Справа № 521/4754/23
Номер провадження:1-кп/521/1205/23
У Х В А Л А

26 квітня 2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

у відкритому судовому засіданні проведеному в режимі відео конференції з Миколаївським слідчим ізолятором, кримінальне провадження зареєстроване в ЄРДР 03.01.2023 року за № 0000009 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Шимановськ Амурської області, рф, українця, із середньою освітою, не працюючого, одруженого, дітей на утриманні не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз:

15.03.2018 року Херсонським міським судом Херсонської області за ч.3 ст.185,ч.1 ст.125,ч.1 ст.186,ч.2 ст.185,ч.3 ст.357,70 КК України до 4-х років 3-х місяців позбавлення волі. 12.11.2021 звільнений з Голо пристанської виправної колонії Херсонської області №7, у зв`язку з відбуттям строку покарання, -

який обвинувачується у скоєнні злочину за ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Малиновського районного суду міста Одеси перебуває кримінальне провадження зареєстроване в ЄРДР 03.01.2023 року за № 0000009 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у скоєнні злочину за ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України.

В судовому засіданні прокурор подала клопотання в якому просила продовжити строк дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти продовження тримання під вартою, посилаючись на відсутність доведення ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України. Просив змінити запобіжний захід на інший, більш м`який, а саме на домашній арешт, обґрунтовуючи його тим, що він, хоча і є особою яка має судимості, однак покарання за попереднім вироком відбув повністю, до затримання був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_2 , де проживав разом з дружиною, позитивно характеризується за місцем проживання, одружений офіційно, має міцні соціальні зв`язки. Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також звернув увагу суду на те, що має хронічні хвороби, наявність яких підтверджується наданими довідками із Миколаївського слідчого ізолятора.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали, що маються на цей час в розпорядженні, суд приходить до наступних висновків.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що на теперішній час продовжують існувати такі ризики, що визначені у частині першій статті 177 Кримінального процесуального кодексу України:

- ризик переховування від суду;

- ризик впливу на свідків, потерпілих;

- ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі "Клішин проти України" наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Ризик переховування обвинуваченого від суду

В обґрунтування ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду прокурор посилається лише на те, що обвинувачений, розуміючи невідворотність кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, може переховуватись від суду.

Дійсно, злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 є тяжким, санкцією передбачено покарання у виді позбавлення волі до 8 (восьми) років .

Проте, підозра щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть бути виправданням тривалого попереднього ув`язнення (правова позиція в рішенні ЄСПЛ у справі "Адам`як проти Польщі").

Наведені у клопотанні твердження прокурора мають абстрактний характер. Всупереч положенням частини п`ятої статті132, частини третьої статті199 Кримінального процесуального кодексу України стороною обвинувачення не надано доказів, які б підтверджували поведінку обвинуваченого вчиняти дії з переховування від суду чи не виконання ним процесуальних обов`язків до затримання та взяття під варту.

Отже, суд дійшов висновку, що ризик переховування обвинуваченого від суду існує, проте є незначним, тому не зможе виправдати продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого.

Стороною обвинувачення обґрунтовується продовження існування цього ризику тим, що більшість з них проживає у м. Херсон.

Оцінюючи можливість впливу на свідків суд виходить із передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками та потерпілими, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини перша та друга статті23, стаття224 Кримінального процесуального кодексу України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 Кримінального процесуального кодексу України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина четверта статті 95 Кримінального процесуального кодексу України).

За таких обставин ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень та дослідження їх судом.

Вказане дає підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу зі сторони зацікавлених осіб на свідків та потерпілого з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні не зменшився та продовжує існувати, що обумовлює необхідність застосування до обвинуваченого запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення

Указаний ризик прокурор у клопотанні про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого мотивував тотожним твердженням про те, що відсутність в обвинуваченого доходів та пред`явлене обвинувачення у вчиненні крадіжки вказує на ризик можливого вчинення ними іншого кримінального правопорушення з метою отримання коштів на існування.

Ураховуючи, що в силу засад диспозитивності та змагальності суд розглядає порушене перед ним питання лише в межах доводів клопотання та доданих до нього доказів, суд вважає, що наведені у клопотанні твердження прокурора мають неконкретний характер, мотивований лише характером пред`явленого обвинувачення та не доводяться відповідними доказами стосовно обвинуваченого.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що указаний ризик прокурором не доведено належним чином.

Щодо обґрунтованості подальшого тримання під вартою

При вирішенні заявлених стороною обвинувачення та стороною захисту клопотань та з`ясування можливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу та запобігання доведених прокурором ризиків судом враховується наступне.

Вирішуючи питання про продовження або зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує:

- вимоги статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод;

- правову позицію ЄСПЛ у рішенні у справі "Тодоров проти України", відповідно до якої "для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку";

- правову позицію ЄСПЛ у рішенні у справі "Харченко проти України", відповідно до якої тривале тримання під вартою без визначення в рішенні суду відповідних підстав є несумісним з принципом захисту від свавілля.

