Справа № 128/306/23
Провадження №11-кп/801/469/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 01 березня 2023 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.04.2014 за ч. 3 ст. 187; ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115, ст. 70 КК України, -

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

До Вінницького районного суду надійшло клопотання удженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення, згідно положень ст. 81 КК України, в якій він просить звільнити його умовно-достроково від подальшого відбуття покарання та врахувати, що він відбув 3/4 строку покарання, повністю визнає свою вину, щиро кається, відшкодував збитки, та його 12.01.2022 як особу, яка стає на шлях виправлення, було переведено з колонії максимального рівня безпеки до колонії середнього рівня безпеки, працює з благоустрою установи, є прибиральником, стягнень не має, за примірну поведінку та ставлення до праці отримав 11 заохочень, має дружину, шлюб з якою не зареєстрований. Також просив врахувати, що в країні іде війна.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 01 березня 2023 року відмовлено засудженому у задоволенні вищезазначеного клопотання.

Мотивуючи прийняте рішення суд вказав, що за весь період відбування покарання не довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці своє виправлення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.

В апеляційній скарзі засудженого ОСОБА_7 ставиться питання про скасування ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 01 березня 2023 року. Просить винести своє рішення, яким задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду є незаконна, винесена без урахування всіх фактичних обставин справи, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку із чим, суд дійшов помилкового висновку щодо відмови у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , оскільки суд не врахував, що засуджений є працевлаштованим, дисциплінарних стягнень не має, відбув більше 2/3 строку покарання, таким чином вважає, що став на шлях виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги засудженого, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Засуджений ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скарги, з підстав викладених в ній та просив її задовольнити.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Висновки суду про відмову у задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 81 КК України умовою для застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 26.04.2000 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_7 є засудженим вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.04.2014 за ч. 3 ст. 187; ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115, ст. 70 КК України до 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю. Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 04.04.2016 зараховано у строк відбування за вказаним вироком покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення у межах даного провадження за період з 14 січня 2014 року по 29 травня 2014 року.

Початок строку засудженому ОСОБА_7 рахується з 14.01.2014, кінець строку відбування покарання - 30.08.2023.

З характеристики засудженого ОСОБА_7 наданої установою виконання покарань, вбачається, що ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі перебуває з 14.01.2014, де до дисциплінарної відповідальності не притягувався, та 10 разів заохочувався, однак, на думку адміністрації установи, це не свідчить про сталість його виправлення. В ДУ «Стрижавська ВК (№81)» прибув 17.02.2022, на виробництві установи не працевлаштований, у зв`язку з обмеженими виробничими потужностями. Виконує разові завдання, згідно ст. 118 КВК України.

Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, намагається адекватно реагувати на критику в свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих відносин з персоналом установи, з метою поблажливого ставлення до себе. Спальне місце та приліжкову тумбочку не завжди утримує в чистоті та порядку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, однак ініціативу не проявляє. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Не допускає порушення вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Залучений до участі у програмі диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення», активної участі в її реалізації не приймає. Не прагне до підвищення загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок, вважає свій освітній рівень достатнім. Залучений до участі у роботі самодіяльної організації, являється керівником секції «Санітарно-побутова», однак керівником секції знаходиться невеликий проміжок часу з січня 2023, корисної ініціативи не проявляє.

Вину в скоєнні злочину визнав повністю. Соціально-корисні зв`язки підтримує з матір`ю шляхом телефонних розмов та отримання посилок. За характером трудолюбивий, замкнутий, імпульсивний. Має нестабільний емоційний фон, можливі неадекватні емоційні реакції.

Згідно вироку суду має позови за матеріальну шкоду 6 643,14 грн та моральну шкоду 30 000 грн, проте виконавчі листи до установи не надходили, бажання щодо їх відшкодування не висловлював.

