У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/1628/23

Провадження № 1-кс/210/802/23

"31" березня 2023 р. Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Кривому Розі клопотання слідчого слідчого відділення поліції № 2 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження № 0000287 від 09.03.2023 року щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, з середньою-технічною освітою, офіційно не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, останній раз - 28.12.2022 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частини покарання за вироком суду від 14.02.2022 до остаточного покарання у вигляді 5 років 1 місяць позбавлення волі. Вирок вступив у законну силу 28.01.2023.,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

31 березня 2023 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся слідчий слідчого відділення поліції № 2 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчий посилався на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , будучи фізично осудною особою, останній раз засуджений 28.12.2022 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 4 ст. 185 КК України, своїми активними діями вчинив кримінальне правопорушення проти громадської безпеки за наступними фактичними обставинами встановленими під час проведення досудового розслідування, а саме: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи прямий умисел, направлений на незаконне поводження з бойовими припасами, вибуховими речовинами, вибуховими пристроями у невстановлений слідством проміжок часу, місці та обставинах, але не пізніше ніж 30.03.2023 (до моменту припинення злочинних дій правоохоронними органами), усвідомлюючи протиправність своїх дій та суспільно-небезпечний характер свого діяння незаконно придбав та зберігав за місцем свого мешкання предмети, які за своєю формою, структурою, виглядом мали зовнішні ознаки бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу, а саме всупереч вимогам, визначеним Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняною виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622, Положенням про дозвільну систему, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 2012 року № 576, та Постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» № 2471-12 від 17.06.1992, розуміючи що у нього немає дозволу, вирішив залишити вогнепальну зброю собі, тим самим незаконно обернув його у своє володіння взявши до своїх рук, тим самим реалізував злочинний умисел направлений на незаконне придбання бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв. В подальшому ОСОБА_6 , незаконно зберігав бойові припаси, вибухові речовини та вибухові пристрої в гаражному приміщенні домоволодіння, де проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 30 березня 2023 року близько о 12 годин 00 хвилин, ОСОБА_6 знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, з корисливих мотивів, збув вибухові речовини та вибухові пристрої громадянину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за 2500 гривень, які були вилучені та направлені на відповідні судові експертизи. Відповідно до довідок про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів управління вибухотехнічної служби, ОСОБА_6 збув: уламковий боєприпас для гранатометів ВОГ-25П в кількості 2 штук, корпус гранати Ф-1 в кількості 2 штук, корпус гранати РГД-5 в кількості 1 штуки, підривач УЗРГМ в кількості 3 штук.

Крім того, 30.03.2023 в період часу з 12:36 години до 13:59 години, в рамках кримінального провадження № 0000287 від 09.03.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , де перебував гр. ОСОБА_6 , в ході проведення якого було виявлено та вилучено: 70 металевих предметів, ззовні схожі на патрони калібру 7,62 мм, 32 металевих предмета, ззовні схожі на патрони калібру 12,7 мм, корпус гранати Ф-1 в кількості 1 штуки, уламковий боєприпас для гранатометів ВОГ-25П в кількості 2 штук, підривач УЗРГМ в кількості 1 штуки, що відповідно до довідок про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів управління вибухотехнічної служби належить до категорії небезпечна та відноситься до бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв. Таким чином, було встановлено, що ОСОБА_6 зберігав за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 придбані раніше бойові припаси, вибухові речовини та вибухові пристрої без передбаченого законом дозволу.

У вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянин України, одружений на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , маючий на утриманні малолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з середньою-технічною освітою, офіційно не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджений, -

1. 27.12.1994 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 140 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки. Вирок вступив у законну силу 21.03.1995 року;

2. 14.11.1996 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 141, ст. 42 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі посиленого режиму на строк 3 роки. Вирок вступив у законну силу 13.02.1997 року;

3. 12.10.2000 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ст. 17, ч. 2 ст. 81, ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 81ч. 1 ст. 145, ч. 1 ст. 89, ст. 42 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строгого режиму на строк 3 роки 6 місяців. Вирок вступив у законну силу 11.11.2000 року;

4. 08.02.2005 Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 304, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати невідбуте покарання по вироку Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 12.10.2000 та призначити остаточно покарання 4 роки та 2 місяці. Вирок вступив у законну силу 09.03.2005 року;

5. 28.03.2005 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначене покарання повністю поглинути покаранням по вироку Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 08.02.2005 та призначити остаточно покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці. Вирок вступив у законну силу 05.04.2005 року;

6. 16.09.2009 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ст. 198, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 років із конфіскацією майна. Вирок вступив у законну силу 31.10.2009 року;

7. 03.08.2017 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді арешту строком на 3 місяці. Вирок вступив у законну силу 04.09.2017 року;

8. 06.11.2017 Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки. Вирок вступив у законну силу 07.12.2017 року;

9. 20.11.2019 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровськ за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнити з іспитовим строком на 2 роки. Вирок вступив у законну силу 21.12.2019 року;

10. 14.02.2022 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнити з іспитовим строком на 1 рік. Вирок вступив у законну силу 17.03.2022 року.

11. 28.12.2022 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. ст. 71 КК України частково приєднана приєднано невідбуту частини покарання за вироком суду від 14.02.2022 до остаточного покарання у вигляді 5 років 1 місяць позбавлення волі. Вирок вступив у законну силу 28.01.2023.

Дії ОСОБА_6 , кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за ознаками: «зберігання, придбання бойових припасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв, без передбаченого законом дозволу».

В ході досудового розслідування зібрано сукупність належних і достатніх доказів, які підтверджують вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, що є підставою для обґрунтованої підозри, а саме: протоколом затримання, протоколом огляду, показаннями свідків, протоколом обшуку, довідками про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів управління Вибухотехнічної служби речовими доказами, іншими матеріалами кримінального провадження.

Досудовим розслідуванням встановлена наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України.

Обставинами, що підтверджують наявність ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду підозрюваного ОСОБА_6 , є те, що останній вчинив кримінальне правопорушення проти громадської безпеки, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке згідно ч. 4 ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень, санкція якого передбачає виключно позбавлення волі на строк від трьох до семи років, що збільшує ризик втечі настільки, що в подальшому його неможливо буде відвернути, не взявши особу під варту. Підозрюваний достовірно розуміючи, що він в подальшому буде притягнутий до кримінальної відповідальності та розуміючи невідворотність у подальшому відбуття покарання у вигляді позбавлення волі може схилити його до дій пов`язаних із переховуванням від органів досудового розслідування та/або суду й задля забезпечення стороною органу досудового розслідування виконання завдання кримінального провадження покладені відповідно до ст. 2 КПК України не можна легковажно довіритися ОСОБА_6 про його подальшу сумлінну поведінку та обіцянок про недопущення дій пов`язаних із переховуванням від органів досудового розслідування та/або суду. В свою чергу втеча підозрюваного ОСОБА_6 зашкодить суспільному інтересу, що полягає у найскорішому розслідуванню всіх обставин кримінального провадження та подальшому його судовому розгляді у розумні строки відповідно КПК.

Обставинами, що підтверджують наявність ризику незаконно впливати на свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні є те, що по даному кримінальному провадженню винуватість ОСОБА_6 підтверджується показами ряду свідків, на яких може впливати останній, так як, підозрюваний згідно наданого йому права може на будь-який стадії досудового розслідування ознайомитись з матеріалами кримінального провадження, де зазначені анкетні дані свідків, що надає реальну змогу в подальшому впливати на останніх задля спотворення доказової бази відносно нього для уникнення в подальшому від відбуття покарання за скоєне ним кримінальне правопорушення.

