з наступних підстав.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Так, відносно гр. ОСОБА_5 під час досудового розслідування було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому неодноразово продовжувався.

Строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується наразі 01.01.2023 року, однак судове провадження не закінчено і потребує часу для розгляду з початку через зміну підсудності.

Згідно ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам :

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суддя повинен врахувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України та обставин, передбачених ст.178 КПК України.

Згідно ст. 178 КПК України, судом при вирішенні клопотання враховуються, дані про особу обвинуваченого, його репутація, відомості щодо наявності у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків за місцем мешкання, вік та стан його здоров`я, відсутність відомостей про наявність постійного місця роботи та джерел доходу, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Взяття під варту відповідно до п.п. «с» п. 1 ст. 5 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» має задовольняти вимогу пропорційності, що викладено у рішенні ЄСПЛ від 18.03.2008 р. у справі «Ладент проти Польщі» ( Ladent v. Poland ), а тому тримання обвинувачених під вартою є необхідним для забезпечення їх присутності в суді, та інші, менш суворі заходи, не є достатніми для досягнення цієї цілі.

Застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого виправдано наявністю конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості ( п.79 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 ), а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого.

З урахуванням особи гр. ОСОБА_5 , який обвинувачується у скоєнні умисного особливо тяжкого злочину, раніше неодноразово судимий та відбував покарання в місцях позбавлення волі, не працює, тобто не має стабільних та легальних джерел доходу, не має сталих соціальних зв`язків, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, у суду є обгрунтовані підстави вважати, що останній знаходячись на волі може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому ризики, передбачені ст. 177 КПК України не відпали та не змінилися.

Будь-яких доказів, які б свідчили про існування об`єктивних даних щодо можливості застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів суду не надано.

Наявність в обвинуваченого трьох неповнолітніх дітей та батьків похилого віку, з огляду на відсутність у гр. ОСОБА_5 працевлаштування та даних про наявність інших законних джерел доходу, не дають підстав вважати, що маючи такі соціальні зв`язки, які б могли слугувати достатнім стимулюючим фактором для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Твердження обвинуваченого та його захисника про можливість більш м`якого запобіжного заходу забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого є непереконливими з огляду на доведеність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які зі спливом часу не зменшилися.

Будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, виходячи з конкретних обставин справи, не буде достатнім стимулюючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки гр. ОСОБА_5 , оскільки в будь-якому випадку передбачає перебування останнього на волі, тому клопотання обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 194-197, 201, 331, 392 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народженця, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№ 23)» строком на 60 ( шістдесят ) днів до 26.02.2023 року включно.

В клопотанні обвинуваченого, підтриманого його захисником про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт цілодобово відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1