Номер провадження: 11-сс/813/1511/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.11.2022 року м. Одеса

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5
За участю прокурора ОСОБА_6
захисника-адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0000458 від 28.09.2022 року за апеляційними скаргами адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 1.10.2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Санжійка Овідіопольського району Одеської області, громадянина України, освіта вища,одруженого, на утриманні неповнолітня дитина, оперуповноваженого сектору кримінальної поліції №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеною ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 18.10. 2022 року задоволено клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , та застосовано відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ "Одеський слідчий ізолятор" строком на 60 днів з 15.10.2022 року до 14.12.2022 року з визначенням підозрюваному розміру застави як альтернативного запобіжного заходу в розмірі 501600 гривень.

Не погоджуючись з судовим рішенням захисник-адвокат ОСОБА_8 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 18 жовтня 2022 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою з заставою у розмірі 501600,00 грн. Відносно ОСОБА_10 та ухвалити нову ухвалу обравши більш мякий запобіжний захід у виді особистого зобов`язання або домашнього арешту або застави у значно меншому розмірі.

В обґрунтування доводів скарги зазначає, що поза увагою суду першої інстанції залишився факт того, що з поданого клопотання не зрозуміло обґрунтованість підозри ОСОБА_10 у вчинені злочину передбаченого статтею 368 КК України.
Зазначає що в порушення вимог п.2,п.3,п.4 частини першій ст.196 КПК України суддею в своїй ухвалі не було зазначено обставин, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини.

Вказує на те, що прокурором та слідчим до суду не було надано жодного доказу, що, перебуваючи не під вартою підозрюваний може переховуватися від суду або вчинити новий злочин та здійснювати тиск на інших учасників процесу та свідків.

Судом першої інстанції не взято до уваги, що стороною обвинувачення не доведено, що у підозрюваного наявні матеріальні та нематеріальні активи, які б могли забезпечити належну можливість переховування, не доведено наявність будь якого нерухомого майна закордоном, родичів чи друзів, які проживають закордоном та могли б сприяти його незаконному переховуванню.

Слідчим суддею, порушені вимог ч.4 ст.182 КПК України, згідно яких розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу., при цьому розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Судом при винесенні рішення не було враховано міцні соціальні зв`язки підозрюваного, наявність в нього місця проживання та реєстрації, сімейний стан, наявність на утриманні дружини та малолітньої дитини, що він раніше не був судимим.

Адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 також подав апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді в якій він зазначає, що дана ухвала є незаконною та необґрунтованою.
В обґрунтування доводів скарги зазначає, що поза увагою суду першої інстанції залишився факт того, що з поданого клопотання обґрунтованість підозри ОСОБА_10 у вчинені злочину передбаченого статтею 368 КК України відсутня, т.я. відсутня кваліфікуюча ознака у вигляді вимагання неправомірної вигоди з боку ОСОБА_10 в рамках даного кримінального провадження.
Вважає, що слідчий суддя прийшов до необґрунтованого висновку, який не підтверджується відповідними доказами, в частині посилання на існування ризиків, передбачених п.п.3,4 ч.1 ст.177 КПК України, т.я. будь яких доводів, які хоча б теоретично мали місце, ні стороною обвинувачення, ні слідчим суддею зазначено не було.
Також вирішуючи питання міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя формально зазначив, що з огляду на тяжкість інкримінованого ОСОБА_10 кримінального правопорушення, жоден з більш м`яких запобіжних заходів застосований бути не може.
Вважає, що слідчим суддею, порушені вимоги ч.4 ст.182 КПК України, згідно яких розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу., при цьому розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти апеляційних вимог, думку адвоката ОСОБА_7 який підтримали апеляційні скарги, заслухавши сторони у дебатах, які залишилися на попередніх позиціях, перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до такого висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень слідчого судді в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно ст. 404 КПК України - суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно ст. 131 КПК України - заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Запобіжні заходи (як заходи кримінального провадження) у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 29 Конституції України, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (суд враховує роз`яснення «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» - запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного).

У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень п.18 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні; ч.3 ст. 26 КПК принцип диспозитивності передбачає, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами.

Апеляційний суд вважає, що прийняте слідчим суддею рішення ґрунтується на фактичних обставинах провадження та на вимогах кримінального процесуального закону.

Колегія суддів доходить висновку, що на даному етапі досудового розслідування додані до клопотання слідчого докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим слідчим та визнаним судом ризикам, зокрема слідчим суддею вірно встановлено, що ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років позбавлення волі, а томутяжкість покарання, яке може йому загрожувати, у разі визнання винуватим, може спонукати його до переховування від суду, з метою уникнення та ухилення від кримінальної відповідальності та покарання за кримінальне правопорушення, у скоєнні якого він підозрюється, можливого впливу на свідків та іншого підозрюваного.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві України, тому, виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Апеляційний суд вважає, що вид запобіжного заходу у виді тримання під вартою є пропорційним ризикам у кримінальному провадженні за ч.3 ст.368 КК України, оскільки обґрунтованість підозри ОСОБА_10 підтверджується доказами у кримінальному провадженні №0000458 від 28.09.2022 року.
Апеляційний суд не приймає до уваги твердження захисників про невідповідність висновку слідчого судді, викладеного у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді та такі доводи апелянта апеляційний суд визнає непереконливими та безпідставними, оскільки відповідно до ст. 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованому кримінальному правопорушенні, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя першої інстанції діяв у спосіб та у межах законодавства, дійшов обґрунтованого висновку про доведення слідчим та прокурором наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України відносно ОСОБА_10 , що вказані ризики, які встановленні слідчим суддею під час застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_10 є реальними і об`єктивно існуючими та доходить переконання, що запобіжний захід у виді тримання під вартою обраний ОСОБА_10 , забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного під час проведення досудового провадження, для запобігання ризикам при здійсненні процесуальних дій для завершення досудового розслідування.
Відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України - слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбаченим цим кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді обґрунтовується розмір застави.

Слідчий суддя в своїй ухвалі, на думку колегії суддів, належним чином обґрунтував висновок про необхідність визначення розміру застави у більш великому розмірі ніж визначено для особи підозрюваної у скоєнні тяжкого злочину, і відповідно до вимог ст.183 ч.3 КПК України залежним чином обґрунтував необхідність обраного ним розміру застави в сумі 501600 грн., а тому ухвалу слідчого судді можна вважати повністю законною та обґрунтованою.

Колегія суддів при визначені розміру застави керується засадами передбаченими ст.182 КПК України, а саме, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави повинен бути таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину. При цьому судді слід мати на увазі, що, виходячи з практики ЄСПЛ, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність визначення розміру застави у більш великому розмірі ніж визначено для особи підозрюваної у скоєнні тяжкого злочину, з урахуванням актуальної підвищеної суспільної небезпеки злочину в якому підозрюється ОСОБА_10 , що на думку колегії суддів можливо вважати виключним випадком.
Також не встановлено об`єктивних даних, які б вказували на неможливість утримання підозрюваного під вартою.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи викладені в апеляційних скаргах адвокатів є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.
Враховуючи вище викладене суд апеляційної інстанції вважає за необхідне за наслідками апеляційного розгляду прийняти рішення, яким ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 21.10.2022 року залишити без змін, а апеляційні скарги подані захисниками-адвокатами ОСОБА_8 та ОСОБА_7 без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 18 жовтня 2022 року, якою застосовано відносно ОСОБА_10 запобіжний захід у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000458 від 28.09.2022 рокуза ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4