Справа № 592/5770/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року Сумський районний суд Сумської області в складі :

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

представника потерпілого АТ «Укрпошта» - ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження, внесене в ЄРДР № 0000558 від 20 листопада 2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Буровка Лебединського району, Сумської області, громадянки України, українки, з професійно-технічною освітою, заміжньої, має на утриманні трьох малолітніх дітей, працюючою на посаді завідуючої пунктом прийому молока ТОВ «Агрофірма «ЛАН», зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України,-

встановив:

Під час досудового розслідування встановлено, що у невстановлений день та час, перебуваючи на своєму робочому місці ВПЗ Кіндратівка Сумського району Сумської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта», ОСОБА_4 , обіймаючи посаду начальника відділення поштового зв`язку, будучи службовою особою, яка здійснює організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, являючись матеріально відповідальною особою, маючи доступ до грошових коштів та товарно-матеріальних цінностей підприємства, всупереч інтересам служби, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, з корисливих мотивів та мети, привласнила грошові кошти та товарно - матеріальні цінності АТ «Укрпошта» у сумі 61 374,90 грн.

Так, відповідно до наказу № 702-к від 01.04.2020 «Про прийняття

на роботу» ОСОБА_4 призначено на посаду начальника відділення поштового зв`язку (далі ВПЗ) Сумської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» (далі СД АТ «Укрпошта») згідно заяви останньої, з оплатою праці, відповідно до штатного розкладу даного підприємства. Відповідно до Положення Про відділення поштового зв`язку Сумської дирекції АТ «Укрпошта», затвердженого директором з Сумської дирекції АТ «Укрпошта» від 06 лютого 2018 року, а саме: Розділу ІІІ (Функції ВПЗ) 3.1.4. Торгівля немаркованими поштовими картками, конвертами, періодичними та іншими друкованими виданнями пакувальними матеріалами, непродовольчими та продовольчими товарами, тютюновими виробами, пестицидами, агрохімікатами тощо; 3.1.5. Виплата та доставка пенсій, грошової допомоги малозабезпеченим громадянам, інших соціальних виплат на договірних засадах; 3.1.6. Виплата пенсій через вкладні рахунки, відкритими пенсіонерами в банківських установах на договірних засадах; 3.1.7. Виплата сум переказів за платіжними системами відповідно до укладених угод; 3.1.8. Виплата, досилання, повернення/доставка переказів; 3.1.9. Приймання платежів за комунальні послуги; 3.1.10. Здійснення валютно-обмінних операцій; 3.1.11. Приймання вкладів на вкладні рахунки, відкриті пенсіонерами; 3.1.23. Облік грошових коштів, інших матеріальних цінностей, ведення касових операцій згідно з вимогами правил та інструкцій, надання звітностей по вказаних операціях у встановлені строки; 3.1.25 Збереження грошових коштів, цінностей, поштових відправлень та майна ВПЗ.

Так, 07 квітня 2020 року між АТ «Укрпошта», в особі заступника директора ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , яка займала посаду начальника ВПЗ, укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність особи, що пов`язаний із зберіганням, обробкою, продажем, відпусканням, перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих йому цінностей та відповідно до якого ОСОБА_4 бере на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення зберігання довірених йому підприємством (установою, організацією) матеріальних цінностей і у зв`язку з викладеним зобов`язується: а) дбайливо ставитись до переданих їй на збереження або з іншою метою матеріальних цінностей, приймати всілякі заходи для відвернення шкоди; б) вчасно повідомляти Адміністрацію про будь-які обставини, що загрожують збереженню довірених їй цінностей; в) вести облік, складати і надавати у встановленому порядку товарно-грошові звіти про рух і залишки довірених їй матеріальних цінностей г) брати участь у інвентаризації довірених їй матеріальних цінностей. У разі незабезпечення з вини начальника ВПЗ збереження довірених їй матеріальних цінностей, визначення розміру шкоди, заподіяної підприємству, і її відшкодування провадиться відповідно до чинного в Україні трудового законодавства, зокрема, але не виключно, згідно із ст.1353 Кодексу законів про працю України. Також, відповідно до Положення «Про відділення поштового зв`язку Сумської дирекції АТ «Укрпошта», затвердженого директором з Сумської дирекції АТ «Укрпошта» від 06 лютого 2018 року, а саме: розділ ІV (Вимоги до начальника ВПЗ, його обов`язки, правова відповідальність); 4.4.1. виконання основних завдань та функцій ВПЗ, визначених положенням; 4.4.3. керівництво діяльністю ВПЗ, своєчасність якість надання послуг, достовірність та своєчасність складання звітності; 4.4.4. організацію зберігання готівкових коштів, основних засобів інвентарю, які закріплені за ВПЗ; 4.4.18. дотримання ведення касових операцій працівниками ВПЗ згідно вимогам, зазначеними законодавством та АТ «Укрпошта»; 4.4.24. дотримання вимог Антикорупційної програми Товариства, практичну її реалізацію в межах компетенції; 4.6. на начальника ВПЗ покладається відповідальність за: 4.6.1. невиконання або неналежне/несвоєчасне виконання завдань та обов`язків, визначених цим положенням та законодавством України; 4.6.3. несвоєчасне оприбуткування отриманих коштів за надані послуги ВПЗ.