Обставинами, що підтверджують наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 є те, що останній веде свою злочинну діяльність конспіративним шляхом, ретельно маскуючи свою незаконну діяльність, заради прибутку в формі грошових коштів, а відсутність офіційного працевлаштування та законних джерел доходу спонукатиме останнього до продовження злочинної діяльності. Крім того, що підозрюваний ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово судимим, зокрема: 20.11.2019 Ленінським районним судом м. Дніпропетровськ за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки, 14.02.2022 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік, 28.12.2022 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частини покарання за вироком суду від 14.02.2022 до остаточного покарання у вигляді 5 років 1 місяць позбавлення волі, належних висновків для себе не зробив та знову підозрюється у вчиненні тяжкого правопорушення.

В ході досудового розслідування не встановлено наявності у підозрюваного ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків, не надходили ніякі заяви та клопотання, щодо ствердження таких обставин стороною захисту. Щодо наявності факту працевлаштування або навчання, стороною захисту на даний час ніяк не підтверджено маючі при цьому право передбачене у ч. 3 ст. 42 КПК України. Даних про обмеження законних прав сторони захисту, в наданні таких доказів, в ході досудового розслідування встановлено не було. Досить сумнівний є той факт, що відсутній будь-який заробіток та працевлаштування підозрюваного, що означає про відсутність грошових коштів для витрачення на особисті життєві потреби, що підтверджує той факт, що саме від збуту зброї, боєприпасів, вибухових речовин підозрюваний отримував свій неофіційний заробіток, окрім того, ця ознака вказує на те, що не обравши запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, підозрюваний схильний для продовження своєї злочинної діяльність та схильний до вчинення іншого кримінального правопорушення задля отримання свого неофіційного заробітку, для вирішення своїх життєвих потреб, котрий як зазначено вище, полягає у збуті зброї, боєприпасів, вибухових речовин.

Крім того, враховуючи майновий стан ОСОБА_6 , а також беручі до уваги наявність вищевказаних ризиків, є об`єктивні підстави вважати, що для забезпечення підозрюваним покладених на нього обов`язків у разі внесення застави, необхідно визначити максимальний розмір застави, передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України для підозрюваних у вчиненні тяжких злочинів, а саме вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб із покладенням на останнього конкретних обов`язків відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.

Вважає, що обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не суперечить практиці Європейського суду з прав людини в аспекті його застосування.

У судовому засіданні слідчий підтримав заявлене клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та вважає, що матеріалами кримінального провадження підтверджується наявність обґрунтованої підозри у скоєні вищеназваного кримінального правопорушення цією особою.

Прокурор підтримав клопотання слідчого та просив задовольнити його.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не заперечував.

Підозрюваний ОСОБА_6 проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не заперечував.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, дійшов до наступного висновку.

Встановлено, що в провадженні слідчого відділення ВП № 2 Криворізького РУП ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000287 від 09.03.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, по котрому проводиться досудове розслідування у складі слідчої групи слідчого відділення відділення поліції № 2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області. Процесуальне керівництво здійснюється Криворізькою південною окружною прокуратурою.

Так, в рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_6 підозрюється в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Подане клопотання відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

30 березня 2023 року о 14.00 год. було затримано ОСОБА_6 та 31.03.2023 року вручене обґрунтоване повідомлення про підозру за ч. 1 ст. 263 КК України.

Про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_6 та причетність підозрюваного до вчиненого, свідчать зазначені вище долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме: протоколом затримання, протоколом огляду, показаннями свідків, протоколом обшуку, довідками про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів управління Вибухотехнічної служби речовими доказами, іншими матеріалами кримінального провадження..

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому слідчий суддя вказує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Враховуючи наведене, слідчий суддя, не вирішуючи наперед питання про винуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованих йому злочинів, правильність кваліфікації його дій, допустимість доказів щодо встановлення винуватості підозрюваного, вважає, що зміст клопотання та долучених до нього документів можуть свідчити про існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, отже про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. При цьому висновок органу досудового розслідування з приводу причетності ОСОБА_6 до вчинення зазначеного кримінального правопорушення не є очевидно необґрунтованим.

Прокурор в судовому засіданні просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, вважаючи, що існують ризики спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; продовжити вчиняти кримінальні правопорушення оскільки не має жодних засобів для існування та офіційних джерел доходу.

При аналізі питання наявності зазначених слідчим та прокурором ризиків, слідчий суддя прийшов до висновку про їх наявність з огляду на фактичні обставини кримінального провадження та особу ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає виключно позбавлення волі на строк від трьох до семи років, що збільшує ризик втечі настільки, що в подальшому його неможливо буде відвернути, не взявши особу під варту, яке може бути призначене підозрюваному у разі визнання його винуватим. Окрім того, слідчий суддя враховує дані особу, який не працює, не має постійного джерела доходу, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти громадської безпеки, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке згідно ч. 4 ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень, що безумовно характеризує ОСОБА_6 як особу, що схильна до вчинення кримінальних правопорушень. Крім того, підозрюваний ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово судимим, зокрема: 20.11.2019 Ленінським районним судом м. Дніпропетровськ за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки, 14.02.2022 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік, 28.12.2022 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частини покарання за вироком суду від 14.02.2022 до остаточного покарання у вигляді 5 років 1 місяць позбавлення волі, належних висновків для себе не зробив та знову підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.

Наведені обставини дають підстави вважати про існування вищенаведених ризиків переховуватись від органу досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; продовжити вчиняти кримінальні правопорушення.

Зазначені ризики є суттєвими, і, як засвідчили обставини, якими обґрунтовується клопотання, їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_6 будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи, не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях підозрюваного, не можуть їм запобігти.

У зв`язку із зазначеним, слідчий суддя приходить до висновку, що матеріали клопотання містять достатньо обґрунтувань необхідності застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При застосуванні запобіжного заходу судом враховано також вік підозрюваного, його стан здоров`я, місце проживання та інші обставини, що характеризують особу підозрюваного, дані про соціальні зв`язки та спосіб життя.

При цьому, слідчий суддя вважає обґрунтованою і доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не забезпечить попередження вищезазначених ризиків.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , дані, що характеризують його особу, конкретні обставини справи, мету застосування даного запобіжного заходу, приймаючи до уваги, те, що слідчим та прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, належним чином забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Згідно ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, та визначаючи розмір застави, суд у відповідності до вимог закону повинен навести аргументи на користь того, що застава саме у такому розмірі спроможна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і виконання ним процесуальних обов`язків.

Визначаючи відповідно до вимог ч.4 ст.182 КПК України розмір застави, а також виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_6 слід визначити заставу у співставленні з існуючими ризиками та даними про особу підозрюваного, у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, враховуючи, що зазначений розмір застави буде належною гарантією того, що у разі сплати його, ОСОБА_6 вирішить не зникати через побоювання втратити цю заставу.

Такий розмір застави є справедливим, здатний забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, не порушує права підозрюваного, та підстав вважати його завідомо непомірним для ОСОБА_6 слідчий суддя не вбачає.

Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідність відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України та ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки:

прибувати до слідчого, прокурора, суду із визначеною періодичністю;

не відлучатися із населеного пункту, в якому вона перебуває без дозволу слідчого, прокурора, суду;

повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця перебування.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з під варти після внесення застави, визначеної в ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця увезення, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Виходячи з вимог ст. 115 КПК України, строк дії запобіжного відносно підозрюваного ОСОБА_6 слід обчислювати з 30.03.2023 року, та, відповідно до ст. 197 КПК України, згідно якої строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, слідчий суддя вважає за необхідне визначити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 до 28.05.2023 року включно.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182 - 184, 193, 197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділення поліції № 2 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження № 0000287 від 09.03.2023 року щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме з 30.03.2023 року до 28.05.2023 року включно.

Розмір застави визначити у межах 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 214 720,00 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА в Дніпропетровській області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду із визначеною періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він перебуває без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця перебування.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що в разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА в Дніпропетровській області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документів, що підтверджують внесення застави, уповноважена особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з під варти та повідомити письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з під варти, у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Строк дії ухвали 60 днів.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1