Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4241/22
Номер провадження 1-кс/711/1337/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2022 року слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю підозрюваного ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , слідчої ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси клопотання щодо тимчасового доступу до речей та документів внесеного підозрюваним ОСОБА_3 у межах кримінального провадження № 0000173 від 22.06.2022, за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді з клопотанням про тимчасовий доступ звернувся ОСОБА_3 .

У поданому клопотання зазначає, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000173 від 22.06.2022 р. за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Стороною обвинувачення ОСОБА_3 повідомлено про підозру 24.06.2022 р. відповідно до змісту якої інкримінується те, що він будучи адвокатом, 21.06.2022 р. висловив вимогу ОСОБА_6 передати йому неправомірну вигоду в сумі 10000 грн. за вплив на керівництво Звенигородського РВП ГУ НП в Черкаській області з метою повернення автомобіля ВАЗ 2107 вилученого у ОСОБА_6 .

Зважаючи на вказані обставини, вбачаються обґрунтовані припущення вважати, що мало місце провокація злочину, і саме працівники СБУ, чи посадові особи поліції спонукати його вчиняти активні дії спрямовані на провокацію злочину.

Відповідно до сформованої позиції Європейського суду з прав людини наявність державного інтересу не можна використовувати в якості обґрунтування щодо використання доказів, отриманих в результаті поліцейської провокації, оскільки застосування таких доказів наражає обвинуваченого на ризик остаточно позбавитись справедливого судового розгляду із самого початку; внутрішньодержавне законодавство не повинно дозволяти використання доказів, отриманих в результаті підбурювання з боку державних агентів. В іншому випадку таке законодавство не відповідає принципу «справедливого судочинства». (Рішення ЄСПЛ у справах «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 9 червня 1998 року, «Худобін проти Російської Федерації» від 26 жовтня 2006 року, «Ваньян проти Російської Федерації» від 15 грудня 2005 року, «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року.) Європейським судом вироблена концепція провокації, яка порушує пункт 1 статті 6 Конвенції, і є відмінною від застосування законних оперативних методів попереднього розслідування. Ним встановлено, що, тоді як застосування спеціальних методів розслідування, зокрема негласних, не може саме по собі порушувати право на справедливий судовий розгляд, небезпека поліцейської провокації в результаті таких заходів передбачає, що їх застосування повинно бути обмежене зрозумілими рамками (рішення ЄСПЛ від 5 лютого 2008 року у справі «Раманаускас проти Литви»). Прецедентне право Європейського суду не забороняє посилатися на стадії розслідування кримінальної справи і у випадку, якщо дозволяє характер злочинної дії, на докази, отримані в результаті проведення співробітниками органів внутрішніх справ операцій під прикриттям (наприклад, рішення ЄСПЛ від 15 червня 1992 року у справі «Люді проти Швейцарії»). Однак застосування агентів під прикриттям повинно бути обмежене, співробітники поліції можуть діяти таємно, але не займатись підбурюванням (рішення ЄСПЛ від 9 червня 1998 року у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії»).

ЄСПЛ під провокацією (поліцейською) розуміє випадки, коли задіяні посадові особи, які є або співробітниками органів безпеки, або особами, що діють за їх дорученням, не обмежують свої дії лише розслідуванням кримінальної справи по суті неявним способом, а впливають на суб`єкт з метою спровокувати його на скоєння злочину, який в іншому випадку не було би скоєно, задля того щоб зробити можливим виявлення злочину, тобто отримати докази та порушити кримінальну справу (рішення ЄСПЛ у справі «Раманаускас проти Литви» від 5 лютого 2008 року). При цьому, вирішуючи питання про те, чи було таке розслідування «по суті неявним», ЄСПЛ повинен вивчити причини, які лежать в основі проведення оперативних дій. Суд повинен виходити з того, чи мали місце об`єктивні підозри того, що заявник задіяний у злочинній діяльності або схильний до скоєння злочину. Так, навіть якщо в минулому заявник був притягнутий до кримінальної відповідальності, це саме по собі не є ознакою того, що він наразі здійснює будь-яку злочинну діяльність (рішення ЄСПЛ у справі «Константін та Стоян проти Румунії» від 29 вересня 2009 року). Тісно пов`язаним із критерієм об`єктивної підозри є питання щодо етапу, на якому уповноважені органи державної влади здійснюють оперативні заходи, тобто або вони просто «приєднались» до здійснення кримінально-караного діяння, або спровокували його.

Сторона захисту не згодна з тим, що ОСОБА_3 , нібито вчинив дії, які підпадають під кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 369 КК України, та вважає, що наведена версія подій є хибною, а мала місце спланована провокація правопорушення із помилковим визначенням винної особи.

У зв`язку з цим стороною захисту був проведений аналіз інформації щодо обставин які мали як наслідок звернення ОСОБА_6 до адвоката ОСОБА_3 , проте дійсні обставини є похідними від того, що транспортний засіб ОСОБА_6 був затриманий працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 21.06.2022, а також відносно ОСОБА_6 було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП та направлено для розгляду до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З метою з`ясування зазначених обставин, в інтересах підзахисного ОСОБА_3 було направлено адвокатський запит до ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо отримання письмової інформації та інформацію в електронному вигляді, а саме: надання копії матеріалів справи № 694/1060/22 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, надання копії відеозапису - додатку до протоколу, складеного працівниками поліції 21.06.2021 р. відносно ОСОБА_6 , відеозапису із нагрудної камери працівників поліції на щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху ОСОБА_6 та вчинення ним адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Проте, ІНФОРМАЦІЯ_3 у наданні інформації на адвокатський запит було відмовлено.