Так, згідно з Положенням «Про відділення поштового зв`язку Сумської дирекції АТ «Укрпошта»», затвердженого директором з Сумської дирекції АТ «Укрпошта» від 06 лютого 2018 року, начальник ВПЗ СД АТ «Укрпошта» - ОСОБА_4 , 01.04.2020 ознайомлена під підпис.

Таким чином, ОСОБА_4 перебувала у повноцінних трудових відносинах із СД АТ «Укрпошта», тобто відповідно норм трудового законодавства була найманим працівником.

Службовими особами у статтях 364, 368, 368-5, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Таким чином, ОСОБА_4 , у період часу з 01.04.2020 до 06.11.2020 р. обіймала посаду начальника відділення поштового зв`язку Сумської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта», тобто була службовою особою, оскільки обіймала посаду пов`язану з виконанням організаційно - розпорядчих, адміністративно - господарських функцій та являлася матеріально-відповідальною особою.

Відповідно до висновку судової економічної експертизи від 10.08.2022 № 7 встановлено, що:

- нестача грошових коштів у касі відділення поштового зв`язку Кіндратівка Сумської дирекції АТ «Укрпошта» станом на 02.10.2020 року документально підтверджується на суму 41 791,49 грн., що на 600,00 грн більше, ніж встановлено за актом інвентаризації від 02.10.2020 року з урахуванням акту виявленої помилки від 22.10.2020 року;

- встановлена за актом інвентаризації від 02.10.2020 нестача товарно-матеріальних цінностей у відділенні поштового зв`язку Кіндратівка Сумської дирекції АТ «Укрпошта» на суму 10 845,66 грн. документально підтверджується на суму 10 449,36 грн. та не підтверджується документально на суму 396,30 грн.;

- встановлена за актом інвентаризації від 04.11.2020 року з урахуванням акту виявленої помилки від 29.10.2020 року нестача грошових коштів у касі відділення поштового зв`язку Кіндратівка Сумської дирекції АТ «Укрпошта» на суму 3 512,48 грн. документально підтверджується на суму 3 492,04 грн. та не підтверджується документально на суму 20,44 грн.;

- нестача товарно-матеріальних цінностей у відділенні потового зв`язку Кіндратівка Сумської дирекції АТ «Укрпошта» станом на 04.11.2020 документально підтверджується на суму 5 642,01 грн., що на 0,30 грн. більше, ніж встановлено за актом інвентаризації від 04.11.2020 року;

- дані Акту службового розслідування Сумської дирекції АТ «Укрпошта» за фактом привласнення грошових коштів та ТМЦ начальником ВПЗ Кіндратівка від 16.11.2020 щодо відшкодування ОСОБА_4 нестачі грошових коштів та товарно-матеріальних цінностей на суму 46 396,90 грн. документально підтверджуються.

Таким чином, вчиняючи викладені вище протиправні дії, що виразилися у привласненні грошових коштів та товарно - матеріальних цінностей у сумі 61 374,90 (шістдесят одна тисяча триста сімдесят чотири) гривні 90 (дев`яносто) копійок належних АТ «Укрпошта», які були їй ввірені та перебували в її віданні, ОСОБА_4 усвідомлювала суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачала їх суспільно-небезпечні наслідки та бажала настання цих наслідків, тобто діяла з прямим умислом.

