Справа № 204/3650/23
Провадження № 1-кс/204/1001/23
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

за участю підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпропетровська, одруженого, маючого на утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

15 березня 2023 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого СВ УСБУ в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , приблизно у жовтні 2022 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений), перебуваючи у м. Дніпро (точного часу та обставин досудовим розслідуванням не встановлено), будучи проросійськи налаштованою особою, підтримуючи ведення повномасштабної війни Російської Федерації проти України з метою захоплення її території та бажаючи, щоб ворог окупував територію власної країни з метою припинення існування України як держави в цілому, діючи умисно, добровільно та з власної ініціативи, в умовах воєнного стану, прийняв рішення про надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України. Так ОСОБА_5 , маючи умисел на надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, а саме передачі даних про місця дислокації та пересування підрозділів та військової техніки Збройних Сил України на території Дніпропетровської області, організації територіальної оборони, результатів ракетних та авіаційних обстрілів з боку ЗС РФ, для подальшого успішного проведення збройної агресії військовослужбовцями Російської Федерації, результатів нанесення ракетних та авіаційних ударів, використовуючи Інтернет-месенджер «Telegram», за невстановлених досудовим розслідуванням обставин встановив контакт з громадянином РФ, лідером проросійської радикальної громадської організації «русскоеосвободительноедвижение SERB» ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який є резидентом офіцера ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . У свою чергу, ОСОБА_9 , який зареєстрований в Інтернет-месенджері «Telegram», на виконання завдань представника ГУ ГШ ЗС РФ ОСОБА_10 , надає відповідні завдання ОСОБА_5 стосовно пошуку та передачі даних про місця дислокації та пересування підрозділів та військової техніки Збройних Сил України на території Дніпропетровської області, підрозділів та військової техніки територіальної оборони, місця розташування ППО на території Дніпропетровської області та безпосередньо у м. Дніпро, тощо. Продовжуючи реалізацію своєї злочинної діяльності, діючи умисно, добровільно та з власної ініціативи, з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, під час дії на території України воєнного стану, усвідомлюючи та достовірно розуміючи, що користувач абонентського номеру оператора мобільного зв`язку НОМЕР_1 з ім`ям облікового запису « ОСОБА_11 » в Інтернет-месенджері «Telegram» є громадянином РФ, лідером проросійської радикальної громадської організації «русскоеосвободительноедвижение SERB» ОСОБА_9 , у період часу з 11 год. 32 хв. по 20 год. 02 хв. 15.01.2023 ОСОБА_5 з абонентського номеру оператора мобільного зв`язку НОМЕР_2 в Інтернет-месенджері «Telegram» відправив два фотознімки (скріншоти) програми «GoogleMaps», на яких зображений об`єкт за координатами ( НОМЕР_3 ), а саме місце дислокації підрозділів та бойової техніки Збройних сил України. Таким чином, умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України, шляхом надання представнику іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ч. 2 ст. 111 КК України. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 19.01.2023 повідомлено про підозру - ч. 2 ст. 111 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень та доводять, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів крім тримання під вартою не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, з посиланням на матеріали кримінального провадження, що підтверджують ці обставини: протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 13.01.2023; протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 08.02.2023; протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 08.02.2023; протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 09.02.2023; протоколом огляду веб-ресурсу «Миротворець» від 17.01.2023; протоколом огляду веб-ресурсу «Миротворець» від 17.01.2023; протоколом обшуку від 19.01.2023. протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 19.01.2023; висновком експерта за результатами проведення судової експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів; іншими матеріалами кримінального провадження, які самі по собі так і в сукупності із іншими доказами містять відомості, як доказ факту та обставин вчинення підозрюваною кримінального правопорушення. Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 176, ст.183 КПК України, тримання під вартою щодо ОСОБА_5 є винятковим та вбачається єдино можливим запобіжним заходом, оскільки останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, вчиненого під час дії воєнного стану в Україні. Таким чином, орган досудового розслідування, повідомивши ОСОБА_5 про підозру, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; продовжити вчинення інкримінованого або вчинити інше кримінальне правопорушення; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вважаю за необхідне застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Під час досудового розслідування, в тому числі шляхом проведення слідчих та інших процесуальних дій, отримано докази того, що з високим ступенем ймовірності підозрюваний може вчинити дії, які містять ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Так, 20.01.2023 ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави на строк до 19.03.2023. На даний час, ризики передбачені у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися. Про наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та суду свідчить те, що ОСОБА_5 розуміє тяжкість та невідворотність покарання, оскільки підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді довічного позбавлення волі. Також, необхідно врахувати, що ОСОБА_5 вчинив злочин під час дії воєнного стану в Україні та на користь держави-агресора Російської Федерації. При цьому, ОСОБА_5 в ході своєї злочинної діяльності налагодив зв`язки із громадянами РФ, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що він може виїхати за межі території України або на тимчасово окуповану територію України. Про наявність ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, зокрема з метою відмови ними від дачі показів, або надання ними неправдивих показів та зміни показів у суді, свідчить те, що наразі не всі співучасники затримані, триває встановлення та допит свідків, також на даний час триває проведення судових експертиз. Про наявність ризику, передбаченого у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється свідчить те, що збройна агресія проти України триває, а тому знаходячись на свободі ОСОБА_5 може продовжити сприяти у веденні війни проти України, шляхом надання представникам збройних сил та спецслужб РФ координат розташування підрозділів та техніки ЗС України, об`єктів критичної інфраструктури, а також продовжити надавати представникам РФ, допомогу в проведенні підривної діяльності проти України. Прошу суд звернути увагу, що встановлені досудовим розслідуванням обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти настанню вказаних ризиків. Крім того, відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-1141, 258-2585, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України. Враховуючи вагомість наявних доказів, тяжкість злочину та тяжкість покарання, а саме те, що ОСОБА_5 , може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а також враховуючи, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам кримінального провадження, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків. Тому, слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

Прокурор у судовому засіданні підтримав подане клопотання, просив задовольнити його.

Підозрюваний у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив обрати відносно нього домашній арешт.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, зазначила що підозра не обгрунтована, ризики не доведені, та підтримала позицію підзахисного щодо зміни йому запобіжного заходу на домашній арешт.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши подане клопотання та надані слідчим матеріали, якими обґрунтовується необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , суд приходить до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що 19 січня 2023 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

20 січня 2023 року ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 19 березня 2023 року.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2023 року, продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження № 0000130, до шести місяців, тобто до 19 липня 2023 року.

У клопотанні слідчим зазначено, що існують ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, а також вчинити нове кримінальне правопорушення. Наявність всіх зазначених ризиків було підтверджено у судовому засіданні.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому, в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедов проти Росії» від 01 червня 2006 року, зазначено, що «суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Відповідно до конвенції та практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії» та «Ігнатов проти України», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, враховую вимоги п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, при розгляді даного клопотання суд враховує той факт, що на даний час в Україні введено військовий стан та тривають активні бойові дії, що в свою чергу збільшує ризик втечі (переховування) підозрюваного настільки, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти даному ризику.

Що стосується посилань захисника підозрюваного на необґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, то варто зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи критерії обґрунтованості підозри викладені у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кавала проти Туреччини» (заява №28749/18) для того, щоб арешт за обґрунтованою підозрою був виправданий не потрібно, щоб поліція отримала достатньо доказів для пред`явлення обвинувачення або для арешту, або під час перебування заявника під вартою.

Метою затримання є подальше розслідування кримінального провадження шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обґрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Виходячи з наданих доказів, слідчий суддя приходить до висновку, що додані до матеріалів клопотання докази у їх сукупності, дають всі підстави стверджувати про вірогідну причетність підозрюваного до вчинення названого кримінального правопорушення.

Слідчий суддя зазначає, що на вказаному етапі досудового розслідування він не в праві вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Зважаючи на усталену практику Європейського суду з прав людини, де у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», зазначено термін «Обгрунтована підозра», який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпьелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A? N182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У зв`язку з викладеним, доводи захисника підозрюваного про необґрунтовану підозру є безпідставними.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання та місця реєстрації, тісних соціальних зв`язків, а також враховуючи, що існують ризики, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, а також вчинити нове кримінальне правопорушення, а підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу у судовому засіданні не встановлено, слідчий суддя дійшов до висновку про наявність підстав для продовження підозрюваному ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави на 60 діб, тобто до 14 травня 2023 року.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 34, 81, 110, 131-132, 176-178, 183, 199, 219, 294, 309-310, 369-372, 392-393, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без визначення застави на 60 діб, тобто до 14 травня 2023 року.

Ухвалу направити до СВ Управління СБ України в Дніпропетровській області для виконання.

Ухвала щодо продовження строку запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1