Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

15 листопада 2022 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 26 травня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 26 травня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення.

Мотивував своє рішення суд тим, що засуджений ОСОБА_5 не довів свого виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_5 просить скасувати цю ухвалу та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

На обґрунтування своїх вимог зазначив, що усі 24 порушення були допущені ним під час перебування у виправній колонії в Російській Федерації у зв`язку з тим, що там упереджене ставлення до українців. При цьому, під час відбування ним покарання в Україні, у нього відсутні стягнення та наявні 2 заохочення.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, міркування прокурора ОСОБА_4 про безпідставність апеляційних вимог, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 засуджений 09.10.2018 Октябрським районним судом м.Пенза Російської Федерації за ст.ст.30 ч.3-228-1 ч.4 п.п. «а», «г» КК Російської Федерації на 5 років позбавлення волі з відбуттям покарання у виправній колонії посиленого режиму. Зараховано строк тримання під вартою з 22.02.2018 по 08.10.2018 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

27.08.2019 року ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області приведено у відповідність із законодавством України вирок Октябрського районного суду м. Пенза Російської Федерації від 09.10.2018. Вважати ОСОБА_5 засудженим за ст.ст. 15 ч.2-307 ч.3 КК України на 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна. Зараховано у строк відбуття покарання час тримання під вартою з 22.02.2018 по 08.10.2018.

Початок строку відбування покарання 09.10.2018.

Кінець строку відбування покарання 22.02.2023.

На даний час ОСОБА_5 відбуває покарання у державній установі «Полицька виправна колонія №76», куди прибув 05.04.2022.

Так, пункт 3 ч.3 ст.81 КК України передбачає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Тобто формальна дата настання умовно-дострокового звільнення 22.11.2021.

Як вбачається з характеристики, наданої адміністрацією установи, засуджений ОСОБА_5 під час тримання у виправній колонії №10 Російської Федерації м.Дмитровград допустив 24 порушення встановленого порядку відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, заходи заохочення не застосовувались. Під час тримання у державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» заходи стягнення та заохочення до засудженого ОСОБА_5 не застосовувались, а за час відбування покарання у ДУ «Вільнянська виправна колонія №20» засуджений двічі заохочувався наказом начальника установи, заходи стягнення не застосувались.

За час відбування покарання у ДУ «Полицька виправна колонія №76» стягнень та заохочень не має, характеризується посередньо, дотримується умов відбування покарання, правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, не в повній мірі виконує встановлені законодавством вимоги, на виробництві установи не працевлаштований, скільки не виявляє бажання працювати, а також не бажає брати участь у програмі диференційованого виховного впливу, до виконання робіт із благоустрою установи не залучався, на профілактичних обліках в установі не перебуває.

Згідно з умовами ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

У відповідності до ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому, за роз`ясненнями п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року №2 умовно - дострокове звільнення від відбування покарання, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці - участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, ощадливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

Колегія суддів звертає увагу, що висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку вцілому та ставленню до праці за весь період знаходження у виправних установах.

Як вбачається з довідки про наявність заохочень та стягнень у засудженого ОСОБА_5 під час перебування у виправній колонії, до нього 24 рази застосовувались заходи стягнення, у тому числі у виді поміщення до ДІЗО.

Хоча на даний час вказані стягнення погашені у встановленому законом порядку, однак факт неодноразового притягнення засудженого до дисциплінарної відповідальності, на думку колегії суддів, не може свідчити про виправлення засудженого.

Стосвоно доводів засудженого про те, що він притягувався до дисциплінарної відповідальності виключно через упереджене ставлення до нього, то вказані обставини не підтверджуються жодними доказами.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції, повно і всебічно дослідивши надані йому матеріали, врахував зазначені обставини справи, зробив обґрунтований висновок про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 , оскільки він не довів своє виправлення.

Зважаючи на вказане, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала місцевого суду є законною та обґрунтованою, постановленою з дотриманням вимог закону про кримінальну відповідальність, тому підстав для її скасування не вбачається.

На підставі ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 26 травня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 без задоволення.

Ця ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3