Справа № 1-232/2004
пр.№ 1-в/464/36/23
У Х В А Л А

16 березня 2023 року Сихівський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про звільнення від відбування додаткового покарання у виді конфіскації майна у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку та скасування арешту,

в с т а н о в и в:

захисник ОСОБА_4 06.03.2023 звернувся в суд із клопотанням, в інтересах засудженого ОСОБА_5 , про звільнення останнього від додаткового покарання у виді конфіскації всього майна, яке є його власністю, у зв`язку із закінченням строків давності виконання вироку Сихівського районного суду м.Львова від 28.12.2004 та скасування арештів нерухомого майна.

В обґрунтування клопотання покликається на те, що 12.07.2004 слідчим СЧ СУ ЛМУ УМВСУ у Львівській області ОСОБА_6 , в межах кримінальної справи №139-0691, винесено постанову про накладення арешту на майно ОСОБА_5 , а саме накладено арешт на цінності та інше майно, де б таке не знаходилось. В подальшому державним виконавцем Франківського ВДВС ОСОБА_7 винесено постанову серії АА №908372, якою накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності. 28.12.2004 вироком Сихівського районного суду м.Львова ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.307, ч. 2 ст.309 КК України, та призначено покарання шість років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі вказаного вироку, державним виконавцем Франківського ВДВС ОСОБА_7 винесено постанову АА №950146, якою накладено арешт на майно ОСОБА_5 24.03.2006 рішенням Франківського районного суду м.Львова визнано недійсним розпорядження органу приватизації Львівської КЕЧ району №6141 від 19.09.1997 про передачу квартири у власність ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , а також свідоцтво про право власності на вказану квартиру, записане у реєстрову книгу за №23376 від 07.10.1997. У зв`язку з наведеним, державним виконавцем були зняті арешти з квартири АДРЕСА_1 . Вказує, що наявні підстави для звільнення ОСОБА_5 від додаткового покарання у виді конфіскації майна та скасування арешту майна, оскільки строк давності щодо виконання додаткового покарання закінчився. У цій частині вирок не виконувався, майно засудженого у власність держави не передавалось з причин, які не залежать від засудженого. Із покликанням на ст.80 КК України, просить клопотання задовольнити.

Під час розгляду клопотання захисник ОСОБА_3 клопотання підтримала з підстав, що наведені в такому, просила клопотання задовольнити.

Прокурор у судове засідання не з`явився, 16.03.2023 від прокурора Франківської окружної прокуратури м.Львова ОСОБА_9 надійшли письмові пояснення, у яких останній зазначив, що відсутні підстави для відмови у задоволенні клопотання, оскільки якщо засуджений не ухилявся від відбування покарання, строк давності виконання для нього обвинувального вироку не може бути більше 10 років з урахуванням змін, внесених до закону на даний час.

Заслухавши пояснення захисника, дослідивши клопотання, матеріали кримінальної справи, суд приходить до висновку, що дане клопотання підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи 1-232/04 про обвинувачення ОСОБА_5 за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України, 12.07.2004 слідчим СЧ СУ ЛМУ УМВСУ у Львівській області ОСОБА_6 винесено постанову про накладення арешту на майно ОСОБА_5 , а саме накладено арешт на цінності та інше майно, де б таке не знаходилось.

На виконання вказаної постанови слідчого, державним виконавцем Франківського ВДВС ОСОБА_7 винесено постанову серії АА №908372, якою накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності.

Вироком Сихівського районного суду м.Львова від 28.12.2004 ОСОБА_5 визнано винним за ч.2 ст.307 КК України та призначено покарання у виді п`яти років позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч. 2 ст.309 КК України два роки позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, остаточно призначено покарання ОСОБА_5 шість років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На виконання вказаного вироку в частині призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна засудженого ОСОБА_5 , Сихівським районним судом м.Львова 17 січня 2005 року видано виконавчий лист №1-232/04.

Постановою ст.державного виконавця Франківського ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_7 від 26.06.2006, повернуто Сихівському районному суду м.Львова виконавчий лист №1-232 без виконання, оскільки майна у ОСОБА_5 не виявлено, так як згідно з рішенням Франківського районного суду м.Львова від 24.03.2006 визнано недійсним розпорядження органу приватизації Львівської КЕЧ району №6141 від 19.09.1997 про передачу квартири АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , а також визнано недійсним свідоцтво про право власності на вказану квартиру, записане у реєстрову книгу за №23376 від 07.10.1997.

Разом з тим, згідно із Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №326047838 від 16.03.2023, зареєстроване обтяження №2163013 Першою львівською державною нотаріальною конторою 07.07.2005, підстава виконавчий лист №1-232. Об`єкт обтяження квартира АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_5 .

Таким чином, із зазначених вище матеріалів вбачається, що майна у засудженого ОСОБА_5 не вивлено, у зв`язку з чим додаткове покарання згідно з вироком Сихівського районного суду м.Львова від 28.12.2004 не виконано. Однак зареєстрованим є обтяження Першої львівської державної нотаріальної контори 07.07.2005, підстава виконавчий лист №1-232, зокрема арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: десять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин. Строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду. Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №5-324кс15, викладеного у постанові від 24.12.2015 року, ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Як вбачається з матеріалів клопотання та кримінальної справи, вирок Сихівського районного суду м.Львова від 28.12.2004 в частині виконання додаткового покарання конфіскації майна засудженого ОСОБА_5 не був виконаний протягом 18 років, засуджений ОСОБА_5 не ухилявся від відбування покарання, призначеного йому за вказаним вироком, тобто, відсутні підстави для зупинення чи переривання перебігу давності виконання вироку.

Відповідно до ст. 48 КВК України виконання покарання у виді конфіскації майна здійснюється органом державної виконавчої служби за місцезнаходженням майна, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно із ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи з наведеного, дана норма пов`язує право суду на скасування арешту майна, накладеного за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна, із можливістю надання особами, що не були присутніми в судовому засіданні і про права та законні інтереси яких вирішено питання судовим рішенням, доказів та матеріалів, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба, доведеності перед судом їх переконливості.

Питання звільнення від відбування покарання в зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, а також питання скасування арешту на майно засудженого, яке підлягало конфіскації, належать до питань, які вирішуються судом під час виконання вироків, а тому дане питання підлягає вирішенню відповідно до п.14 ч.1 ст.537 КПК України (інші питання).

Враховуючи вищенаведене, оскільки встановлений законом строк давності виконання вироку в частині додаткового покарання у виді конфіскації майна закінчився, суд приходить до висновку про те, що слід звільнити ОСОБА_5 від відбування додаткового покарання, призначеного йому 28 грудня 2004 року вироком Сихівського районного суду м.Львова у виді конфіскації майна та скасувати арешт, накладений на майно ОСОБА_5 згідно із виконавчим листом №1-232/04, виданим Сихівським районним судом м.Львова 17 січня 2005 року, а саме на квартиру АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. ст. 170, 174, 537, 538, 539 КПК України,

п о с т а н о в и в:

клопотання задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , від відбування додаткового покарання, призначеного йому 28 грудня 2004 року вироком Сихівського районного суду м.Львова у виді конфіскації майна, у зв`язку із закінченням строків давності виконання даного вироку у цій частині.

Скасувати арешт майна, накладений на майно ОСОБА_5 згідно із виконавчим листом №1-232/04, виданим Сихівським районним судом м.Львова 17 січня 2005 року, а саме на квартиру АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова.

Суддя ОСОБА_1