ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1705/22 Справа № 207/2761/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7 ,(в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 , (в режимі відеоконференції)

розглянув у закритому судовому засіданні у м. Дніпрі, матеріали з кримінального провадження № 0000507 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 жовтня 2022 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий в порядку ст. 89 КК України
підозрюваного за ч. 1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою слідчого судді від 10 жовтня 2022 року застосовано стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою 06 грудня 2022 року включно.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, у судовому засіданні про наявність захворювань, що перешкоджають триманню під вартою, не заявляв; підозрюваний не має стійких соціальних зв`язків, не працює, обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який передбачено покарання до 8 років позбавлення волі, таким чином існують достатні та обґрунтовані ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може вчинити нові правопорушення, враховуючи характер вчинення ним інкримінованого правопорушення, незаконно впливати на потерпілого та свідків, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що може призвести до затягування досудового слідства та неможливості його проведення в розумні строки та своєчасного розгляду справи у суді.
В апеляційний скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Вимоги апеляційної скарги обгрнутовані тим, що ризики встановленні слідчим суддею не доведенні, так як відсутні інформація, що ОСОБА_7 переховувався чи перебуває в розшуку, який має постійне місце проживання, відсутні пояснення від свідків чи потерпілого, що ОСОБА_7 впливав на них, а також останній в силу ст. 89 КК України є не судимим. Також слідчий суддя не обгрунтував ухвалу неможливість застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.
В апеляційному суді захисник та підозрюваний підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.
Прокурор в апеляційному суді заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання про застосування запобіжного заходу, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
Висновки слідчого судді про застосування стосовно ОСОБА_7 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою апеляційний суд вважає правильними.

Згідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Так, наданими до клопотання слідчого матеріалами підтверджується, що ВП №2 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, яке внесене до ЄРДР під № 0000507 від 09 жовтня 2022 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України(а.с.2)
Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив обґрунтованість підозри стосовно ОСОБА_7 за ч.1 ст.121 КК України, яка в апеляційній скарзі не оскаржуються, тому на підставі ч.1 ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.
Апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки слідчого судді про наявність ризику, передбаченого п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_7 може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи тяжкість злочину, в якому підозрюється особа, що останній знає свідків, покази яких суд бере до уваги під час розгляду кримінального провадження по суті, підозрюваний не працює, не має стійких соціальних зв`язків.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд зважає на практику ЄСПЛ, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а в справі «Москаленко проти України», зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
Стосовно доводів апеляційної скарги про можливість застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, то апеляційний суд зазначає, що прокурором слідчому судді було доведено неможливість застосування більш м`яких запобіжний заходів запобігаю встановлених ризиків, із врахуванням обґрунтованої підозри та наявності ризиків. У зв`язку з чим, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст. 183 КПК України.
Істотних порушень КПК України, під час апеляційного перегляду, які б були підставою для скасування рішення слідчого судді не встановлено.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 жовтня 2022 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_7 підозрюваного за ч.1 ст. 121 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4