Ширяївський районний суд Одеської області
31.01.2023 Справа №: 518/1407/22 Провадження № 1-кп/518/17/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року

Ширяївський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ширяєве кримінальне провадження № 0000424 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Думбровиця, Лозовського району, Республіки Молдова, громадянки України, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

11.10.2022 року близько 08:00 години мешканка АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прибула до домоволодіння ОСОБА_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 для з`ясування відносин стосовно відшкодування їй матеріальної шкоди через те, що 05.10.2022 року з території її домоволодіння ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син ОСОБА_8 , таємно викрав бензопилу марки «Goodluck», червоного кольору, б/в.

Перебуваючи в одній із кімнат вищевказаного житлового будинку, де також знаходився малолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час обговорення питань щодо відшкодування їй шкоди, ОСОБА_4 побачила біля нього мобільний телефон марки «Huawei», в результаті чого у останньої раптово виник умисел на відкрите заволодіння чужим майном.

Після цього, ОСОБА_4 , діючи в умовах воєнного стану, який введений на території України та затверджений відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (№ 64/2022) від 24.02.2022 та Закону «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (№ 2102-ІХ) від 24.02.2022, Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» (№133/2022) від 14.03.2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» (№7168) від 15.03.2022, Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» (№259/2022) від 18.04.2022 та Закону «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» (№7300) від 21.04.2022, Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» (№341/2022) від 17.05.2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» (№7389) 22.05.2022, Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 12.08.2022 (№573/2022) та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» (№573/2022) від 15.08.2022, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, у присутності ОСОБА_8 та ОСОБА_7 відкрито заволоділа його мобільним телефоном марки «Huawei» моделі «ATU L-21», золотистого кольору, вартість якого складає 600 грн., в чохлі чорного кольору, вартість якого складає 100 грн., та встановленою сім-карткою мобільного оператора ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_1 вартість якої складає 50 грн., після чого, не реагуючи на зауваження ОСОБА_8 , щодо незаконності її дій з приводу заволодіння майном, належним її сину ОСОБА_7 , розуміючи, що її дії помітні іншій особі, разом з викраденим нею майном залишила вказане домоволодіння та розпорядилась викраденим у ОСОБА_7 майном на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_4 своїми умисними діями спричинила потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 750 (сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю підтвердила обставини обвинувачення та визнала вину у вчиненні кримінального правопорушення, що їй інкриміновано органом досудового розслідування, шкодує за вчинене.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а наслідки позбавлення права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку їм зрозумілі, судовий розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд, дійшов висновку, що дії обвинуваченої ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), грабіж, вчинений в умовах воєнного стану.

Відповідно до частини 1 статті 1 КК України цей кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченої ОСОБА_4 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

Згідно висновку досудової доповіді відносно ОСОБА_4 орган пробації на підставі інформації, що характеризує особистість обвинуваченої, її спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення та середній рівень ризику небезпеки для суспільства, вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (в тому числі для окремих осіб). У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покласти на правопорушника обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Таким чином, з урахуванням особи обвинуваченої ОСОБА_4 , її відношення до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; її поведінку під час та після вчинення злочинних дій, беручи до уваги думку прокурора, який просить застосувати стосовно обвинуваченого покарання із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 4 ст.186 КК України, приймаючи до уваги висновок органу пробації, викладений у досудовій доповіді, на думку суду, обвинуваченій ОСОБА_4 , необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, а з урахуванням пом`якшуючих покарання обставин застосувати відносно неї положення ст. 69 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі нижче від нижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 186 КК України, що на думку суду буде необхідним і достатнім для її виправлення, а також попередженням вчинення нею нових кримінальних правопорушень та повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Разом з цим, враховуючи фактичні події, що відбулися та обставини вчинення кримінального правопорушення, з урахуванням характеризуючих даних про особу обвинуваченої ОСОБА_4 , зокрема те, що до кримінальної відповідальності вона притягується вперше, офіційно працевлаштована, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, на обліку в лікаря нарколога та психіатора не перебуває, суд вважає застосувати відносно останньої, положення ст. 75 КК України, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку.

Покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням положень ст. 69 та ст. 75 КК України, на переконання суду, надасть обвинуваченій ОСОБА_4 змогу довести своє виправлення, стати корисною для суспільства, а також справить на неї належний виховний вплив щодо недопущення вчинення нових кримінальних правопорушень вподальшому.

Оскільки в силу положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого і за змістом ст. 65 КК України, таке покарання повинно бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, на думку суду, призначення покарання у виді реального позбавлення волі, в даному випадку не відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого діяння та особі обвинуваченої ОСОБА_4 внаслідок суворості.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішити, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 381-382, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, і призначити їй покарання з застосуванням ст.69 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки.

Згідно ст. 76 КК України, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком, покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1