У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" лютого 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 04 лютого 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 04 лютого 2023 року застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 02.04.2023.

Визначено розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 1200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 3 220 800 грн.

У разі внесення застави, покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки:

- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та місця роботи;

- не відлучатися із Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утриматися від спілкування з підозрюваними ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , свідками, в тому числі, з числа співробітників КНП «Міська клінічна лікарня №11» Одеської міської ради та ІНФОРМАЦІЯ_2 , експертами, за виключенням випадків участі у проведенні слідчих дій, у цьому кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою ОСОБА_7 обрати інший запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

У разі відмови у застосуванні запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту, визначити мінімальний розмір застави, передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, з урахуванням майнового стану підозрюваного.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник вважає ухвалу слідчого судді безпідставною з наступних підстав:

- вважає, що доказів обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 322 КК України, немає;

- вважає, що до підозрюваного можливим було б застосувати домашній арешт або особисте зобов`язання;

- ризики, які наведені в клопотанні не відповідають дійсності та матеріалам справи, оскільки підозрюваний не має на меті уникати кримінальної відповідальності, оскільки вину свою у вчиненні злочинів не визнає, сприяє слідству у з`ясуванні обставин даної справи;

- розмір застави є необґрунтованим. Просить врахувати, що підозрюваний раніше не судимий, має позитивні характеристики за місцем проживання, має хвороби, а тому сума застави у розмірі 3 220 800 грн, як для самого підозрюваного ОСОБА_7 , так і для його родини є непомірною.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Слідчим відділом ОВС СУ ГУНП в Миколаївській області за фактом організації діяльності щодо незаконного переправляння осіб через державний кордон України 24.11.2022 внесено відомості до ЄРДР за №0000302 та розпочато досудове розслідування за ч. 3 ст. 332 КК України.

Задовольняючи клопотання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, є обґрунтованою. Враховуючи вагомість доказів, обґрунтованість підозри, характер злочину, тяжкість покарання, що підозрюваному ОСОБА_7 загрожує у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя вважав, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливості підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілих, свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Слідчий суддя дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються підозрюваному ОСОБА_7 , тяжкістю покарання, яке йому загрожує, згідно санкції статті, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу. Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, слідчим суддею на даному етапі не встановлено та сторонами не доведено.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_7 своїх процесуальних обов`язків, а відтак, є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження та суспільному інтересу.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник підтримала апеляційну скаргу та просила задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_7 повідомлений про апеляційний розгляд, але заяву про бажання брати участь у розгляді апеляційної скарги не подавав.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Пунктом «с» частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Зокрема, у п. 127-128 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кавала проти Туреччини" (заява №28749/18), Суд зазначив, що особа може бути затримана відповідно до п. 1 (с) ст. 5 Конвенції лише в рамках кримінального провадження з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення. Для того, щоб арешт за обґрунтованою підозрою був виправданий не потрібно, щоб поліція отримала достатньо доказів для пред`явлення обвинувачення або для арешту, або під час перебування заявника під вартою.

Також не потрібно, щоб особі, яку затримали, в кінцевому рахунку було пред`явлено обвинувачення або представлено перед судом. Метою затримання є подальше розслідування кримінальної справи шляхом підтвердження або зняття підозр, які є підставою для затримання. Таким чином, факти, які викликають підозру, не повинні бути такого ж рівня, як ті, які необхідні для обгрунтування обвинувального вироку або навіть притягнення до відповідальності, що настає на наступному етапі процесу кримінального розслідування.

Разом із тим, "обґрунтованість" підозри, на якій засновується арешт, є важливою частиною гарантії, встановленої у п. 1 (с) ст. 5. Слова "обґрунтована підозра" означають наявність фактів чи відомостей, які б задовольняли об`єктивного спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила правопорушення. Однак те, що може бути визнано "розумним", залежить від усіх обставин. Відповідно, оцінюючи обґрунтованість підозри, необхідно встановити, чи забезпечена сутність гарантії, передбаченої п. 1 (с) ст. 5. Отже, повинні існувати факти чи відомості про те, що заарештовану особу обґрунтовано підозрюють у вчиненні передбачуваного злочину.

Термін "обґрунтованість" також означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень".

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог закону, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, з посиланням на конкретні рішення, а висновки слідчого судді щодо необхідності продовження строку тримання під вартою підозрюваному є правильними.

Не погоджуючись із доводами сторони захисту про необґрунтованість підозри, колегія суддів наголошує на тому, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, на даному етапі досудового розслідування підтверджується долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, на які послався слідчий суддя в обґрунтування оскаржуваного рішення.

У клопотанні слідчий зазначив як ризики задля запобігання яких необхідне застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою те, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального провадження.

Є правильним висновок слідчого судді, що прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, доведено існування зазначених вище ризиків, що передбачені ст. 177 КПК України.

Суд погоджується з обґрунтуванням, наведеним слідчим суддею щодо наявності цих ризиків, оскільки слідчий суддя навів з цього приводу достатньо мотивів.

Наявність ризиків слідчим суддею обґрунтовано тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років, має паспорт громадянина України для виїзду за кордон та з метою уникнення покарання може виїхати до іншої країни чи непідконтрольної Україні території.

Також, врахувавши доводи слідчого у клопотанні про те, що ОСОБА_7 , маючи широкі зв`язки, в тому числі й корупційні в державних органах міста Одеси, має можливість знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, так як на даному етапі досудового розслідування проводяться першочергові слідчі дії для встановлення та документування протиправних дій підозрюваної та інших причетних осіб, а в ході проведення обшуку у КНП «Міська клінічна лікарня №11» та ІНФОРМАЦІЯ_2 не відшукано та не вилучено всіх необхідних документів та їх місцезнаходження на даний встановлюється органом досудового розслідування, слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, є достатні підстави вважати доведеним ризик того, що з метою перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні, ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків, потерпілих та схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань, оскільки на даному етапі досудового розслідування не допитано службових осіб КНП «Міська клінічна лікарня №11» та ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В підтвердження наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчим суддею враховано, що ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований та не має офіційного джерела доходу, та згідно підозри, єдиним його доходом є протиправна діяльність, пов`язана з організацією незаконного переправляння осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, що вчинено за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів. Отже, вказані обставини свідчать про те, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Таким чином, необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином вмотивована. Більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти встановленим ризикам.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

Що стосується розміру встановленої застави, з яким не погоджується апелянт, то колегія суддів також вважає прийняте рішення в цій частині законним, вмотивованим та обгрунтованим.

При прийнятті рішення апеляційний суд враховує позицію Європейського суду стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та призначення її розміру, яка висловлена у рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28.09.2010, в якому Суд зазначив, що розмір застави має оцінюватись в першу чергу «з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі».

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Згідно вимогам частини 3 статті 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

З огляду на зазначені вимоги закону та практику ЄСПЛ, колегія суддів вважає, що слідчий суддя належним чином мотивував прийняте рішення в частині вирішення розміру застави.

З огляду на положення частини 3 статті 183 КПК України та суспільну небезпечність діяння, його обставини, з урахуванням того, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, в умовах воєнного стану, слідчий суддя дійшов правильного висновку про визначення застави у розмірі, що перевищує розмір застави для осіб, які підозрюються у вчиненні тяжкого злочину, та визначив заставу в сумі 3220 800 грн, тобто 1200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Всупереч доводам апелянта, колегія суддів вважає, що саме такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків у разі внесення застави.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407 ч. 3, 422, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 04 лютого 2023 року щодо ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3