13.09.2018 комісією установи було відмовлено в застосуванні ст. 101 КВК України. 25.11.2021 комісією установи згідно заяви засудженого, було повторно розглянуто ст. 101 КВК України, переведення з колонії максимального рівня безпеки до колонії середнього рівня безпеки

14.05.2020 комісією установи відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України, як особі, що не довела свого виправлення.

11.03.2021 комісією установи відмовлено в застосуванні ст. 81 КК України, як особі, що не довела свого виправлення.

На профілактичному обліку в установі не перебуває.

Згідно підсистеми «Касандра» Єдиного реєстру засуджених та осіб узятих під варту, ОСОБА_7 має середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення.

Згідно характеристики, установа виконання покарань вважає передчасним застосовування до засудженого ст. 81 КК України, з урахуванням того, що ОСОБА_7 засуджений за скоєння тяжкого насильницького злочину. Раніше звільнявся від відбування покарання згідно ЗУ «Про амністію» проте належних висновків не зробив, за час відбування покарання не проявив сталих позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, що є необхідною умовою ресоціалізації засудженого та повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

З довідки про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень від 01.02.2023, вбачається, що до засудженого застосовувались 10 заохочень протягом 2017 - 2023 р.р., а саме подяк, дисциплінарні стягнення до засудженого не застосовувались.

З наданих довідок про працевлаштування засудженого вбачається, що ОСОБА_7 за період перебування в ДУ «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» з 17.01.2022 по теперішній час на оплачуваних роботах не був працевлаштований, заробітна плата йому не нараховувалась, також за період з 17.01.2022 по 30.01.2023 заява про вивід на роботу до підприємства не надходила, в зв`язку з чим він не був працевлаштований і оплата праці не проводилась.

Умовно - достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього часу відбування покарання своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Враховуючи дані про особу засудженого, який раніше був засуджений за вчинення умисного корисливого злочину, був звільнений на підставі Закону України «Про амністію», після чого належних висновків не зробив та знову вчинив умисний особливо тяжкий насильницький злочин. Тобто звільнення від подальшого відбуття покарання на підставі Закону України «Про амністію» не сприяло процесу виправлення та відмови від протиправної поведінки в подальшому. З наданих пояснень засудженого у судовому засіданні вбачається, що останній офіційно не працевлаштований та не отримує заробітної плати, оскільки, в тому числі, не має паспорта громадянина України. Також в матеріалах особової справи міститься заява ОСОБА_7 , відповідно до якої він відмовляється від виготовлення паспорта громадянина України з особистих переконань та претензій до адміністрації не має (а.о.с. 56), що свідчить про те, що засуджений обізнаний з умовами для свого працевлаштування, однак вчинив дію, яка перешкодила йому влаштуватись на роботу та отримувати платню. Крім того, за увесь час перебування засудженого в місцях позбавлення волі за останнім вироком суду, ним відшкодовано лише 1 458, 60 грн з 6 643, 14 грн матеріальної шкоди (а.о.с. 104), відомості про відшкодування завданої потерпілій моральної шкоди у розмірі 30 000 грн відсутні взагалі. Крім того, згідно характеристики, засуджений імпульсивний, має нестабільний емоційний фон, можливі неадекватні емоційні реакції, має середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення.

Також суд враховує позицію установи згідно якої 14.05.2020 комісією установи відмовлено засудженому в застосуванні ст. 82 КК України, як особі, що не довела свого виправлення.

11.03.2021 комісією установи засудженому відмовлено в застосуванні ст. 81 КК України, як особі, що не довела свого виправлення та її позиція на даний час не змінилася тому, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що засуджений не довів своє виправлення, як того вимагає ст.81 КК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги засудженого в тій частині, що до засудженого може бути застосовано умовно-дострокове звільнення не знаходять свого підтвердження та дають підстави суду вважати, що останній не довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці своє виправлення.

На підставі викладеного, підстав для скасування ухвали суду за наведеними в апеляційній скарзі мотивами немає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 01 березня 2023 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.04.2014 за ч. 3 ст. 187; ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115, ст. 70 КК України - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: