ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ України

13 березня 2023 року слідчий суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000384 від 15.02.2023 року,

встановила:

до Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання прокурора Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000384 від 15.02.2023 року.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що ІПНП № 1952 від 14.02.2023, до ЧЧ Фастівського РУП ГУНП в Київській області надійшов рапорт ст. о/у ВКП Фастівського РУП про те, що в ході проведення оперативно-розшукових заходів, встановлено що житель м. Фастів на прізвисько " ОСОБА_4 " здійснює збут наркотичного засобу "Метадон".

10.03.2023 року був проведений санкціонований обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було вилучено: купюру номіналом 100 грн., серія та номер: УС 3637741; купюру номіналом 100 грн., серія та номер: УЦ 9464922; купюру номіналом 100 грн., серія та номер: УЄ 7471568; купюру номіналом 20 грн., серія та номер: ЕЖ 1285872, які поміщено до спеціального пакету № 0070920 та купюру номіналом 100 грн., серія та номер УП 7181550; купюру номіналом 100 грн., серія та номер УЄ 1810389; купюру номіналом 100 грн., серія та номер УН 7813099, які поміщено до спеціального пакету № WAR 0070919.

10.03.2023, слідчим була винесена постанова про визнання вище вказаного мобільного телефону речовим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки він є знаряддям вчинення кримінально-протиправних дій.

З урахуванням викладеного, у сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що вказаний грошові кошти, мають значення речового доказу у цьому кримінальному провадженні.

Таким чином, з метою забезпечення подальшого повного, всебічного та об`єктивного розслідування вказаного кримінального провадження, з`ясування об`єктивної істини по справі, збереження предметів та речей, що визнані речовими доказами, орган досудового розслідування та процесуальний керівник вважають за необхідне накласти арешт на вищевказані речові докази вилучені 10.03.2023 року в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 ..

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Власник майна до суду не з`явився, причини неявки суду не відомі. Разом з тим, враховуючи положення ст. 172 КПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, слідчий суддя вважає, що воно підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст.ст.131,132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положення даної норми КПК України узгоджуються із ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Положеннями ч.2 ст.170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою зокрема забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні підстави для арешту грошових коштів, а саме: купюра номіналом 100 грн., серія та номер: УС 3637741; купюра номіналом 100 грн., серія та номер: УЦ 9464922; купюра номіналом 100 грн., серія та номер: УЄ 7471568.

Так, слідчим суддею з матеріалів клопотання та долучених до нього матеріалів кримінального провадження встановлено, що грошові кошти купюра номіналом 100 грн., серія та номер: УС 3637741; купюра номіналом 100 грн., серія та номер: УЦ 9464922; купюра номіналом 100 грн., серія та номер: УЄ 7471568 можутьбути використані, як доказ у кримінальному провадженні та відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Арешт такого майна є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів.

Підстав сумніватися в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчого судді не виникає.

Окрім того, слід зазначити, що підстав для задоволення клопотання в частині накладення арешту на інше майно, а саме грошові кошти: купюра номіналом 20 грн., серія та номер: ЕЖ 1285872, купюра номіналом 100 грн., серія та номер УП 7181550; купюра номіналом 100 грн., серія та номер УЄ 1810389; купюра номіналом 100 грн., серія та номер УН 7813099, слідчий суддя не вбачає, оскільки клопотання не містить обґрунтування, а матеріали справи доказів доцільності такого арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого про арешт майна слід задовольнити частково.

Згідно ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 2, 131, 132, 171-173, 309, 368-372 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалила:

Клопотання прокурора Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000384 від 15.02.2023 року задовольнити частково.

Накласти арешт на грошові кошти, а саме: купюра номіналом 100 грн., серія та номер: УС 3637741; купюра номіналом 100 грн., серія та номер: УЦ 9464922; купюра номіналом 100 грн., серія та номер: УЄ 7471568. що були вилучені за місцем проживання ОСОБА_5 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Інша частина тимчасово вилученого майна я саме грошові кошти: купюра номіналом 20 грн., серія та номер: ЕЖ 1285872, купюра номіналом 100 грн., серія та номер УП 7181550; купюра номіналом 100 грн., серія та номер УЄ 1810389; купюра номіналом 100 грн., серія та номер УН 7813099, підлягає негайному поверненню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Повний текст ухвали проголошено 17 березня 2023 року о 15:45 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1