Справа № 357/2492/22 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3538/2022 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.81 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю

прокурора ОСОБА_6 ,
представника ДУ «БВК (№35)» ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
засудженого ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)» в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2022 року, якою залишено без задоволення клопотання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Зазначена ухвала обґрунтована тим, що засуджений ОСОБА_9 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, оскільки він за час відбування покарання, заохочень не мав, у взаємовідносинах з іншими засудженими поводить себе нахабно, зухвало. Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку, що поведінка засудженого направлена на виправлення не є стабільною, процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки не доведений, а отже останній не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції засудженим ОСОБА_9 подано апеляційну скаргу, у якій він просить скасувати ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання.

Свої вимоги мотивує тим, що ухвала є незаконною, прийнятою з порушенням норм кримінального процесуального закону.

Апелянт вказує, що під час проходження військової служби в Республіці Афганістан у 1987 році, він отримав поранення правої руки, у зв`язку з чим має серйозні проблеми із здоров`ям, тому у виправній колонії не працевлаштований.

Крім того, ОСОБА_9 просить врахувати, що його було засуджено судом Республіки Білорусь, яка на даний час веде війну проти України. Ця обставина, на думку засудженого, має бути врахована при вирішенні питання про застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

Однак при винесенні рішення судом не було взято до уваги вказані обставини, а при розгляді клопотання суд проявив зайвий формалізм.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора та представника ДУ «БВК (№35)» ОСОБА_7 , які просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Як вбачається з ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У відповідності з п.2 ч.1 ст.537 КПК України суду надано право під час виконання вироків вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно з п.2 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялась умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

У відповідності до ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Судом першої інстанції під час розгляду клопотання встановлено, що ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2021 року приведено вирок суду Лідського району Гродненської області від 25 лютого 2019 року, зміненого ухвалою Гродненського обласного суду від 10 грудня 2019 року відносно громадянина України ОСОБА_9 у відповідності із законодавством України.

Визначено статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим ОСОБА_9 і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду Республіки Білорусь наступним чином: ч.3 ст.190 КК України (шахрайство, вчинене у великих розмірах та за попередньою змовою групою осіб) покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців; ч.4 ст.190 КК України (шахрайство, вчинене в особливо великих розмірах та за попередньою змовою групою осіб) покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років без конфіскації майна. На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років без конфіскації майна.

Зменшено ОСОБА_9 строк відбування покарання у виді позбавлення волі призначеного вироком суду Лідського району Гродненської області від 25 лютого 2019 року, зміненого ухвалою Гродненського обласного суду від 10 грудня 2019 року, на 1 (один) рік позбавлення волі відповідно до постанови начальника виправної установи «Виправна колонія №15» управління Департаменту виконання покарань МВС Республіки Білорусь по Могилевській області від 28 січня 2020 року, на підставі ч.1 ст.8 Закону Республіки Білорусь від 19 липня 2019 року №230-З «Про амністію у зв`язку 75-річчям звільнення Білорусі від німецько-фашистських загарбників». Постановлено строк відбування покарання ОСОБА_9 рахувати з 25 лютого 2019 року. В строк відбування призначеного покарання ОСОБА_9 зараховано строк його затримання з 11 квітня 2018 року по 13 квітня 2018 року включно і тримання під вартою з 14 квітня 2018 року по 24 лютого 2019 року включно, виходячи з розрахунку одному дню затримання та тримання під вартою відповідає один день позбавлення волі.

Відповідно до характеристики засудженого ОСОБА_9 , виданої ДУ «Білоцерківська ВК (№35)» 15 липня 2022 року, засуджений за час відбування покарання в колонії характеризується посередньо, стягнень не має, заохочень не має. У взаємовідносинах з іншими засудженими поводить себе нахабно, зухвало. Схильний до створення конфліктних ситуацій між засудженими. Не працевлаштований, бажання працювати не виявив. Засуджений ОСОБА_9 не довів свого виправлення та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від покарання, у зв`язку з тим, що не має достатній ступінь виправлення.

Аналіз вищевказаних матеріалів провадження дозволяє дійти висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання, оскільки засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення. Адже, як вбачається з матеріалів провадження, зокрема характеристик на засудженого ОСОБА_9 , він не довів своє бажання стати на шлях виправлення, а сукупність даних щодо особи засудженого не дають можливості однозначно стверджувати про бажання засудженого вести правослухняний спосіб життя. Будь-яких доказів на спростування вказаних висновків суду першої інстанції, як засудженим ОСОБА_9 , так і його захисником до суду апеляційної інстанції не надано.

Враховуючи зазначені вище обставини в сукупності, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги засудженого і приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання ОСОБА_9 , а тому погоджується з висновками міськрайонного суду про те, що для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання підстави відсутні.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд приходить до переконання, що підстави для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги засудженого необхідно відмовити, а ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 537 КПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2022 року, якою залишено без задоволення клопотання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання без змін.

Головуючий :

Судді :