Органами досудового слідства дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 2 ст. 191 КК України, тобто привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, так як вона зловживаючи своїм службовим становищем привласнила грошові кошти та товарно-матеріальних цінностей АТ «Укрпошта» у сумі 61 374 (шістдесят одна тисяча триста сімдесят чотири ) гривні 90 (дев`яноста) копійок.

До початку підготовчого судового засідання сторони подали угоду про примирення між представником потерпілого АТ «Укрпошта» та обвинуваченою, складену 12 квітня 2023 року.

Виходячи із змісту угоди, ОСОБА_4 повністю визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та зобов`язалася беззастережно визнати обвинувачення в обсязі обвинувачення у судовому провадженні, також обвинувачена добровільно усунула завдану нею шкоду шляхом повернення грошових коштів АТ «Укрпошта». Сторони погодили покарання, підтвердили своє обізнання із наслідками укладення та затвердження угоди, що передбачені ст. 473 КПК України та наслідків невиконання угоди.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 Кримінального кодексу України, та пояснила, що їй цілком зрозумілі надані законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до неї у разі затвердження угоди судом. При цьому, обвинувачена повідомила про добровільність своєї позиції, просила суд затвердити угоду про примирення та призначити їй узгоджене покарання, в скоєному щиро кається, на досудовому слідстві сприяла швидкому розслідуванню вчиненого кримінального правопорушення, добровільно усунула завдану нею шкоду шляхом повернення грошових коштів. Судом з`ясовано у обвинуваченої ступінь розуміння нею положень статей 473, 474 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні представник потерпілої юридичної особи АТ «Укрпошта», пояснив, що йому цілком зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України. Крім того у судовому засіданні вказав, що претензій до обвинуваченої не має, просить затвердити угоду про примирення.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти затвердження судом угоди про примирення з підстав неможливості застосування ст. 75 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 191 КК України є корупційним.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, тобто привласнення чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, так як вона зловживаючи своїм службовим становищем привласнила грошові кошти та товарно-матеріальних цінностей АТ «Укрпошта» у сумі 61 374 (шістдесят одна тисяча триста сімдесят чотири) гривні 90 (дев`яносто) копійок.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Частиною 2 статті 12 КК України визначено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Частиною 3 статті 12 КК України визначено, що злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Санкцією частини 2 статті 191 КК України передбачено застосування до винної особи покарання у вигляді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

З наведеного вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке за змістом ч. 4 ст. 12 КК України є нетяжким злочином, тобто діянням (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

За приміткою до статті 45 КК України корупційними кримінальними правопорушеннями відповідно до цього кодексу вважаються кримінальні правопорушення, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368, 368-3, 369, 369-2, 369-3 цього кодексу.

Відповідно до наведеного вище кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 191 КК України, належить до нетяжких корупційних злочинів.

За змістом ч. 1 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).

Судом встановлено, що укладення сторонами угоди про примирення від 12 квітня 2023 року є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.

Не встановлено обставин, які б могли свідчити, що умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Укладена угода не має преюдиціального значення для кримінальних проваджень щодо будь-яких інших осіб.

Також умови угоди відповідають інтересам суспільства, які полягають у відшкодуванні збитків, завданих кримінальними правопорушеннями та усуненні завданої шкоди, а також добровільному виконанні договірних зобов`язань, а відтак затвердження угоди у даному провадженні забезпечить справедливе та в розумні строки вирішення кримінальної справи при мінімальних витратах державних ресурсів.

Із змісту угоди вбачається, що обвинувачена ОСОБА_4 розуміє, що у разі невиконання угоди про примирення, відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Судом з`ясовано,що обвинувачена ОСОБА_4 , розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до кримінальної відповідальності за ст. 3891 КК України.

Судом з`ясовано, що усі сторони кримінального провадження, зокрема і обвинувачена, розуміють, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для представника потерпілої юридичної особи - АТ «Укрпошта», обвинуваченої є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 та 424 КПК України, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 ст. 474 КПК України, для потерпілої сторони позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідні кримінальні правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Також судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 розуміє, що у разі невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України потерпіла сторона має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Суд переконався, що обвинувачена ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з представником потерпілого юридичної особи АТ «Укрпошта» угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, цілком розуміє свої права, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди та наслідки її невиконання.

Суд вважає, що укладена угода відповідає нормам КК України та інтересам суспільства і в частині узгодженого покарання, яке відповідає загальним засадам призначення покарання, є пропорційним та достатнім, сторони узгодили покарання у межах, встановлених санкціями відповідних статей Особливої частини КК України, що передбачають відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення.

