Справа № 521/2252/22
Номер провадження:1-кп/521/745/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.02.2023

22 лютого 2023 року м.Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000903 від 07.09.2022 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 04.07.2007 вироком Приморського районного суду м. Одеси за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді 4 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 20.12.2011 року вироком Малиновського районного суду м. Одеси за ч.2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді 4 роки 2 місяці позбавлення волі;

-30.11.2012 року вироком Приморського районного суду м. Одеси за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 5 місяців арешту;

- 05.11.2014 вироком Приморського районного суду м. Одеси за ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді 4 роки позбавлення волі;

-28.04.2015 вироком Малиновського районного суду м. Одеси за ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді 4 роки 2 місяці позбавлення волі;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст. 57 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 в період часу з 18 годин 00 хвилин 13.08.2021 по 01 годину 20 хвилин 14.08.2021, більш точного часу судом не встановлено, перебуваючи за адресою: м.Одеса, площа Бориса Дерев`янка, 1, помітив на зупинці громадського транспорту два пакети із продуктами харчування, власник яких був відсутній. Оглянувши вміст зазначених пакетів, ОСОБА_5 в одному із них виявив банківські платіжні картки із номерами розрахункових рахунків НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , відкритих у банківській установі АТ «Альфа-Банк».

У цей момент у ОСОБА_5 раптово виник злочинний корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна - двох банківських платіжних карток із номерами рахунків НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , відкритих у банківській установі АТ «Альфа- Банк», які використовувались потерпілим ОСОБА_6 .

Реалізуючи злочинний умисел направлений на викрадення банківських платіжних карток, розуміючи, що зазначені банківські платіжні картки належать іншій особі, маючи можливість ідентифікувати особу, яка втратила зазначене майно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із корисливим мотивом, викрав банківські платіжні картки із номерами рахунків НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , відкритих у банківській установі АТ «Альфа- Банк», які використовувались потерпілим ОСОБА_6 , з метою подальшого використання у корисливих цілях.

У подальшому ОСОБА_5 не повернув викрадені ним банківські платіжні картки власнику, не повідомив органи Національної поліції, органи місцевого самоврядування та не повернув у банківську установу АТ «Альфа-Банк».

Після цього ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, таємно викравши дві банківські платіжних картки із номерами рахунків НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , відкритих у банківській установі АТ «Альфа-Банк», які використовувались потерпілим ОСОБА_6 .

Крім цього, встановлено, що в період часу з 14 серпня 2021 року по 31 серпня 2021 року, більш точний час судом не встановлений, ОСОБА_5 , маючи у своєму розпорядженні раніше викрадені банківські платіжні картки із номерами розрахункових

рахунків НОМЕР_3 , НОМЕР_4

відкриті у банківській установі АТ «Альфа-Банк», які обладнані функцією безконтактної оплати, перебуваючи у закладах торгівлі та надання послуг на території м.Одеси, прийняв рішення про реалізацію раптово виниклого злочинного умислу на заволодіння грошовими коштами, які знаходилися на рахунках зазначених банківських платіжних картках.

Реалізуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення грошових коштів, діючи з корисливих мотивів, умисно, повторно, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись, що його дії залишаться непоміченими для оточуючих, за допомогою банківських платіжних карток із номерами банківських рахунків НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , відкритих у АТ «Альфа-Банк», використовуючи POS-термінал для безконтактного розрахунку, підносив до них банківські платіжні картки із функцією безконтактної оплати та здійснював оплату за придбання товарів і послуг, а саме за допомогою банківської платіжної картки із номером банківського рахунку НОМЕР_3 здійснив 140 розрахункових операцій із транзакціями від 13 гривень 90 копійок до 499 гривень 00 копійок, тим самим таємно викрав з банківського рахунку НОМЕР_3 ОСОБА_6 грошові кошти на загальну суму 43 736 гривень, а також за допомогою банківської платіжної картки із номером банківського рахунку НОМЕР_4 здійснив 126 розрахункових операцій із транзакціями від 03 гривень 00 копійок до 495 гривень, тим самим таємно викрав з банківського рахунку НОМЕР_4 ОСОБА_6 грошові кошти на загальну суму 31495 гривень.

Після чого ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 , майнову шкоду в сумі 75 231 гриень.

