УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року

м. Київ

справа № 639/2199/22

провадження № 51-1060ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду

у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Харківського апеляційного суду від 28 листопада 2022 року щодо

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Січкарівка Дніпропетровської області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого у цьому АДРЕСА_2 , раніше судимого - за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 березня 2021 року за ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді арешту на строк 2 місяці 5 днів.,

засудженого за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15; ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 серпня 2022 року ОСОБА_5 засуджено до покарання у виді позбавлення волі за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК на строк 5 років, за ч. 4 ст. 185 цього Кодексу - 6 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 призначено покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 6 років.

На підставі статей 71, 72 КК за сукупністю вироків ОСОБА_5 до призначеного покарання, ухвалено приєднати невідбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 25 березня 2021 року, та остаточно призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 2 місяці 5 днів.

Цим же вироком вирішено питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження і процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Згідно з детально наведеними у вироці фактичними обставинами, ОСОБА_5 у період дії введеного на території України воєнного стану, із складського приміщення ТОВ «Будівельне монтажне управління № 460», що розташоване просп. Любові Малої, 2-а у м. Харкові, таємно викрав 2 металеві теплоізольовані труби діаметром 108x200 довжиною 1 м кожна, на загальну суму 3580,66 грн, спричинивши вказаному товариству матеріальну шкоду на зазначену суму.

Крім цього, ОСОБА_5 07 червня 2022 року близько 02:22, тобто період дії введеного на території України воєнного стану, відчуваючи безкарність за раніше вчинене правопорушення, цілеспрямовано прибув у домоволодіння на АДРЕСА_3 , намагався викрасти велосипед марки «PROFI Y16321 Inspirer», однак не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки його протиправні дії були помічені та надалі припинені громадянином ОСОБА_6 , який проживає за цією адресою. У разі доведення злочину до кінця ОСОБА_5 міг би спричинити ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 1233, 33 грн.

Харківський апеляційний суд ухвалою від 28 листопада 2022 року вказаний вирок місцевого суду залишив без змін.

Вимоги та узагальнені доводи, викладені в касаційній скарзі

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального кодексу, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд у цьому суді.

На переконання прокурора, апеляційний суд під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_5 не дотримався приписів ст. 419 КПК, оскільки у повній мірі не відобразив усіх доводів та не здійснив їх належної перевірки.

Мотиви Суду

Перевіривши доводи, викладені в касаційній скарзі та копію оскаржуваного судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, виходячи з такого.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

За частиною 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах касаційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень і правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі прокурора не оспорюються.

Твердження касатора про невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам ст. 419 КПК колегія суддів вважає необґрунтованими у зв`язку із нижченаведеним.

Згідно зі ст. 404 цього Кодексу апеляційна процедура передбачає оцінку оскаржуваного вироку щодо його відповідності нормам кримінального та процесуального законів, фактичним обставинам кримінального провадження, а також дослідженим у судовому засіданні доказам.

Відповідно до ст. 419 КПК в ухвалі суд апеляційної інстанції зобов`язаний проаналізувати й зіставити з наявними у кримінальному провадженні та додатково поданими матеріалами всі доводи, наведені в апеляційній скарзі, і дати на кожен із них вичерпну відповідь, пославшись на відповідну норму права. При залишенні заявлених вимог без задоволення в ухвалі має бути зазначено підстави, на яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Як убачається з оскаржуваної ухвали апеляційний суд цих вимог дотримався.

Так у ході апеляційного перегляду вироку місцевого суду в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції врахував, що кримінальне провадження було розглянуто на підставі ч. 3 ст. 349 КПК.

При цьому апеляційний суд відповідно до вимог статей 50, 65 КК перевірив призначене ОСОБА_5 покарання і не установив жодних порушень в цій частині.

У ході розгляду інших доводів апеляційної скарги суд установив, що матеріали кримінального провадження жодним чином не підтверджують наявність апеляційних доводів, а тому, визнав їх надуманими та безпідставними.

Разом із цим колегія суддів звертає увагу, що прокурор у суді апеляційної інстанції заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, тобто фактично вважав вирок районного суду законним та таким, що ухвалений з дотриманням вимог установлених законом.

У свою чергу, Суд також зважає на те, що засуджений ОСОБА_5 звертався із касаційною скаргою на рішення судів попередніх інстанцій щодо нього і в цій скарзі порушував питання лише в частині, що стосуються покарання.

Більше того, ОСОБА_5 у вказаній скарзі наголошував, що добровільно сприяв працівникам правоохоронних органів у розкритті кримінального правопорушення, яке він вчинив, щиро розкаявся та не оспорював кваліфікацію своїх дій.

Посилання прокурора на те, що суд апеляційної інстанції не дав відповідей на всі доводи, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними. Вимоги до мотивування судових рішень засновані на положеннях ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Питання про те, чи виконав суд свій обов`язок, може бути визначено тільки з урахуванням конкретних обставин справи. Зважаючи на позиції Європейського суду з прав людини про неможливість тлумачення п. 1 ст. 6 цієї Конвенції як такого, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент під час обґрунтування судами своїх рішень (справа «Салов проти України»), Суд робить висновок, що в цьому кримінальному провадженні такі стандарти дотримано.

До того ж сам засуджений не оспорював вмотивованість рішення суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду його апеляційної скарги.

Отже, переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність ухвали апеляційного суду прокурор у касаційній скарзі не навів.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги прокурора та копії оскаржуваного судового рішення не вбачається підстав для задоволення скарги, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Харківського апеляційного суду від 28 листопада 2022 року щодо ОСОБА_7

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3