Згідно з частиною 5 статті 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Проте питання призначення покарання повинні вирішуватись з урахуванням мети покарання, як такої, що включає не лише кару, а й виправлення засуджених, та запобігання вчиненню злочинів як засудженими, так і іншими особами, відповідно до норм статті 50 КК.

Відтак загалом суд має призначати покарання конкретній особі за конкретний злочин, максимально індивідуалізуючи покарання, що є виключно судовою дискрецією у кримінальному судочинстві і охоплює повноваження суду, надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Суд бере до уваги особу обвинуваченої, її позитивну характеристику з місця проживання, щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, гідну соціальну поведінку, має на утриманні трьох малолітніх дітей, а також те, що представник потерпілого претензій до обвинуваченої не має, узгоджене сторонами покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Частина 1 статі 75 КК України визначає, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Одночасно частина 2 статті 75 КК визначає, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

За частиною 6 статті 368 КПК, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 05.08.2020 у справі № 734/631/19 міститься висновок щодо законодавчої заборони звільнення від відбування покарання у разі засудження особи за корупційне кримінальне правопорушення в загальному порядку на підставі частини 1 статті 75 КК.

У постановах Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 203/378/17 та 29.11.2018 у справі №761/6774/16-к міститься посилання на постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 №13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», в пункті 12 якої зокрема зазначено, що «чинні КК і КПК регулюють два різновиди звільнення від відбування покарання з випробуванням: 1) загальний - коли вимагається встановлення можливості виправлення засудженого без відбування покарання; 2) спеціальний - у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання винуватості, для укладення якої з`ясування питань, визначених у ч. 1 ст. 75 КК, не є обов`язковим. У зв`язку з чим, якщо ж сторони узгодили покарання та досягли домовленості щодо звільнення підозрюваного/обвинуваченого від його відбування з випробуванням, відповідно до частин 2, 3 ст.75КК суд зобов`язаний прийняти рішення про таке звільнення у випадку затвердження угоди про примирення або визнання винуватості за наявності сукупності таких умов: 1) сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років; 2) узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням; 3) угода відповідає чинному законодавству та підстави для відмови в її затверджені визначені КПК (пункти 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК) відсутні».

Отже, на підставі частини 2 статті 75 КК (яка є спеціальним випадком щодо загального, передбаченого частиною 1 статті 75 КК) суд вважає можливим у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, звільнення особи від відбування покарання із встановленням іспитового строку, в тому числі у разі її засудження за корупційне кримінальне правопорушення.

Судом не встановлено підстав для відмови у затвердженні даної угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, а тому дослідивши зміст угоди про примирення, заслухавши думки прокурора, представника потерпілого, обвинуваченого, встановивши відсутність претензій до обвинуваченого з боку потерпілих юридичних осіб та поступове відшкодування завданих збитків, суд доходить висновку про необхідність її затвердження шляхом ухвалення вироку та призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, встановленням іспитового строку та покладанням певних обов`язків.

На підставі викладеного, суд вважає можливим затвердити угоду про примирення, укладену між обвинуваченою та представником потерпілої юридичної особи та призначити обвинуваченій узгоджене сторонами угоди покарання за ч. 2 ст. 191 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організацією виконання функцій поштового зв'язку строком на 1 (один) рік та на підставі ч. 2 ст. 75 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді одного року позбавлення волі з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк один рік та поклавши на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, оскільки зазначений вид покарання є достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження скоєння нею нових злочинів, відповідає обставинам вчиненого кримінального правопорушення.

Речові докази відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись статтями 314, 368-371, 373-376, 475 КПК України, суд -

ухвалив:

Затвердити угоду про примирення, укладену між представником потерпілої юридичної особи: Акціонерного товариства «Укрпошта» начальником відділу поштової безпеки у Сумській дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта» ОСОБА_5 , який діє за Довіреністю №1781 від 12.11.2022 року, з одного боку та обвинувачуваною ОСОБА_4 , з іншого.

Визнати винною ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України і призначити їй покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з організацією виконання функцій поштового зв`язку строком на 1 (один рік);

На підставі частини 2 статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк 1 (один) рік

Відповідно до статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області.

Відповідно до вимог частини третьої статті 394 Кримінального процесуального кодексу України вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою-сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті474 цього Кодексу;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченій, прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1