Зазначає, що вказана інформація важлива для захисту підозрюваного ОСОБА_3 , її отримання направлено на доведення невинуватості і спростування версії слідства, оскільки дана інформація доведе, що мала місце провокація з боку ОСОБА_6 , що є свідком.

Однак, відповідна інформація є конфіденційною та службовою та її доступ обмежений, а тому неможливо отримати її шляхом звернення з адвокатським запитом. При цьому, іншим шляхом отримати зазначену інформацію неможливо, оскільки така інформація зберігається виключно у ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Пунктом 5, 6 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачені такі види заходів забезпечення кримінального провадження, як тимчасовий доступ до речей і документів і тимчасове вилучення майна.

Згідно ч. 1 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідного рішення слідчим суддею, судом, вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Згідно ч. 2 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 163 КПК України, слідчий суддя постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи:

1)перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи;

2)самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні;

3)не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Відповідно до ч. 6 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Власником інформації, доступ до якої просить надати сторона захисту є ІНФОРМАЦІЯ_5 , що становить охоронювану законом таємницю.

Оскільки є достатні підстави вважати, що документи, доступ до яких просить надати сторона захисту, самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, відомості, що містяться в них, можуть бути використані як докази з метою доведення невинуватості та непричетності ОСОБА_3 до подій, які йому інкримінуються, зокрема, як доказ того, що мала місце провокація з боку посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_6 і та координації правоохоронної діяльності прокуратури Черкаської області дій та вчинків ОСОБА_6 , що є свідком у даному кримінальному провадженні.

З огляду на зазначені обставини, враховуючи необхідність досягнення мети отримання доступу до вищевказаної інформації та документів, які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_2 , прошу надати підозрюваному ОСОБА_3 , його захисникам - адвокату ОСОБА_7 , та/або адвокату ОСОБА_8 , тимчасовий доступ:

До письмової інформації та інформацію в електронному вигляді із можливістю їх вилучення, а саме: надання копії матеріалів справи № 694/1060/22 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, надання копії відеозапису - додатку до протоколу, складеного працівниками поліції 21.06.2021 р. відносно ОСОБА_6 , відеозапису із нагрудної камери працівників поліції на щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху ОСОБА_6 та вчинення ним адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

У судовому засіданні ініціатор клопотання підозрюваний ОСОБА_3 підтримав його частково. Зазначив, що відео, яке він просить витребувати може містити відомості щодо пропозиції вигоди Викиданцю поліції.

Прокурор та слідча заперечували щодо задоволення клопотання. Повідомили, що у кримінальному провадження наразі виконується ст. 290 КПК України.

Заслухавши пояснення учасників процесу, розглянувши клопотання, дослідивши наявні докази (засвідчені копії матеріалів кримінального провадження, додані до клопотання), слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для відмови у його задоволенні.

Так, встановлено, що клопотання подано у межах досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄДРД за № 0000173 від 22.06.2022, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, на підтвердження чого наявна копія витягу з кримінального провадження.

Також до матеріалів клопотання додане повідомлення про підозру від 24.06.2022 та протокол допиту підозрюваного ОСОБА_3 від 01.08.2022.

Відповідно до ст.159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Згідно ч.1 ст.160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.

Слідчий суддя розглядає клопотання в межах його доводів.

Згідно з п.1 ч.5 ст.163 КПК, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність підстав вважати, що ці речі або документи перебувають чи можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи.

Отже, надання тимчасового доступу до речей і документів здійснюється виключно у випадку доведення стороною кримінального провадження у своєму клопотанні обставин, передбачених ч.ч.5, 6 ст.163 КПК України.

Вивчивши матеріали клопотання, вважаю клопотання таким, що не підлягає задоволенню, оскільки слідчому судді не додано достатніх доказів в обґрунтування доводів клопотання, не доведено достатність даних про необхідність надання тимчасового доступу до речей і документів, не наведено достатніх підстав для необхідності надання дозволу на тимчасовий доступ до речей та документів, які знаходяться у володінні ІНФОРМАЦІЯ_2

Отже, підозрюваним, ініціатором клопотання, не подано зокрема доказів та не обґрунтовано необхідності отримання та долучення саме у кримінальному провадження за № № 0000173 від 22.06.2022, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, копії матеріалів справи № 694/1060/22 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, надання копії відеозапису - додатку до протоколу, складеного працівниками поліції 21.06.2021 р. відносно ОСОБА_6 , відеозапису із нагрудної камери працівників поліції на щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху ОСОБА_6 та вчинення ним адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, у судовому засіданні не встановлено усіх передбачених ст.132, ч.ч.5-7 ст.163 КПК України, підстав для задоволення внесеного клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 160, 162, 163-166, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У клопотанні відмовити.

Повний текст буде виготовлений 13.09.2022.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1