ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5702/23
провадження № 1-кс/753/1264/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2023 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУ НП у місті Києві ОСОБА_8 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рубіжне Луганської області, громадянина України, освіта вища, неодруженого, раніше не судимого, працює керівником Всеукраїнської громадської організації «Українська медична рада», зареєстрований за АДРЕСА_1 , мешкає по АДРЕСА_2 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_8 звернулась до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України ОСОБА_4 .

В обґрунтування зазначеного клопотання слідчий зазначив, а прокурор в судовому засіданні підтримав, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру у виготовленні та видачі сертифікату про бездоганну репутацію (Certificate of Good Standing) на ім`я ОСОБА_9 , сертифікатів про підтвердження дипломів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , сертифікатів про завершення інтернатури на ім`я ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за оплату з використанням печаток та бланків, на яких зображені державні символи України, а також зазначаючи у документах Міністерство здоров`я України без відповідних повноважень, тобто у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України, які підтверджуються заявою про вчинення кримінального правопорушення, протоколами допитів свідків, протоколами обшуку, повідомленням про підозру, відповіддю на запит з Міністерства охорони здоров`я України, протоколами тимчасового доступу до речей і документів, іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Також слідчий та прокурор зазначили про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, зважаючи на тяжкість покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів, а також встановленого факту перетину ОСОБА_4 державного кордону під час дії заборони на виїзд осіб чоловічої статі; незаконно впливати на потерпілих і свідків у кримінальному провадженні з метою зміни ними свідчень чи відмови від таких, з огляду на відомі ОСОБА_4 дані щодо місць мешкання останніх, їх імена, контактні телефони; продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, зважаючи на здійснення ОСОБА_4 своєї незаконної діяльності значного періоду часу.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисники адвокати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечувати щодо задоволення клопотання слідчого. У спільній позиції захисники оспорювали обґрунтованість оголошеної підозри, посилались на недостатність доказів та вказували на те, що наявні докази в своїй сукупності не підтверджують і не спростовують вчинення ОСОБА_4 інкримінованих злочинів, а також на порушення територіальної підслідності органом досудового розслідування. Крім того захисниками було зазначено, що ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, має роботу, де характеризується позитивно, має стабільний заробіток, веде активне суспільне життя, є аспірантом Науково-дослідного інституту публічного права, активно сприяє досудовому розслідуванню, а перетин державного кордону України підозрюваним був здійснений у порядку виконання завдань благодійного фонду.

Крім того, надаючи оцінку ризикам, на які посилається сторона обвинувачення, захисники зазначили, що підозрюваний не має намірів переховуватись від органів досудового розслідування. Існування ризику незаконного впливу на потерпілих та свідків захисники заперечили, посилаючись на відсутність відповідних підтверджень та доказів, а ризик продовження ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, в яких останній підозрюється, віднесли до формально зазначеного слідчим та прокурором, заставу сторона захисту вважає неспівмірною з доходом підозрюваного. З огляду на викладені доводи, підозрюваний та його захисники просили застосувати запобіжний захід непов`язаний з позбавленням волі - порука чи особисте зобов`язання.

Також у судове засідання прибули ОСОБА_12 , ОСОБА_13 як особи, що бажають взяти підозрюваного на поруки, висловили таке бажання та запевнили, що мають достатній вплив на підозрюваного.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого злочину підтверджується дослідженими у судовому засіданні заявою про вчинення кримінального правопорушення, протоколами допитів свідків, протоколами обшуку, повідомленням про підозру, відповіддю на запит з Міністерства охорони здоров`я України, протоколами тимчасового доступу до речей і документів, іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Обґрунтована підозра у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин (IlgarMammadov проти Азербайджану, § 88; Erdagoz проти Туреччини, § 51; Fox, Campbell і Hartley проти Сполученого Королівства, § 32).

Оцінюючи докази підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, поза розумним сумнівом є достатні підстави вважати, що остання є обґрунтованою, оскільки з огляду на сукупність змісту процесуальних документів та показань свідків, сторонній спостерігач може бути переконаний у можливій причетності підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення.

При встановленні наявності ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя не може орієнтуватися лише на суворість можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на низку інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko проти Росії, § 106). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev проти Молдови, § 58).

В той же час ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив про те, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, а у справі «Амбрушкевич проти Польщі» (Ambruszkiewicz v. Poland № 7/03 від 04.05.2006) наголосив на тому, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним способом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину (кримінального правопорушення), а також тяжкості ймовірного покарання.

З огляду на вказані позиції рішень ЄСПЛ слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Встановлено, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, неодружений, має цивільну дружину, має постійне місце роботи, є аспірантом денної форми навчання ступеня вищої освіти доктора філософії за спеціальністю 081 «Право» в Науково-дослідному інституті публічного права, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, разом з тим підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб.

Викладені вище встановлені слідчим суддею обставини свідчать про низький ступінь ризику переховування підозрюваним від органу досудового розслідування та суду.

Ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків слідчий суддя вважає таким, що має достатній ступінь ймовірності, оскільки ОСОБА_4 відомі місця постійного проживання потерпілих та свідків, їх імена, контактні телефони. Тому з огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що існує необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

Зазначений слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні ризик продовження підозрюваним вчинення злочинів, у яких останній підозрюється, слідчий суддя вважає таким, що не знайшов свого підтвердження, оскільки представниками сторони обвинувачення не надано будь-якого суттєвого доказу на підтвердження існування такого ризику, натомість лише формально зазначено про небажання ОСОБА_4 припинити протиправну діяльність.

Згідно статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути альтернативні заходи забезпечення явки особи до суду (Idalov проти Росії § 140).

Отже, суд повинен розглянути можливість застосування менш інтрузивних заходів, ніж тримання під вартою (Ambruszkiewicz проти Польщі, § 32).

Слідчий суддя вважає, що застосування такого запобіжного заходу, як тимчасове утримання підозрюваного під вартою, є недоцільним і надмірним, а тому є необхідність застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

З урахуванням наведених мотивів та вимог закону, суд вважає можливим застосувати до підозрюваного більш м`який, аніж тримання під вартою, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який, на думку суду, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного під час досудового слідства, поклавши на ОСОБА_4 наступні обов`язки: прибувати до слідчого СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві у вказаному кримінальному провадженні за кожною вимогою; не відлучатися з Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну місця проживання ( АДРЕСА_2 ); заборонити ОСОБА_4 спілкування та будь-які інші контакти з потерпілими ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , свідками та іншими учасниками кримінального провадження № 0000078, зокрема за допомогою засобів мобільного зв`язку, мережі Інтернет, у тому числі через соціальні мережі; здати на зберігання до територіальної установи Державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за межі України.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання стосовно підозрюваного є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації дій слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час судового розгляду.

Керуючись ст. ст. 177-179, 194, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого СВ Дарницького УП ГУНП у м. Києві у вказаному кримінальному провадженні за кожною вимогою,

- не відлучатися з Київської області без дозволу слідчого, прокурора або суду,

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну місця проживання ( АДРЕСА_2 ),

- заборонити ОСОБА_4 спілкування та будь-які інші контакти з потерпілими ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , свідками та іншими учасниками кримінального провадження № 0000078, зокрема за допомогою засобів мобільного зв`язку, мережі Інтернет, у тому числі через соціальні мережі,

- здати на зберігання до територіальної установи Державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за межі України.

Повідомити підозрюваного письмово під розпис про покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням запобіжного заходу на період досудового розслідування покласти на слідчого.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1