Справа № 331/3473/22
Провадження № 1-кп/331/231/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжя у режимі відеоконфернцзв`язку у судовому засіданні у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000741 від 08.08.2022 року, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, який має середню-спеціальну освіту, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, який на утриманні неповнолітніх та малолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України

клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя перебувають матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 посилаючись на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які встановлені під час досудового розслідування, та взяті до уваги при обранні запобіжного заходу під час судового розгляду продовжують існувати, просить продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Також прокурор зазначив, що інкримінований злочин вчинений обвинуваченим під час не відбутого іспитового терміну.

Обвинувачений ОСОБА_5 проти клопотання про продовження строку тримання під вартою заперечував. Вказав, що вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнає та матеріалами досудового слідства не доведена його вина. Просив обрати більш м`який запобіжний захід.

Захисник обвинуваченого у судовому засіданні вказала на те, що ризики необґрунтовані стороною обвинувачення. Вказала на те, що потерпілі та свідки не підтвердили причетності ОСОБА_5 до інкримінує мого йому звинувачення, крім того, ОСОБА_5 має стійкі соціальні зв`язки, проживав до затримання із сім`єю, наразі його матері потрібна підтримка сина.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, ознайомившись з матеріалами справи, суд дійшов наступного висновку.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 серпня 2022 року до ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із посиланням на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ухвалою суду від 03 жовтня 2022 року у підготовчому судовому засіданні обвинуваченому ОСОБА_5 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у зв`язку із підтвердженням ризиків, передбачених . 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також з огляду на те, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. В подальшому ухвалою від 29.11.2022 року ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено до 27 січня 2023 року включно.

При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

За змістом ч.ч. 3, 5 ст. 199 КПК України, якою суд керується в силу положень ст.315 КПК України, суд може продовжити строк тримання під вартою, якщо прокурор доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також, що є наявними обставин, які перешкоджають завершенню кримінального провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При вирішенні питання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд виходить із необхідності уникнення ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які встановлені під час обрання запобіжного заходу та про які зазначено стороною обвинувачення, із ступеня тяжкості злочину та особи обвинуваченого, а також приймає до уваги те, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під варту, на теперішній час не відпали.

Також суд враховує наявність ризику переховування, що підтверджується тяжкістю інкримінованого злочину, той факт, що під час його ймовірного вчинення знаходиться у межах випробувального терміну, призначеного вироком суду, який набрав законної сили. Також, пояснення обвинуваченого про наявність у нього стійких соціальних зв`язків є сумнівними, наявність місця проживання за адресою місця мешкання бабусі є відмінною від місця реєстрації, пояснення обвинуваченого свідчать про те, що місце проживання він змінює часто, а дитина, у вихованні якої він бажає брати участь, знаходиться на утриманні у державній установі.

Надаючи оцінку ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків, суд враховує характер самого злочину, який пов`язаний із застосуванням насильства та проникненням до житла потерпілого, однак, судом в судовому засіданні вже допитані свідки та потерпілий, тому ризик впливу на них суд розцінює як мінімальне.

Про наявність ризику повторного вчинення кримінального правопорушення свідчить наявність у обвинуваченого непогашених судимостей, у тому числі і за особливо тяжкі злочини, а також той факт, що інкримінований злочин вчинений під час іспитового строку за вироком Вільнянського районного суду Запорізької області за вчинення корисливого кримінального правопорушення. Такі обставини свідчать про схильність ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень.

З огляду на викладене, клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183, 331, 371, 372, КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 30 (тридцять) днів, строк дії ухвали встановити до 22 лютого 2023 року включно.

Копію ухвали направити до Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор» для виконання в частині продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст ухвали оголошено 25 січня 2023 року о 10-00 годині.

Суддя: ОСОБА_1