Справа № 438/22/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/976/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 438/22/22 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Львова, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 311 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Бориславського міського суду Львівської області від 19 вересня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Бориславського міського суду Львівської області від 19 вересня 2022 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 311, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 307 КК України та йому призначено покарання: за ч. 1 ст. 311 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі; за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі; за ч. 1 ст. 307 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 залишити без змін до набрання вироком законної сили. Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у справі.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_5 визнаний винним у тому, що він 14 червня 2021 року приблизно о 15 год. 06 хв. перебуваючи в дверях квартири АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на незаконний збут психотропної речовини «Амфетамін», з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, всупереч вимогам Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №589 від 03.09.2009, умисно, без належного дозволу на здійснення діяльності, пов`язаної з розробленням, виробництвом, виготовленням, зберіганням, перевезенням, пересиланням, придбанням, реалізацією (відпуском), ввезенням на територію України, вивезенням з її території транзитом через України, використанням, знищенням наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, незаконно збув, а саме оплатно реалізував особі зі зміненими анкетними даними - ОСОБА_9 психотропну речовину, обіг якої, у відповідності до "Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770, обмежено - амфетамін загальною масою 0,1416 грама, за що отримав від ОСОБА_9 гроші в5сумі 200 грн.

Крім цього, ОСОБА_5 в період з 14.06.2021 по 30.08.2021, точної дати судом не встановлено, перебуваючи поблизу будинку №32 на вулиці Шухевича в місті Бориславі Львівської області, де він проживає, побачив прозорий поліетиленовий пакет із вмістом кристалічної речовини білого кольору, відкривши який усвідомив, що це психотропна речовина, обіг якої обмежене відповідно до списку 2 таблиці II Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою КМ України № 770 від 06.05.2000. Саме в цей момент у нього виник умисел на незаконне придбання цього пакету з вмістом даної речовини, шляхом привласнення знайденого, з метою подальшого споживання, без мети збуту.

Маючи умисел на незаконне зберігання психотропної речовини без мети збуту, ОСОБА_5 , в порушення вимог Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» від 15.02.1995 та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995, взяв пакет з вмістом речовини із собою, тим самим придбавши його, шляхом привласнення знайденого та зберігав його за місцем проживання у квартирі АДРЕСА_2 для власного вживання без мети збуту на поверхнях трьох скляних кружок, металевої ложки, трьох пластикових карток (з яких дві дисконтні картки та одна картка з під сім-карти оператора мобільного зв`язку), фрагменту паперу, полімерної ємності та на поверхні ємності для зберігання хлібу, які в подальшому, 30.08.2021 працівниками поліції за місцем проживання ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_2 виявлено та вилучено три скляні кружки, металеву ложку, три пластикові картки (з яких дві дисконтні картки та одна картка з під сім-карти оператора мобільного зв`язку), фрагмент паперу, полімерну ємність та на поверхні ємності для зберігання хліба.

У подальшому, 30.08.2021 працівниками поліції за місцем проживання ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_2 виявлено та вилучено три скляні кружки, металеву ложку, три пластикові картки (з яких дві дисконтні картки та одна картка з під сім-карти оператора мобільного зв`язку), фрагмент паперу, полімерну ємність, згорток з паперу, в якому знаходився згорток з фольги, в які поміщено порошкоподібну речовину білого кольору, що знаходилась на поверхні ємності для зберігання хліба.

На поверхнях зазначених вилучених предметів знаходилася психотропна речовина, обіг якої у відповідності до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770, обмежено - амфетамін загальною масою 0,187 грама, який ОСОБА_5 придбав, шляхом привласнення знайденого, за вищевказаних обставин та зберігав за місцем проживання для власного вживання без мети збуту.

Окрім цього, ОСОБА_5 в період з 14.06.2021 по 30.08.2021, точного часу судом не встановлено, перебуваючи поблизу будинку №32 на вулиці Шухевича в місті Бориславі Львівської області, де він проживає, побачив прозорий полімерний пакет із вмістом кристалічної речовини жовтого кольору, відкривши який усвідомив, що це прекурсор. Саме в цей момент у нього виник умисел на незаконне придбання цього пакету з вмістом даної речовини, шляхом привласнення знайденого, з метою його використання для виготовлення психотропних речовин. Маючи умисел на незаконне зберігання прекурсору з метою його використання для виготовлення психотропних речовин, ОСОБА_5 в порушення вимог Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» від 15.02.1995 та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995, взяв полімерний пакет з вмістом вказаної кристалічної речовини жовтого кольору із собою, тим самим придбавши його, шляхом привласнення знайденого та зберігав його за місцем проживання у квартирі АДРЕСА_2 .

У подальшому, 30.08.2021 працівниками поліції за місцем проживання ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_2 виявлено та вилучено полімерний пакет з кристалічною речовиною жовтого кольору, яка містить прекурсор фенілнітропропен у кількості 15,4485 грама, який ОСОБА_5 придбав, шляхом привласнення знайденого, за вищевказаних обставин та зберігав за місцем проживання для власного вживання з метою його використання для виготовлення психотропних речовин.

Не погоджуючись із даним вироком захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок суду щодо ОСОБА_5 скасувати в частині пред`явленого обвинувачення за ч. 1 ст. 307 КК України та закрити в цій частині провадження на підставі п.1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що обвинувачений ОСОБА_5 не продавав наркотичний засіб, а стороною обвинувачення не доведено, що наркотичний засіб, щодо якого проводилася експертиза, це той самий засіб, який ніби то продавав обвинувачений.

Вважає, що стороною обвинувачення не було проведено контроль за вчиненням злочину, і як наслідок невідомим залишився цілий ряд обставин, які необхідні для встановлення істини у справі.

Звертає увагу, що в порушення вимог ч. 3 ст. 252 КПК України протокол негласної слідчої дії аудіо та відео контролю особи складений 26 серпня 2021 року - більше, ніж за два місяці після закінчення негласної слідчої дії (14 червня 2021 року). Окрім того, такий, на думку апелянта, складений не уповноваженою на це особою.

Стверджує, що протокол за результатами контролю за вчиненням злочину не може бути допустимим доказом, оскільки фактично втрачено контроль за вчиненням злочину, а саме: не фіксувалася поїздка з м. Дрогобич у м. Борислав та у зворотному напрямку, невідомо, хто їхав поряд з ОСОБА_9 у поліцейському автомобілі, ідентифікаційні дані цих осіб не зафіксовані у протоколі, що унеможливило їх допит у суді стороною захисту.

Крім того, у протоколі не зазначено, що вилучення відбувалося у присутності понятих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у кабінеті слідчого. Зі слів понятих відомо, що в кабінеті перебували інші особи, проте такі в протоколі не зазначені.

Також, звертає увагу, що до протоколу про результати здійснення оперативно-технічних заходів не долучені повноваження ОСОБА_12 на вчинення як самих дій, так і складання протоколу.

Вважає протиправним доручення слідчого ОСОБА_13 оперативному підрозділу отримати кошти, оскільки таке не є слідчою (розшуковою) дією в розумінні КПК України.

Вважає, що заява ОСОБА_9 про вчинення злочину носить фіктивний характер та свідчить про заздалегідь узгоджені дії зі слідством.

Апелянт звертає увагу на порушення кримінально процесуального закону, допущені органом досудового розслідування під час огляду покупця, огляду місця події.

Вважає, що відсутність наркотичної залежності ОСОБА_9 свідчить, на думку захисника, про провокацію, а не про контроль за вчиненням злочину.

Окрім цього, апелянт стверджує, що ОСОБА_14 та ОСОБА_15 - колишні колеги по роботі слідчого ОСОБА_16 , а тому не могли бути неупередженими.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_7 , який вважає вирок суду законним та обґрунтованим, просить апеляційну скаргу захисника залишити без змін, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення з таких підстав.

Апеляційний суд переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги на підставі ч. 1 ст. 404 КПК України.

Доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 311 КК України в апеляційній скарзі захисника не оспорюються.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, при обставинах, викладених у вироку, ґрунтується на зібраних у встановленому порядку та досліджених у судовому засіданні доказах.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, така підтверджується покладеними в основу вироку доказами, а саме: показаннями свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_9 , які є логічними, послідовними, взаємодоповнюючими, узгоджуються між собою та іншими доказами у кримінальному провадженні, зокрема такими як: протокол про результати здійснення оперативно - технічних заходів зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 11.09.2020, з флешнакопичувачем №147 від 17.07.2020, з якого вбачається, що співробітниками поліції в період з 18.07.2020 до 09.08.2020, на підставі ухвали Львівського апеляційного суду від 23.06.2020 №03317т., здійснювалось зняття інформації з абонентського номера НОМЕР_1 , належного ОСОБА_5 , при цьому записи розмов свідчать, що до ОСОБА_5 у вказаний період дзвонили встановлені слідством особи з пропозицією щось придбати за гроші, зашифровуючи, що саме, як зазначено в розмовах «пів», «на цілий», «один» «на полташку», на що останній погоджувався та продавав; протокол огляду грошових купюр від 14.06.2021 з фото таблицею для проведення оперативної закупки наркотичних засобів та психотропних речовин у ОСОБА_5 , який проживає за адресою в АДРЕСА_1 ; протокол огляду покупця від 14.06.2021; протокол огляду місця події від 14.06.2021 з фототаблицями, складеного старшим слідчим СВ Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській обл. старшим лейтенантом поліції ОСОБА_20 , об`єктом огляду є приміщення службового кабінету № 9 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області під час якого в присутності двох понятих: ОСОБА_17 та ОСОБА_18 ОСОБА_9 видав згорток, при розгортанні, в якому знаходиться порошкоподібна речовина, яка поміщена в спецпакет № 422080 та який в присутності понятих опечатався; постанова про визнання речовими доказами та передачу на зберігання від 14.06.2021, якою було визнано речовим доказам вилучений згорток з порошкоподібною речовиною у ОСОБА_9 , місцем зберігання вилучених речей визначено камеру зберігання речових доказів Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області; постанова про проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 14.06.2021; висновок експерта від 30.06.2021 №СЕ-19/109-21/6741-НЗПРАП, відповідно до якого надана на дослідження порошкоподібна речовина містить психотропну речовину, обіг якої обмежено, амфетамін, кількість якої становить 0,1416 грама; протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 20.08.2021; постанова від 11.06.2021 про проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки; протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 14.06.2021, яким зафіксовано хід подій, які відбувались з 14 год. 56 хв. 14.06.2021 до 15 год 12 хв. 14.06.2021, а саме факт закупки ОСОБА_9 (анкетні дані змінено) в ОСОБА_5 наркотичного засобу амфетамін; вилучені речі та спосіб їх ідентифікації: згорток з порошкоподібною речовиною, який згідно протоколу огляду місця події від 14.06.2021 в присутності понятих поміщено в спецпакет №4220801.

Суд першої інстанції, обґрунтовуючи викладені у вироку висновки, покликався на безпосередньо досліджені ним у судовому засіданні докази, дав їм оцінку як належним і допустимим доказам і які в своїй сукупності є достатніми для прийняття рішення про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення.

Кримінально протиправні дії ОСОБА_21 правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 307 КК України, й неправильного застосування кримінального закону допущено не було.

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги захисника про недостатність доказів для визнання винуватості обвинуваченого, а також, що досудове розслідування проведено з порушенням КПК України.

Щодо клопотання захисника про повторне дослідження доказів, апеляційний суд вважає, що таке задоволенню не підлягає.

Зокрема, заявлене захисником в апеляційній скарзі клопотання не відповідає вимогам ч. 3 ст. 404 КПК України. У клопотанні не вказано, які саме письмові докази необхідно дослідити докази, відповідно не зазначено чи досліджувались ці докази неповністю або з порушенням, та які саме обставини ці докази можуть підтвердити або спростувати.

Так, частиною ч. 3 ст. 404 КПК України встановлено, що за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Тобто для повторного дослідження судом апеляційної інстанції обставин, встановлених під час кримінального провадження, кримінальний процесуальний закон визначає обов`язковою наявність (сукупність) як відповідного процесуального приводу (клопотання учасника судового провадження), так й однієї із закріплених у законі умов (неповнота дослідження зазначених обставин або наявність певних порушень у ході їх дослідження), які також можна розглядати як фактичну підставу для такого дослідження.

При цьому сама лише незгода учасника судового провадження з оцінкою певних конкретних доказів не може слугувати підставою для їхнього обов`язкового повторного дослідження.

Доводи про недоведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України є непереконливими.

Фактичні обставини вчинення цього злочину підтверджуються даними протоколу про результати контролю за вчиненням злочину від 14 червня 2021 року з відповідними додатками, з якого вбачається, що 14 червня 2021 року о 14 год. 25 хв. в службовому кабінеті № 9 Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області працівники поліції здійснили ідентифікацію відповідних грошових коштів, вручили залегендованій особі, яку перед цим оглянули та пересвідчились у відсутності заборонених речей.

Після було здійснено виїзд на АДРЕСА_3 , де залегендована особа ОСОБА_9 вийшов з автомобіля, зайшов у під`їзд будинку АДРЕСА_4 , підійшов до дверей квартири АДРЕСА_5 , які відчинив ОСОБА_5 , ОСОБА_22 передав ОСОБА_5 кошти. Після цього ОСОБА_5 зачинив двері, а залегендована особа залишилася очікувати під дверима. Через кілька хвилин ОСОБА_5 відчинив двері та передав ОСОБА_9 згорток з порошкоподібною речовиною, яка відповідно до висновку експерта від 30.06.2021 №СЕ-19/109-21/6741-НЗПРАП, містить психотропну речовину, обіг якої обмежено, амфетамін, кількість якої становить 0,1416 грама.

Висновок експерта відповідає вимогам ст.101 та ст.102 КПК України, дослідження проведені з дотриманням процесуального порядку призначення й проведення експертизи, ґрунтуються на допустимих доказах.

Під час допиту в судовому засіданні свідок з анкетними даними ОСОБА_9 підтвердив викладені в протоколі обставини закупівлі.

При цьому апеляційний суд звертає увагу, що свідок ОСОБА_9 був безпосередньо допитаний в судовому засіданні в суді першої інстанції з дотриманням заходів безпеки та учасникам судового розгляду було забезпечено право на його допит. Вказаний свідок є залегендованим, а тому його допит може відбуватись із збереженням у таємниці відомостей про нього та із застосуванням щодо нього відповідних заходів безпеки, передбачених законом. Крім того, в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 підтвердив що участь у негласних слідчих діях він брав добровільно, без примусу поліції.

Також, свідок ОСОБА_19 , який працює слідчим СВ Дрогобицького РВП ГУ НП у Львівській області, допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції підтвердив, що особа, яка знаходиться в приміщенні Бориславського міського суду Львівської області і буде допитана в якості свідка ОСОБА_9 є саме тою особою, якій було змінено анкетні дані; він як слідчий виносив постанову про зміну анкетних даних.

Допит свідка ОСОБА_9 , всупереч твердженням апелянта, проведений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, в присутності обвинуваченого та його захисника, які використали право задавати свідку питання.

Показання свідка з анкетними даними ОСОБА_9 є логічними, послідовними та узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які були понятими під час того, як в службовому кабінеті на другому поверсі в приміщенні поліції на вул. Стрийській у м. Дрогобичі особа видала згорток з фольги, в якому була порошкоподібна речовина білого кольору і повідомила, що придбала за 200 грн цю речовину у ОСОБА_5 , який живе у АДРЕСА_4 , підтвердили свою присутність під час цієї слідчої дії та обставини її проведення.

Всупереч доводам захисника, оперативна закупка проведені з дотриманням вимог КПК України, на підставі постанов прокурора про проведення контролю за вчиненням злочину та відповідних доручень, які були розсекречені та відкриті стороні захисту згідно з приписами ст.290 КПК України.

Порушень вимог ст. 275 КПК України щодо використання конфіденційного співробітництва колегією суддів не встановлено.

Щодо можливої провокації злочину, на що покликається захисник у своїй апеляційній скарзі, апеляційний суд звертає увагу на таке.

За змістом статей 246, 271 КПК України негласні слідчі (розшукові) дії можуть проводитись, якщо наявні достатні підстави вважати, що готується вчинення або вчиняється тяжкий чи особливо тяжкий злочин, а також якщо відомості про злочини та особу, яка його вчинила, неможливо отримати в інший спосіб. При цьому згідно з ч. 3 ст. 271 КПК України під час підготовки та проведення заходів із контролю за вчиненням злочину забороняється провокувати (підбурювати) особу на вчинення цього злочину з метою його подальшого викриття, допомагаючи особі вчинити злочин, якого вона би не вчинила, якби слідчий цьому не сприяв. Здобуті в такий спосіб речі та документи не можуть бути використані у кримінальному провадженні.

Зазначені положення процесуального закону узгоджуються з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у своїх рішеннях розробив ряд критеріїв для відмежування провокації від допустимої поведінки правоохоронних органів - змістовний та процесуальний критерії.

При цьому під змістовним критерієм розуміється наявність/відсутність суттєвих змістовних ознак, притаманних провокації правоохоронних органів, а під процесуальним - наявність у суду можливості перевірити відомості про ймовірну провокацію під час судового засідання з дотриманням принципів змагальності та рівності сторін.

Так, для визначення провокації злочину ЄСПЛ встановив, зокрема, такі критерії: чи були дії правоохоронних органів активними, чи мало місце з їх боку спонукання особи до вчинення злочину, наприклад, прояв ініціативи у контактах з особою, повторні пропозиції незважаючи на початкову відмову особи, наполегливі нагадування, підвищення ціни вище середньої; чи було би скоєно злочин без втручання правоохоронних органів; вагомість причин проведення оперативної закупівлі, чи були у правоохоронних органів об`єктивні дані про те, що особу було втягнуто у злочинну діяльність і чи була суттєвою ймовірність вчинення нею злочину.

Отже, згідно з практикою ЄСПЛ застосування особливих методів ведення слідства - зокрема, агентурних методів - саме по собі не може порушувати право особи на справедливий суд. Ризик провокації з боку працівників правоохоронних органів, викликаний указаними методами, означає, що їх використання повинно бути суворо регламентованим. Для застосування цих методів у правоохоронних органів мають бути докази на підтвердження аргументу про схильність особи до вчинення злочину.

Перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі захисника, щодо провокації злочину з урахуванням зазначених критеріїв, апеляційний суд дійшов висновку, що встановлені судом першої інстанції обставини свідчать про те, що органи досудового розслідування діяли у пасивний спосіб і не підбурювали ОСОБА_5 до вчинення злочину. Так, підбурювання мало б місце тоді, коли таємний агент перед тим, як було прийнято рішення про закупку і продаж наркотиків, неодноразово б заохочував засудженого до вчинення злочину (або сприяв утвердженню у прийнятті такого початкового рішення засудженим). Втім, докази ясно показують, що така пропозиція була лише загальним абстрактним виразом готовності таємного агента заплатити певну суму грошей за поставлені наркотики. Звернення таємного агента в цьому випадку не було обов`язковою умовою для злочинної діяльності засудженого, тобто дії, якої в іншому випадку він би не вчинив.

Таким чином, негласні слідчі (розшукові) дії не призвели до підбурювання через призму прецедентної практики ЄСПЛ стосовно п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому захисник хоча і зазначає в апеляційній скарзі про наявність провокації злочину, однак жодних конкретних обставин, які вважає підбурюванням до вчинення збуту наркотичного засобу, він не вказав.

Не погоджується колегія суддів також із твердженням захисника про те, що доручення слідчого отримати кошти для проведення контролю за вчиненням злочину є протиправним.

Відповідно до п.3 ст. 2 ст. 40 КПК України слідчий уповноважений доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам. При цьому, згідно з ч. 2 ст. 41 КПК України під час виконання доручень слідчого, дізнавача, прокурора співробітник оперативного підрозділу користується повноваженнями слідчого.

Негласні слідчі (розшукові) дії (НСРД) - є видом слідчих (розшукових) дій. Одним із видів негласних слідчих (розшукових) дій є контроль за вчиненням злочину, який здійснюється у тому числі у виді контрольованої закупки, елементами якої є отримання коштів для проведення оперативної закупки, огляд та помітка коштів, огляд покупця.

Щодо інших доводів захисника, а саме, що заява-повідомлення ОСОБА_9 носить фіктивний характер, поняті ОСОБА_23 та ОСОБА_18 є колишніми колегами по роботі свідка ОСОБА_24 , можливо і залегендована особа ОСОБА_9 є колишнім працівником органів поліції, ОСОБА_9 міг підмінити пакет, то такі колегія суддів вважає надуманими, не підтвердженими жодними фактами та такими, що в цілому зводяться до висловлення незгоди з рішенням суду.

Окрім цього, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд зазначає, що висновки суду першої інстанції, викладені у вироку, у повній мірі відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, судом повно, всебічно та об`єктивно досліджено усі докази, які були надані стороною обвинувачення та стороною захисту, й таким чином вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, доведена повністю.

Призначаючи вид та розмір покарання ОСОБА_5 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, їх характер та суспільну небезпеку; особу винного, який характеризується позитивно за місцем проживання, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебуває на обліку у лікаря психіатра відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, та дійшов висновку, що ОСОБА_5 , необхідно призначити покарання за в межах санкцій ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 311 КК України та зазначив, що виправлення ОСОБА_5 неможливе без ізоляції від суспільства.

Апеляційний суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_5 призначено судом першої інстанції відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

На думку колегії суддів, апеляційні скарги не містять правових підстав для скасування чи зміни вироку, й колегія суддів визнає їх необґрунтованими.

Вирок суду ухвалений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Бориславського міського суду Львівської області від 19 вересня 2022 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4