Справа180/1531/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець кримінальне провадження, внесене 11 вересня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000349, за яким

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Запоріжжя Запорізької області, громадянин України, не одружений, із середьою спеціальною освітою, не працюючий, не є особою з інвалідністю, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

28.10.2014 Ленінським районним судом м.Запоріжжя за ч.3 ст.185, ч.1 ст.15-ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

27.07.2015 Ленінським районним судом м.Запоріжжя за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст.71 КК України частково приєднано покарання, призначене вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 28.10.2014, остаточне покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі;

26.07.2022 Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч.4 ст.185 КК України до позбавлення волі строком 5 років, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки,

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за участю:

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 10.09.2022 близько 23 години 30 хвилин перебував на ділянці місцевості з географічними координатами 47.631055, 34.643905, а саме: у приміщенні бомбосховища, розташованого неподалік конюшні за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення будь-якого майна, належного мешканцям міста Марганець, які в ніч з 10.09.2022 на 11.09.2022 ночували у вказаному бомбосховищі.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 11.09.2022 близько 23 години 30 хвилин, перебуваючи в одній з кімнат бомбосховища, розташованого поряд із конюшнею, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , підійшов до місця, де спала ОСОБА_5 , та побачив на матраці мобільний телефон марки «Prestigio», моделі PSP3533DUO, який вирішив викрасти. Далі, ОСОБА_3 , впевнившись, що ОСОБА_5 спить, та ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає за ним, діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, що регламентовано Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, який продовжено на підставі Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ, забрав з матрацу належний ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Prestigio», моделі PSP3533DUO, вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 2760/22 від 07.10.2022 становить 350 грн., після чого вийшов з приміщення бомбосховища та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, а саме сховав на території вищевказаної конюшні з метою подальшого продажу, чим спичинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 350 грн.

Органом досудового розслідування та прокурором дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому за ч.4 ст.185 КК України злочині не визнав. Відмовився давати показання на підставі ст.63 Конституції України.

Допитана в ході судового розгляду потерпіла ОСОБА_5 суду розповіла, що на початку вересня 2022 року вона з чоловіком прийшла до бомбосховища і приблизно в 21:00 годині лягла відпочивати, телефон поклала біля себе і заснула. Приблизно о 01:00 годині прокинулась від шуму, крику. Сусідка по ліжку спитала, чи нічого в неї не зникло. Вона побачила, що немає телефону. Сусідка сказала, що якийсь чоловік зайшов у кімнату, коли вони спали, і нахилявся над сплячими. Показала на цього чоловіка. Телефон так і не знайшли. Працівники поліції прибули о сьомій ранку, прийняли заяву про крадіжку. Наступного ранку ОСОБА_7 , який доглядає за місцем, де знаходиться бомбосховище, подзвонив, та повідомив, що знайшов біля конюшні телефон і запросив її та її чоловіка приїхати. Вони приїхали, і на ящику з піском чи глиною побачила свій телефон. Сім-картки в ньому не було. Претенцій до обвинуваченого не має, просить його вибачити.

Свідок ОСОБА_8 суду підтвердив, що телефон у дружини викрали в бомбосховищі, коли вона спала. Крадія та самого викрадення він не бачив. Подзвонив жінці на телефон, він був відключений. Коли телефон знайшли, то сім-картки в ньому не було.

Свідок ОСОБА_9 надала показання, що влітку 2022 року кожного вечора вони з сусідами ходили до сховища у зв`язку з обстрілами. Одного вечора вони сиділи в бомбосховищі, грали в карти, а потерпіла з дідусем лягли спати в іншій кімнаті. Прийшов обвинувачений з другом, мали при собі горілку та закуску, випивали за іншим столом. Через деякий час, коли всі полягали спати і заснули, вона побачила, що обвинувачений зайшов до кімнати і почав по кімнаті ходити, нахилявся над сплячими, а також нахилився над потерпілою, взяв щось схоже на телефон і пішов. Вона нічого йому на сказала. Приблизно о 23:30 вона побачил, що він знов зайшов до кімнати, почав нишпорити по сумках, тоді вона закричала. Спитала у бабусі, чи нічого в неї не пропало. Виявилося, що в потерпілої зник телефон. Чоловіка, який заходив до кімнати і нахилявся над сплячими, вона добре роздивилась, оскільки світло падало з іншої кімнати. Це був ОСОБА_10 . На запитання, навіщо він заходив у кімнату, ОСОБА_10 відповів, що шукав друга.

Свідок ОСОБА_11 суду розповів, що на території конюшні обладнано бомбосховище, куди приходять мешканці, що живуть поблизу, ночувати. Військкомат відрядив до нього хлопців, в тому числі і ОСОБА_12 . Вони йому допомагали, рили бліндажі. Десь о 23:30 йому зателефонували, і розповіли про те, що сталося. Вранці, коли він приїхав на конюшню, почав розбиратись, вирішували з хлопцями, як шукати телефон. Хлопці ОСОБА_13 і ОСОБА_14 не зізнались, хто взяв телефон. Наступного ранку хлопці підвели його до телефону. Телефон був в робочому стані, але сім-картки не було. То він з потерпілою поїхав до магазину і придбав їй сім-картку.