Згідно з частиною шостою статті 22 Кримінального процесуального кодексу України, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Відповідно до частин першої та другої статті 181 Кримінального процесуального кодексу України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Положеннями ст.ст. 183, 199 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується і може бути продовженим у разі доведення, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти визначеним законом ризикам, протягом часу ризики, що виправдовують тримання під вартою, не зменшились, або з`явились нові, а також, що з об`єктивних причин судовий розгляд не може бути завершений до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Приймаючи рішення про зміну обвинуваченому запобіжного заходу, судом враховується, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст.15 та ч.4 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками: незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у ніше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

Разом з тим, суд зважає на наявність відомостей про те, що обвинувачений ОСОБА_4 який з 03 січня 2023 року перебуває в умовах СІЗО, має хронічні хвороби, що підтверджується медичними довідками, те, що ОСОБА_4 необхідно приймати лікування в умовах денного стаціонару та амбулаторно.

Судом також враховується, що ОСОБА_4 , хоча і має непогашені судимості, однак покарання за попереднім вироком відбув повністю.

В судовому засіданні судом досліджувалися наступні документи: медична довідка філії ЦОЗ ДКВС України в Миколаївській та Одеській областях від 13.04.2023 року згідно з якою На ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 11.04.2023 у відношенні стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.З ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України, який утримується в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» з 05.01.2023 повідомляється наступне. ОСОБА_4 знаходиться на диспансерному обліку у лікаря психіатра Миколаївської міської медичної частини з діагнозом: «Органічно емоційно лабільний розлад внаслідок травми головного мозку, судомний синдром». У 2015 році отримав ЧМТ (ДТП) втрачав свідомість, відмічалась нудота після чого появились епіприпадки з втратою свідомості 2-3 рази на місяць. З 2017р. лікувався в Херсонський обласній психіатричній лікарні. У 2014р. скоїв акт суїциду, намагався повіситись в стані алкогольного сп`яніння. Лікувався в Херсонський обласній психіатричній лікарні з 22.08.14 по 29.08.14. 06.01.23 на первинному огляді у лікаря терапевта Миколаївської міської медичної частини, розташованій на території ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», були виявлені тілесні ушкодження - отримав травму лівої ноги з необережності у побуті 2 тижні тому: Перелом медіальної кістки лівої гомілки. Хронічний алкоголізм. Алкогольна гепатопатія. ВСД по церебро- кардіальному типу. В анамнезі хворів на туберкульоз легень у 2020р., лікувався, був на групі інвалідності 2 роки до листопада 2022р. За медичною допомогою останній раз звертався 28.02.23 з приводу: Вегето- судинної дистонії по церебро-кардіальному типу. Хронічний коліт у ст. нестійкої ремісії. Надано медичну допомогу. Призначено амбулаторне лікування згідно протоколів та стандартів надання медичної допомоги. За період знаходження в СІЗО епілептичні напади відмічались з періодичністю 2 рази на місяць. Останній раз 11.04.23. Лікування отримує згідно призначень лікаря психіатра: 1. Карбамазепін 200 мг х 2р. №20, 2. Магнезія 25% 5,0 в/в №5, 3. Вітаксон 2,0 в/м №5. На теперішній час обстеження та лікування за межами СІЗО не потребує; свідоцтво про шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , зареєстрований у Суворовському районному у місті Херсоні відділі держаної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Херсонській області 19 грудня 2018 року; заяву ОСОБА_6 до Малиновського районного суду міста Одеси, в якій підтверджується проживання обвинуваченого за адресою: АДРЕСА_2 , копію паспорту ОСОБА_6 , довідка до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серія 12 ААВ №238893, з якої вбачається, що ОСОБА_4 встановлено інвалідність третьої групи до 22 листопада 2022 року, рекомендовано заходи щодо відновлення працездатності: стаціонарне, амбулаторне лікування, нагляд фтизіатра.

Таким чином, суд вважає, що можливо існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак, враховуючи досить молодий вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 , те що він має дружину, постійне місце реєстрації та проживання, є інвалідом 3 групи, за станом здоров`я має постійно проходити лікування, суд вважає, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 можливо забезпечити застосуванням запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 181, 182, 183, 194 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора щодо продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника про зміну запобіжного заходу задовольнити.

Змінити застосований відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_4 цілодобово залишати житло за адресою АДРЕСА_2 .

Доставити обвинуваченого до місця проживання за адресою житла, яке йому заборонено залишати та звільнити його з-під варти.

Ухвалу про зміну запобіжного заходу передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинувачених.

Органу Національної поліції негайно поставити на облік обвинуваченого ОСОБА_4 та повідомити суд про виконання ухвали у цій частині.

Строк дії запобіжного заходу визначити до 24 червня 2023 року включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому перебуває, без дозволу суду, крім прибуття до приміщення Центрального районного суду міста Миколаєва для прийняття участі в судовому засіданні у Малиновському районному суді міста Одеси в режимі відео конференції;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування з особами, зазначеними як потерпілий та свідки в реєстрі матеріалів досудового розслідування.

Копію ухвали направити в Головне управління Національної поліції в Херсонській області (вул. Лютеранська, 4, Херсон, Херсонська область, 73000) та до Миколаївського слідчого ізолятора для виконання в частині запобіжного заходу щодо ОСОБА_4

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб.

Головуючий суддя ОСОБА_1