Кримінальна відповідальність за вчинені кримінальні правопорушення передбачені ч.1 ст.357 КК України, а саме за викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів та за ч.2 ст.185 КК України, а саме за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 визнав повністю свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, не оспорює фактичні обставини його вчинення, викладені у обвинувальному акті, зазначив, що дійсно у зазначений час та місці він знайшов пакети потерпілого, у яких були продукти харчування та дві банківськи картки, які він почав використовувати , а саме купувати продукти харчування та інші речі для себе та своїх дітей та розраховуватися за допомогою терміналу безконтактно. Загальну суму витрачених коштів не заперечує. Наміру повернути картки потерпілому, до банку або до органів поліції не мав, оскільки не мав роботи та утриманні має дітей. Цивільний позов потрепілого визнає у порному обсязі, готовій відшкодувати матеріальну шкоду. Просив врахувати його щіре каяття, наявність дітей та те, що майже п`ять років до цього він не вчиняв злочинів.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, враховуючи позицію обвинуваченого щодо вчиненого злочину, за згодою учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніхто не оспорює, та обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого, дослідженням даних, які характеризують його особу та обставин, що мають значення для визначення міри покарання.

При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Оскільки учасники кримінального провадження вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені доказами, що знаходяться у матеріалах провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини провадження доведеними. Тому суд, за згодою учасників судового провадження вважає доцільним обмежитись дослідженням доказів, а саме: допитом обвинуваченого, вивченням матеріалів кримінального провадження стосовно особи обвинуваченого, речових доказів, цивільного позову.

Допитавши обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження, стосовно характеристики особи обвинуваченого, суд приходить до висновку, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина обвинуваченого доведена повністю, його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.357 КК України, як викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів та за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших злочинів.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена у справі «Езе і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 09 жовтня 2003 року, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Згідно зі ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Відповідно до ст.12 КК України правопорушення, інкриміноване обвинуваченому, за ч.1 ст. 357 КК України відноситься до категорії кримінального проступку, за ч.2 ст. 185 КК України - до нетяжкого злочину.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 суд, відповідно до ст. 66 КК України, враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, який щиро розкаявся у вчиненому, вину визнав повністю, дав правдиві свідчення.

Відповідно до ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, є рецедив злочинів

Щодо особи обвинуваченого, то він раніше неодноразово судимий, не працює, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває. Під час судового розгляду кримінального провадження переховувася від суду, був оголошений у розшук.

Враховуючи обставини вчинення злочину, його мету та мотиви, наведену вище сукупність обставин, які пом`якшують покарання та обтяжують його, дані про особу обвинуваченого, його поведінку після вчинення злочину, а також, що він зрозумів та усвідомив протиправність своєї поведінки, суд, з урахуванням думки сторони обвинувачення, потерпілого, сторони захисту, обвинуваченого суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі межах санкції ч.1 ст.357 КК України та позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.185 КК України та остаточне покарання призначити відповідно до вимог ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 , досягнення інших цілей покарання, буде відповідати тяжкості злочину, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.

Під час судового розгляду обвинуваченого ОСОБА_5 було затримано 15.11.2022 року на підставі ухвали Малиновського районного суду м.Одеси про надання дозволу на затримання обвинуваченого від 18.10.2022 року та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на підставі ухвали Малиновського районного суду м.Одеси від 16.11.2022 року.

Також суд приходить до висновку про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили у вигляді тримання під вартою.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Потерпілим заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на його користь матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у сумі 75231 грн., який було доведено під час розгляду кримінального провадження. При цьому суд враховує визнання відповідачем - обвинуваченим цивільного позову, тому відповідно до вимог ст. 128 КПК України позовні вимоги потерпілого підлягають задорволенню.

Керуючись ст. ст. 100, 128, 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.357 КК України та кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Призначити ОСОБА_5 покарання:

- за ч.1 ст. 357 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;

-за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_5 відраховувати з 22.02.2023 року.

На пілдставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_5 термін попередннього ув`язнення з 15.11.2022 року у строк покарання у виді позбавлення волі із розрахунку день за день.

До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Одеський слідчий ізолятор».

Речові докази після набрання вироком законної сили:

- три DVD-R диски із відеозаписами з камер відеоспостереження - залишити зберігатися у матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду у сумі 75231 грн. (сімдесят п`ть тисяч двісті тридцять одну) грн.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м.Одеси протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копії вироку негайно після його проголошення вручаються обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1