В підтвердження пред`явленого обвинувачення за ч.4 ст.185 КК України стороною обвинувачення надані наступні письмові матеріали по кримінальному провадженню, які дослідженні судом в ході розгляду справи:

протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 11.09.2022 року, згідно якого 11.09.2022 близько 01:00 години невстановлена особа в приміщенні бомбосховища по АДРЕСА_2 таємно викрала телефон, який належить ОСОБА_5 (а.с.57);

протокол огляду місця події від 11.09.2022 року, за яким оглядається бомбосховище неподалік домоволодіння по АДРЕСА_2 , розташування кімнат та місця у кімнаті, де було викрадено телефон (а.с.58-60);

заява ОСОБА_5 від 21.09.2022 року, що вона надає слідчому для огляду належний їй телефон, який в неї було викрадено 10.09.2022 року (а.с.61);

протокол огляду речей від 21.09.2022 року про огляд мобільного телефону «Prestigio», моделі PSP3533DUO, який належить ОСОБА_5 (а.с.62-65);

постанова про визнання речей речовими доказами та долучення їх до кримінального провадження від 21.09.2022 року, якою визнано в якості речового доказу по кримінальному провадженню мобільний телефон «Prestigio», моделі PSP3533DUO (а.с.66);

розписка ОСОБА_5 про отримання нею від працівників поліції мобільного телефону «Prestigio», золотистого кольору (а.с.67);

протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.10.2022 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_5 впізнала на фотознімку ОСОБА_3 , яка особу, яка була в приміщенні бомбосховища (а.с.68-72);

протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.10.2022 року, згідно якого свідок ОСОБА_9 впізнала на фотознімку ОСОБА_3 (а.с.73-77);

протокол проведення слідчого експерименту від 22.11.2022 року, згідно якого свідок ОСОБА_9 показала на місці та розповіла про обставини викрадення у потерпілої ОСОБА_5 мобільного телефону на території бомбосховища біля конюшні по АДРЕСА_2 в період часу з 10.09.2022 по 11.09.2022. Обставини, викладені в протоколі слідчого експерименту, збігаються з показаннями, наданими свідком ОСОБА_9 під час її допиту в ході судового слідства; відеозапис слідчого експерименту (а.с.78-80);

протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 01.10.2022 року, згідно якого свідок ОСОБА_11 впізнав на фотознімку ОСОБА_3 , як хлопця, що працює у конюшні (а.с.81-85);

висновок експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи № 2760/22 від 07.10.2022, за яким ринкова вартість мобільного телефону «Prestigio», моделі PSP3533DUO, золотистого кольору, бувшого у вжитку, у робочому стані, з урахуванням зносу, станом на 10.09.2022 року становила 350 грн. (а.с.86-90).

Всебічно дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що обвинувачення ОСОБА_3 у таємному викраденні чужого майна, а саме: мобільного телефону «Prestigio», моделі PSP3533DUO, належного ОСОБА_5 ,- не знайшло свого об`єктивного підтвердження в ході судового розгляду.

Так, ОСОБА_3 не визнав своєї вини ні під час досудового розслідування, ні в ході судового розгляду кримінального провадження. Стверджував, що телефон не брав, що у нього є свій телефон і, перебуваючи на випробувальному терміні, не хотів мати проблеми із законом.

Обвинувачення ґрунтується лише на показаннях одного свідка ОСОБА_9 , яка показала на ОСОБА_3 як на чоловіка, який двічі заходив у кімнату, де вони спали, і нахилявся над сплячими. Телефону в руках у нього свідок не бачила. При цьому, коли чоловік заходив в перший раз, нахилився над потерпілою ОСОБА_5 і випрямляючись, тримав у руці щось схоже на телефон, а потім вийшов з кімнати, свідок ОСОБА_9 не окрикнула його, нічого не сказала.

Обвинувачений ОСОБА_3 стверджує, що він лише один раз заходив до кімнати зі сплячими і шукав свого друга.

В кишенях ОСОБА_3 та в побутовій кімнаті, які були оглянуті потерпілою та свідками тої ж ночі, з 10 на 11 вересня 2022 року, телефон не знайдено.

Викрадений у ОСОБА_5 телефон було знайдено на території конюшні працівниками конюшні, і не вилучався працівниками поліції з дотриманням процедури, передбаченої для вилучення речей, що мають доказове значення.

Отже, вагомих, беззаперечних доказів того, що саме ОСОБА_3 викрав мобільний телефон, належний ОСОБА_5 , суду не надано.

Згідно статті 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Положеннями ст.91 КПК України встановлено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення тощо. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Судове рішення має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи.

Ст.62 Конституції України встановлено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частини другої цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках на потерпілого.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд констатує, що вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, під час досудового слідства не здобуто і в суді не доведено належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено: що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення (ч.3 ст.373 КПК України).

Таким чином, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч.1 ст. 337 КПК України, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, безпосередньо дослідивши надані стороною обвинувачення докази, давши їм належну оцінку, відповідно до вимог ст.94 КПК України, суд приходить до висновку, що досудовим слідством не встановлено та не здобуто, а обвинуваченням не представлено в ході судового слідства доказів в підтвердження обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України. Дане обвинувачення побудоване лише на припущеннях, а тому ОСОБА_3 слід виправдати через не доведеність вчинення ним кримінального правопорушення відносно ОСОБА_5 .

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст.185 КК України, та виправдати у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, вчинене ОСОБА_3 .

Обраний відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою скасувати.

Речовий доказ:

- мобільний телефон марки «Prestigio», моделі PSP3533DUO, належний ОСОБА_5 і переданий їй на зберігання, - залишити останній.

Процесуальні витрати по залученню експерта віднести на рахунок держави.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1