ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/34/23 Справа № 711/6990/22 Категорія: ст. 303 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участі:

адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 січня 2023 року про відмову у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на бездіяльність старшого слідчого Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_8 ,яка полягає у неповернення тимчасово вилученого майна, поданої в рамках кримінального провадження № 0000215, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185, ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и в :

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 січня 2023 року в задоволенні зазначеної скарги адвоката ОСОБА_6 як представника ОСОБА_7 відмовлено з посиланням, зокрема, на те, що вказане в скарзі майно не є тимчасово вилученим, а тому до нього не можна застосовуватися порядок, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України, та процедура за ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 КПК України.

Не погоджуючись з такою ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить її задоволити, зобов`язавши слідчого негайно повернути тимчасово вилучене майно.

В обґрунтування своїх доводів вказав, що 09.07.2021 року було проведено обшук на земельній ділянці в с. Драбівці, Золотоніського району, Черкаської області, яка на праві власності належить ОСОБА_7 , в ході проведення якого слідчим було вилучено майно, зазначене в скарзі. Вказане в скарзі майно є тимчасово вилученим, оскільки в ухвалі слідчого судді не було надано дозвіл на його вилучення, а лише на відшукання. Тому слідчий повинен був звернутись до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на дане майно. Досудове розслідування триває довго, підозра ОСОБА_7 не оголошена, арешт на майно не накладався, а тому воно вважається тимчасово вилученим.

Також апелянт просить поновити строки на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.01.2023, вказуючи, що повний текст ухвали був складений 09.01.2023, а він отримав її лише 11.01.2023.

Заслухавши доповідь судді, скаржника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали провадження та надані скаржником докази, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що необхідно закрити апеляційне провадження у даній справі з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Частиною 1 ст. 24 КПК України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно із ч. 1 ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством, аналіз якого свідчить, що унормування кримінальних процесуальних відносин відбувається шляхом чіткого та імперативного визначення процедур, регламентації прав їх учасників для попередження свавільного використання владними органами своїх повноважень і забезпечення умов справедливого судочинства.

Зазначеному імперативному принципу відповідає використана у КПК законодавча техніка, зокрема в ст. 309 цього кодексу, якою визначено виключний перелік судових рішень слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування.

Так, у відповідності до ст. 309 КПК України, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про: 1) відмову у наданні дозволу на затримання; 2) застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні; 3) продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні; 4) застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні; 5) продовження строку домашнього арешту або відмову в його продовженні; 5-1) застосування запобіжного заходу у вигляді застави або про відмову в застосуванні такого заходу; 6) поміщення особи в приймальник-розподільник для дітей або відмову в такому поміщенні; 7) продовження строку тримання особи в приймальнику-розподільнику для дітей або відмову в його продовженні; 8) направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи або відмову у такому направленні; 9) арешт майна або відмову у ньому; 10) тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших, за відсутності яких фізична особа - підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність; 11) відсторонення від посади або відмову у ньому; 11-1) продовження відсторонення від посади; 12) відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування; 13) закриття кримінального провадження на підставі частини дев`ятої статті 284 цього Кодексу.

Під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

Крім того, у відповідності до ч. 3 ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Вказаний висновок, узгоджується з висновком Верховного Суду у постанові № 757/25646/17-к від 16.04.2019.

Рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження та про повернення скарги можуть бути ухвалені на стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, а в разі оскарження ухвали слідчого судді під час вирішення питання про призначення судового засідання щодо розгляду апеляційної скарги на таке рішення.

Якщо після відкриття апеляційного провадження (у випадку оскарження ухвали слідчого судді після призначення судового засідання) буде встановлено, що апеляційний розгляд здійснюється за апеляційною скаргою на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційний суд має постановити ухвалу про закриття апеляційного провадження.

Такий висновок зробила Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справі № 569/17036/118, розглянувши касаційну скаргу прокурора, який просив скасувати ухвалу апеляційного суду про повернення його апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді місцевого суду.

З матеріалів скарги вбачається, що адвокат ОСОБА_6 оскаржує ухвалу слідчого судді, якою відмовлено у задоволенні його скарги на бездіяльність старшого слідчого Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_8 , яка полягає у неповернення тимчасово вилученого майна, поданої в рамках кримінального провадження № 0000215, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185, ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 358 КК України, що законом не передбачено та про що зазначено в резолютивній частині рішення слідчого судді.

В ухвалі Європейського суду з прав людини від 08 січня 2008 року щодо прийнятності заяви N 32671/02 у справі "Скорик проти України" зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду, такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).

За таких обставин, наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.

Крім того, заявник не позбавлений можливості висловити свою незгоду з ухвалою, можливість оскарження якої не передбачено в КПК, шляхом подання під час підготовчого провадження у суді заперечень проти неї.

Таким чином, порушень прав на доступ до правосуддя не встановлено.

Крім того, в зазначеній вище ухвалі ОП ККС ВС вказано, що згідно зі ст. 422 КПК України суддя-доповідач, отримавши апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді, невідкладно витребовує з суду першої інстанції відповідні матеріали і не пізніш як за день повідомляє особу, яка її подала, прокурора та інших заінтересованих осіб про час, дату і місце апеляційного розгляду. Така апеляційна скарга розглядається не пізніш як через три дні після її надходження до суду.

Зазначений порядок дій та обмежені строки щодо розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді не передбачають прийняття окремого рішення щодо відкриття апеляційного провадження, однак призначення судового засідання щодо розгляду апеляційної скарги формально вказує на початок апеляційного розгляду.

Водночас це не виключає можливості застосування положень ч. 4 ст. 399 КПК України на стадії вирішення питання про призначення судового засідання щодо розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи наведене апеляційний суд позбавлений законних підстав для розгляду апеляційної скарги поза межами вимог КПК України, а тому приходить до висновку про закриття провадження за апеляційною скаргою.

Керуючись ч. 4 ст. 399 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05 січня 2023 року закрити.

Копію даної ухвали разом з апеляційною скаргою та додатками до неї надіслати скаржнику.

На ухвалу апеляційного суду учасниками судового розгляду справи можуть бути подані касаційні скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді: