Дата документу 06.02.2023 Справа № 317/3694/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 317/3694/19 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/313/23 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

розглянула 6 лютого 2023 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_10 на вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 13 грудня 2021 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, офіційно не зареєстрованого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого органом досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення за наступних обставин.

18.08.2019 року приблизно о 23 годині 50 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на подвір`ї території домоволодіння АДРЕСА_2 , маючи умисел на умисне протиправне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , на ґрунті неприязних відносин до останнього, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підбіг до ОСОБА_11 , що лежав обличчям до низу у дворі вказаного домоволодіння та реалізовуючи свій злочинний умисел, наніс 2 удари правою ногою в ліву частину голови, після чого стрибнув обома ногами на голову ОСОБА_11 , внаслідок чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді закритої внутрішньочерепної травми з крововиливами під м`яку і тверду оболонки головного мозку, що супроводжувалося наростанням набряку і здавленням його речовини, від яких, згідно до висновку експерта № 3016 від 19.08.2019 року, настала смерть ОСОБА_11 .

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

За наслідком судового розгляду місцевий суд прийшов до висновку, що стороною обвинувачення не доведено вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, а тому на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України вважав за необхідне виправдати ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121 КК України.

Вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 13 грудня 2021 року:

ОСОБА_8 визнаний невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з тим, що не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили ухвалено скасувати.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі прокурор не погоджується з оскаржуваним вироком, вважає його незаконним, невмотивованим та необґрунтованим, у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження просить допитати потерпілу ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та дослідити письмові докази, які перелічені в апеляційній скарзі. Вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити покарання у виді 7 років позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що показання обвинуваченого спростовуються протоколом огляду місця події від 19.08.2019 року, протоколом огляду трупу ОСОБА_11 , протоколом огляду предметів від 21.08.2019 року, в ході якого вилучені особисті речі ОСОБА_17 , протоколом огляду предметів від 21.08.2019 року, в ході якого вилучені особисті речі ОСОБА_8 , висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 № 3016 від 19.09.2019 року, висновком судово-імунологічної експертизи № 1904 від 16.09.2019 року рідкої крові ОСОБА_17 , висновком судово-імунологічної експертизи № 1905 від 16.09.2019 року рідкої крові ОСОБА_18 , висновком судово-імунологічної експертизи № 1906 від 16.09.2019 року рідкої крові ОСОБА_15 , висновком судово-імунологічної експертизи № 1903 від 16.09.2019 року рідкої крові ОСОБА_8 , висновком судово-цитологічної експертизи № 620 від 13.09.2019 року п`яти недопалків, вилучених в ході огляду місця події 19.08.2019 року, висновком експерта № 622 від 13.09.2019 року змивів з рук трупа ОСОБА_11 , судово-медичною експертизою № 682 від 21.08.2019 року, судовою імунологічною експертизою № 1908 від 25.09.2019 року речей ОСОБА_8 , судовою імунологічною експертизою № 1907 від 25.09.2019 року речей ОСОБА_17 , протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_16 від 22.08.2019 року, протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_15 від 22.08.2019 року, протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_17 від 21.08.2019 року, показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка пояснила, що між її чоловіком ОСОБА_11 та її сином ОСОБА_8 виникали словесні конфлікти, ініціатором яких був ОСОБА_19 , показаннями свідка ОСОБА_16 , який пояснив, що він попрохав ОСОБА_8 забрати ОСОБА_11 додому, на що ОСОБА_8 взяв за плечі ОСОБА_11 та виштовхнув з порогу на подвір`я, при цьому вдаривши ногою по сідницям, після цього свідок з подвір`я чув крики нецензурної лексики від ОСОБА_11 , показаннями свідка ОСОБА_15 , яка дала аналогічні показання, як і ОСОБА_16 , лише зазначила, що після того, як ОСОБА_8 вигнав з дому ОСОБА_11 , вона заснула, сидячи за столом, показаннями свідка ОСОБА_14 , показаннями свідка ОСОБА_17 , який пояснив, що ОСОБА_16 попрохав ОСОБА_8 забрати ОСОБА_11 додому, на що ОСОБА_8 взяв за руку ОСОБА_11 та виштовхнув з порогу на подвір`ї, при цьому вдаривши ногою по сідницям, від цього ОСОБА_11 впав на ґрунт за сходами до будинку, під час додаткового допиту свідок змінив свої показання, надані під час досудового розслідування, так як, на думку апелянта, на нього міг здійснити вплив обвинувачений ОСОБА_8 з метою уникнення від відповідальності.

Також зазначає, що суд до кінця судового розгляду не отримав від органів Державного бюро розслідувань процесуального рішення з приводу неправомірних дій працівників поліції, які, як зі слів свідка ОСОБА_17 , тиснули на нього під час досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо надання показів, які викривають обвинуваченого ОСОБА_8 . Крім того, суд не звернув увагу на свідчення свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які приймали участь в якості понятих при проведені слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_17 і які підтвердили, що будь-якого тиску з боку працівників поліції не було.

Суд, оцінюючи покази обвинуваченого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_17 , які під час досудового розслідування при проведенні слідчих експериментів вказували один на одного, як особу, яка спричинила тілесні ушкодженні потерпілому ОСОБА_11 , у вироку дав вибіркову оцінку вказаним показам та відеозаписам слідчих експериментів, не провів ґрунтовного аналізу всіх доказів у їх сукупності. Також суд вибірково надав оцінку деяким доказам, а саме у вироку суд вказав на покази свідка ОСОБА_17 та відеозапис слідчого експерименту з останнім, не надаючи оцінку показам обвинуваченого ОСОБА_8 та відеозапису слідчого експерименту з останнім.

Вважає, що інші досліджені у судовому засіданні письмові докази, є допустимими, оскільки вони відповідають вимогам ст.ст. 85, 86 КПК України щодо їх належності й допустимості.

В доповненнях до апеляційної скарги прокурор, підтримуючи раніше заявлені доводи, просить під час апеляційного розгляду кримінального провадження допитати потерпілу ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та дослідити письмові докази, які перелічені в апеляційній скарзі. Вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити покарання у виді 7 років позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції не оцінив докази обвинувачення у їх сукупності, безпідставно поставив докази сторони обвинувачення під критерій «поза розумним сумнівом», відніс їх до категорії припущень, фактично лише перелічив докази обвинувачення, не надавши їм належну оцінку, не обґрунтувавши мотиви прийнятого рішення, не піддав версію сторони захисту під сумнів та надав їй перевагу. Суд оцінив докази у провадженні з огляду на показання самого обвинуваченого, який свою вину не визнав, що не узгоджується з вимогами ст. 94 КПК України.

Вказує, що показання обвинуваченого ОСОБА_8 , надані в судовому засіданні, спростовуються показаннями свідка ОСОБА_17 . На думку прокурора, свідок змінив свої показання, надані під час досудового розслідування, так як на нього міг здійснити вплив обвинувачений ОСОБА_8 з метою уникнення відповідальності.

Суд не взяв до уваги і не надав належної оцінки протоколу слідчого експерименту щодо відтворення обставин місця події за участю свідка ОСОБА_17 , який під час проведення вказаної слідчої дії за участю понятих та одного з батьків без будь-якого примусу та психологічного впливу з боку учасників дії вказав на механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 .

Суд, оцінюючи покази обвинуваченого ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_17 , які під час досудового розслідування при проведенні слідчих експериментів вказували один на одного, як особу, яка спричинила тілесні ушкодженні потерпілому ОСОБА_11 , у вироку дав вибіркову оцінку вказаним показам та відеозаписам слідчих експериментів, не провів ґрунтовного аналізу всіх доказів у їх сукупності.

Крім того, суд до кінця судового розгляду не отримав від органів Державного бюро розслідувань процесуального рішення з приводу неправомірних дій працівників поліції, які, як зі слів свідка ОСОБА_17 , тиснули на нього під час досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо надання показів, які викривають обвинуваченого ОСОБА_8 . Крім того, суд не звернув увагу на свідчення свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які приймали участь в якості понятих при проведені слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_17 і які підтвердили, що будь-якого тиску з боку працівників поліції не було.

Вважає передчасними висновки суду про те, що тілесні ушкодження, які були виявлені на тілі ОСОБА_11 , від яких останній помер, могли утворитись від ударів, нанесених ОСОБА_22 , так як матеріали провадження не містять жодної слідчої (розшукової) дії, яка б доказувала, що смерть ОСОБА_11 настала від тілесних ушкоджень, які наніс ОСОБА_22 .

Також суд не взяв до уваги та не надав належну оцінку висновку судово-імунологічної експертизи № 1908 від 25.09.2019 року, згідно якої на підошві лівого тапку, який вилучений у ОСОБА_8 , в якому він перебував в час вчинення злочину, виявлені плями крові.

Суд залишив поза увагою клопотання прокурора про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи, з метою встановлення чи не містить генетичні ознаки (ДНК-профілю) ОСОБА_11 кров у плямі на підошві лівого тапку ОСОБА_8 , тим самим суд не вжив всіх заходів, направлених на встановлення обставин злочину.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор у судовому засіданні висловила підтримку доводам та вимогам апеляційної скарги.

Захисник у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Зазначив, що допитані всі свідки по справі. У ОСОБА_8 не було мотиву на вчинення злочину.

Обвинувачений у судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Потерпіла ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги.

У судове засідання апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_23 , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце апеляційного розгляду, не з`явилась. Враховуючи дані обставини та відповідно до положень ч. 4 ст. 405 КПК України апеляційний суд проводить апеляційний розгляд без участі потерпілої ОСОБА_23 .

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали.

Частинами 1, 2, 6 ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями.

Суд апеляційної інстанції, визнавши клопотання прокурора частково обґрунтованим, під час апеляційного розгляду повторно дослідив протокол огляду місця події від 19.08.2019 року, протокол проведення слідчого експерименту від 21.08.2019 року за участю свідка ОСОБА_17 , протокол проведення слідчого експерименту від 30.08.2019 року за участю ОСОБА_8 та висновок комісійної експертизи № 393/к від 20.11.2019 року.

Стосовно доводів апеляційної скарги, апеляційна інстанція виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України та загальної засади змагальності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом цієї норми в мотивувальній частині виправдувального вироку мають бути викладені результати дослідження, аналізу та оцінки доказів у справі, зібраних сторонами обвинувачення та захисту, в тому числі, і поданих у судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу.

В силу ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачаться на її користь.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд зобов`язаний неухильно дотримуватися вимог Конституції України, міжнародних договорів, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, тобто з урахуванням рішень Конституційного Суду України та практики Європейського суду з прав людини, ст. 62 Конституції України (презумпція невинуватості) та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд наголошує про те, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).

Згідно із ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладений на слідчого та прокурора.

Згідно із ч. 1 ст. 94 КПК України суд повинен оцінювати докази на основі всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги, а доводи апеляційної скарги прокурора не спростовують висновку місцевого суду.

Ухвалюючи виправдувальний вирок, суд першої інстанції у судовому засіданні відповідно до вимог кримінального процесуального закону перевірив зібрані під час досудового розслідування докази, на які посилалися органи досудового розслідування, та, згідно зі ст. 94 КПК України, оцінив їх з точки зору допустимості, належності, достовірності та достатності, надав належну оцінку як окремим доказам, так і їх сукупності, навів детальний аналіз досліджених доказів.

Зокрема, суд першої інстанції, проаналізував показання ОСОБА_8 , який заперечував причетність до спричинення загиблому тяжких тілесних ушкоджень та зазначив, що його вітчим ОСОБА_11 хворів на психічні розлади та інколи проявляв агресію.

Згідно ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Статтею 23 КПК України закріплено, що суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Зі змісту вироку суду першої інстанції вбачається, що, дослідивши докази, зібрані по даному кримінальному провадженню, суд прийшов до висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, вчинене обвинуваченим ОСОБА_8 .

Посилання в апеляційній скарзі на те, що у вироку суд припустився вибіркової, неналежної оцінки доказів у їх сукупності, надання переваги одним доказам та безпідставного відхилення інших, не знайшло свого підтвердження під час апеляційного перегляду.

У оскаржуваному вироку суду наведені показання обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_23 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , та їм надана відповідна оцінка.

Так, за інкримінованих обставин та за даними лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_11 № 3016 від 19.08.2019 року, висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 № 3016 від 19.09.2019 року встановлено, що смерть ОСОБА_11 настала від закритої внутрішньочерепної травми у вигляді крововиливів під м`яку і тверду оболонки головного мозку, що супроводжувалося наростанням набряку і здавленням його речовини (т. 2 а.п. 27, 36-46).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину не визнав та пояснив, що 18.08.2019 року близько 20-21 години він разом з ОСОБА_14 прийшов до будинку по АДРЕСА_3 до бабусі, оскільки ОСОБА_14 мала віддати їй борг. Зайшовши, вони побачили ОСОБА_24 , який лежав біля входу, ОСОБА_11 сидів на присядках, обличчя у нього було у крові. Залишили борг, а потім разом з ОСОБА_17 пішли до Левачової, де пробули приблизно 10 хв., повернулись до будинку бабусі. Всередині будинку побачили, що ОСОБА_25 кричить на ОСОБА_11 , щоб той йшов додому. Він взяв ОСОБА_11 та вивів його за поріг. Потім вони виходили з будинку та повертались, ОСОБА_11 в цей час лежав у дворі.

Також обвинувачений зазначив, що, зі слів ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , йому стало відомо, що ОСОБА_26 та ОСОБА_11 побились, при цьому, у ОСОБА_27 йшла з голови кров, а у ОСОБА_11 у крові було обличчя. Більше ніхто нікого не бив. Він та ОСОБА_17 виявили, що ОСОБА_28 помер ближче до ранку, при цьому, ОСОБА_11 був живий. Пізніше, вийшовши разом з ОСОБА_17 та ОСОБА_16 на вулицю, всі побачили, що ОСОБА_11 також помер.

Обвинувачений зазначив, що коли виводив ОСОБА_11 на вулицю, то дійсно дав йому ногою по сідницях, так як він не хотів йти, але більше не бив.

Під час проведення слідчого експерименту 30.08.2019 року за участю ОСОБА_8 останній також не визнавав власного спричинення потерпілому ОСОБА_11 інкримінованого тілесного ушкодження, вказував, що виводив ОСОБА_11 з будинку (т. 2 а.п. 94-100).

Одночасно вказував на ОСОБА_17 , як особу, яка завдавала ОСОБА_11 тілесних ушкоджень.

Показання обвинуваченого в достатній мірі та щодо суттєвих обставин узгоджуються з показаннями допитаних свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .

Так, свідок ОСОБА_17 пояснив, що у серпні 2019 року був свідком бійки між ОСОБА_29 та ОСОБА_30 у будинку. Повідомив, що ОСОБА_11 бив по голові Лежинського палицею, після чого той лежав біля дверей будинку та хропів, у нього була розбита голова та текла кров. ОСОБА_29 сидів на стільці. Потім прийшли ОСОБА_8 та ОСОБА_31 , яка принесла бабусі борг. Він трохи побалакав із ОСОБА_32 та пішли до ОСОБА_33 за цигарками. Після того, як вони повернулись, в будинку сиділи ОСОБА_25 та ОСОБА_19 , які сперечались, при цьому ОСОБА_25 виганяв з будинку ОСОБА_34 , казав щоб він йшов додому. Веніосов допоміг ОСОБА_29 піднятись та перед тим, як той вийшов з будинку, ОСОБА_35 дав йому ногою по сідницях. Вони закрили за ним двері та продовжили сидіти і вживати горілку. Потім вони вийшли на вулицю та побачили, що ОСОБА_19 лежить без руху, також без руху лежав і ОСОБА_36 .

Він торкнувся ОСОБА_24 та відчув, що той холодний, намагався привести його до тями, однак той був мертвий. Через кілька хвилин він підійшов до ОСОБА_11 та теж намагався привести до тями, однак той теж був холодний.

Свідок повідомив, що ОСОБА_8 . ОСОБА_11 не бив, ногами на голову останнього не стрибав, після того як він вийшов з хати, вони зачинили двері, більше ніхто з хати не виходив, а першим вийшов саме він.

Під час проведення слідчого експерименту від 21.08.2019 року свідок ОСОБА_17 показав, що після того, як ОСОБА_8 виштовхнув ОСОБА_11 з будинку, той залишився лежати на землі перед будинком. Пізніше він та обвинувачений ОСОБА_8 пішли за горілкою, а повертаючись назад ОСОБА_8 з усього розмаху наніс 2 удари правою ногою в скроневу область голови зліва ОСОБА_11 , доповнивши, що після цього ОСОБА_8 двома ногами стрибнув на голову ОСОБА_11 (т. 2 а.п. 50-57).

Під час повторного допиту свідок ОСОБА_17 зазначив, що під час проведення слідчого експерименту від 21.08.2019 року він свідомо обмовив ОСОБА_8 через те, що на нього вчинили тиск працівники поліції, зокрема повідомив, що його привезли до райвідділку без батьків та морально тиснули, примушуючи дати покази проти ОСОБА_8 .

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги покази свідка ОСОБА_17 , надані ним під час проведення слідчого експерименту за його участю, оскільки вони не лише не підтверджуються безпосередньо наданими суду показаннями даного свідка, а і не узгоджуються з іншими матеріалами провадження.

За висновком комісійної експертизи № 393/к від 20.11.2019 року тілесні ушкодження у ОСОБА_11 утворились незадовго до настання смерті, за механізмом тупої травми, від дії твердого тупого предмета (предметів), індивідуалізуючі особливості якого (яких) у тілесних ушкодженнях не відобразились.

Зважаючи на морфологічну характеристику тілесних ушкоджень (черепно-мозкова травма, локальність переломів ребер та розташування їх на протилежних анатомічних ділянках, локалізацію синців на передній поверхні грудної клітки та крововиливу на спині) спричинення їх від одноразового падіння на плоску ґрунтову поверхню виключається.

Тілесні ушкодження в ділянці голови утворились не менш ніж від 7-ми травматичних впливів; в ділянці тулуба утворились не менш ніж від 6-ти травматичних впливів; в ділянці лівої нижньої кінцівки утворились від двох травматичних впливів.

Аналізом протоколу проведення слідчого експерименту з відеозаписом за участю свідка ОСОБА_17 експертом встановлено частковий збіг між механізмом утворення тілесних ушкоджень в ділянці передньої поверхні грудної клітки у ОСОБА_11 .

З цього приводу колегія суддів зауважує на інкримінованому обвинуваченому спричиненні потерпілому ОСОБА_11 тілесного ушкодження в область голови.

Експерт відмічає, що не всі вказані ОСОБА_37 травматичні впливи (в ділянку сідниці) відобразилися у вигляді тілесних ушкоджень, придатних для судово-медичної оцінки.

Утворення всього комплексу тілесних ушкоджень за механізмом, який зазначає ОСОБА_38 в ході проведення слідчого експерименту, експерт виключає (т. 2 а.п. 102-117).

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що 18.08.2019 року вона прийшла до будинку АДРЕСА_2 повернути борг. В будинку вона побачила ОСОБА_24 , який лежав у крові на порозі будинку. Вночі того ж дня біля 23 год. 50 хв. дізналася про два трупи у будинку. На обвинуваченому крові не бачила.

Також свідок повідомила, що вона двічі заходила до вказаного будинку, вперше біля 21 год. 20 хв. вечора, ОСОБА_29 був живий, сидів біля газової колонки та мовчав. У ОСОБА_39 було обличчя у крові. ОСОБА_40 сидів на стільці біля холодильнику. Вона пішла з будинку разом з ОСОБА_32 , він був з нею до 21 год. 40 хв., потім обвинувачений повернувся до неї біля 23-00 год., а потім ще раз біля 01-00 год. ночі наступного дня.

За показами свідка ОСОБА_16 у серпні 2019 він разом з ОСОБА_11 біля 18-19 години вечора прийшли до бабусі на ім`я ОСОБА_41 в будинок АДРЕСА_2 , там також була його мати ОСОБА_15 . У них з собою було 0,5 літри горілки, а також до цього він разом з ОСОБА_11 вживали горілку. Пізніше до них прийшов ОСОБА_28 , який також був п`яний та став сваритись з ОСОБА_11 , у них виник словесний конфлікт. Потім ОСОБА_28 став бити ОСОБА_11 , який вдарився головою та втратив свідомість. Потім прийшов до тями, випив горілки та пішов до ОСОБА_24 , який лежав біля двері та почав бити його ногами. Потім до будинку прийшла ОСОБА_42 та ОСОБА_35 , які принесли бабусі гроші та пішли. ОСОБА_11 сидів біля двері, потім він встав та почав бити Лежинського палкою (завдав йому біля 5 ударів), після чого сів на своє місце. Потім повернувся ОСОБА_8 , побачив агресивного ОСОБА_11 та вивів його з будинку, після чого повернувся, випив з присутніми 50 грамів горілки та знову пішов до ОСОБА_33 . ОСОБА_11 залишився на вулиці, свідок чув як він лаявся нецензурними словами. ОСОБА_8 був в адекватному стані, ОСОБА_11 він більше на бачив. Після цього ОСОБА_8 знову повернувся, та він знову чув як ОСОБА_11 нецензурно лається на вулиці.

Також свідок повідомив, що в будинку перебував ОСОБА_40 , який весь час сидів поруч з ним, та один раз дав ОСОБА_11 ляпаса. Весь наступний проміжок часу ОСОБА_8 перебував в будинку, вони випивали. Потім ОСОБА_8 та ОСОБА_40 відвели його додому, коли вже світало.

Свідок зазначив, що ОСОБА_8 . ОСОБА_11 не бив. Під час сварки ОСОБА_28 бив ОСОБА_11 ногами по голові. ОСОБА_11 перестало бути чутно, коли вони разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_43 сиділи за столом та пили.

Показання свідка ОСОБА_16 узгоджуються з показаннями, наданими ним під час проведення слідчого експерименту від 22.08.2019 року за його участю, де свідок на місці події розповів про обставини, які передували смерті ОСОБА_24 та ОСОБА_11 , а також відтворив механізм бійки, яка відбулась між ОСОБА_22 та ОСОБА_11 (т. 2 а.п. 70-75).

Свідок ОСОБА_15 показала, що у серпні 2019 року мешкала в будинку у ОСОБА_44 . У день події вони з Балабухою випили 150 грам горілки на двох, потім до них прийшли ОСОБА_16 , ОСОБА_19 та ОСОБА_28 , який часто з усіма сварився та затівав бійки, він хворів на розлади психіки та вживав наркотики. Також психічне захворювання було у ОСОБА_45 . Потім прийшов ОСОБА_46 , в будинку перебував і ОСОБА_47 . За їх присутності конфліктів не було, потім вони з ОСОБА_48 пійшли спати. Наступного дня рано вранці вона знайшла мертвим ОСОБА_24 .

Свідок повідомила, що не бачила, щоб ОСОБА_35 з кимось сварився, лише бачила як ОСОБА_11 вдарив ОСОБА_24 палицею.

Під час проведення слідчого експерименту від 22.08.2019 року свідок ОСОБА_15 розповіла про обставини, що передували смерті ОСОБА_24 та ОСОБА_34 , та відтворила механізм спричинення ОСОБА_49 ударів палкою ОСОБА_50 (т. 2 а.п. 76-80).

Колегія суддів звертає увагу, що показання потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_23 не стосуються обставин настання смерті ОСОБА_11 , оскільки останні не були очевидцями даної події. Між тим, їх показання характеризують потерпілого, який зловживав спиртними напоями та хворів на психічні розлади.

Щодо показань свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 слід відмітити, що вказані свідки не були безпосередніми очевидцями події, між тим їх покази певною мірою мають відношення до обставин справи та відображають деякі події.

Так, свідок ОСОБА_12 зазначала, що 18.08.2019 року до неї приходили ОСОБА_19 та кульгавий ОСОБА_51 , вона інколи продає цигарки місцевим мешканцям. Також до неї приходив ОСОБА_28 та просив у борг грошей. Біля вечора того ж дня до неї знову приходив ОСОБА_28 та ОСОБА_40 , шукали ОСОБА_52 , були у стані алкогольного сп`яніння. Наступного дня 19.08.2019 року біля 05-00 год. ранку бачила як по вулиці йшли ОСОБА_46 та ОСОБА_40 , які вели ОСОБА_53 . При цьому, ОСОБА_54 сказав, що вбив ОСОБА_24 , вони взяли у неї цигарок та пішли. Згодом їй стало відомо, що в будинку сусідки ОСОБА_55 відбулось вбивство.

Допитаний свідок ОСОБА_13 показав, що 18.08.2019 року ОСОБА_8 допомагав йому по господарству, а наступного дня він дізнався про вбивство ОСОБА_24 та ОСОБА_45 . Також повідомив, що 18.08.2019 року бачив на вулиці ОСОБА_24 разом з неповнолітнім ОСОБА_43 .

Стосовно показань свідка ОСОБА_56 колегія суддів зазначає, що надані нею покази про знайдення у будинку трупа хлопця на ім`я ОСОБА_57 , який був калікою та ходив із палицею не узгоджуються із фактичними обставинами, що пояснюється похилим віком свідка, через що остання не змогла пригадати всі обставини події.

Отже, з показань допитаних свідків вбачається, що жоден з них не вказував на скоєння ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Зокрема, свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , які були безпосередніми очевидцями події, не свідчили про те, що обвинувачений спричиняв тілесних ушкоджень загиблому ОСОБА_11 , навпаки свідки вказували про те, що тілесні ушкодження ОСОБА_11 завдавав ОСОБА_28 , від побиття якого ОСОБА_11 втрачав свідомість.

Також у якості доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, стороною обвинувачення були надані письмові докази.

Натомість, жодних переконливих відомостей про речові докази, біологічні сліди, тощо, які б можна було пов`язати із обвинуваченим та з інкримінованими останньому обюставинами не виявлено.

З протоколу огляду місця події від 19.08.2019 року вбачається, що в ході його проведення виявлені трупи ОСОБА_11 та ОСОБА_22 , зібрані речові докази, виявлені та зафіксовані інші сліди злочину (т. 1 а.п. 198-246).

З протоколу огляду трупа ОСОБА_11 від 19.08.2019 року вбачається, що виявлені тілесні ушкодження на трупі ОСОБА_11 , вилучено одяг трупа, зразки волосся, нігтьових пластин, змиви з кистей рук, дактокарта кистей рук трупа (т. 2 а.п. 28-33).

Дослідженні письмові докази щодо слідової інформації, вилученої з місця злочину, при огляді одягу, тощо не слугують підтвердженню висунутого ОСОБА_8 обвинувачення, оскільки виявлена інформація, з огляду на обставину перебування багатьох осіб за місцем виявлення трупу потерпілого, сама по собі ні яким чином не вказує на причетність до скоєння злочину саме обвинуваченого.

Так, згідно висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_8 № 682 від 20.09.2019 року вбачається, що будь-яких видимих зовні тілесних ушкоджень, а також слідів їх загоєння, які по давності могли б бути віднесені до строку, вказаному в обставинах справи на тілі ОСОБА_8 не виявлено (т. 2 а.п. 87-88).

Відповідно до заяви ОСОБА_8 останній добровільно видав працівникам поліції особисті речі: футболку білого кольору, резинові капці чорного кольору із зеленими вставками, шорти червоного кольору з білими полосами, про що було складено протокол огляду вказаних речей від 21.08.2019 року (т. 2 а.п. 89-90).

Згідно висновку судово-медичної експертизи речей свідка ОСОБА_8 № 1908 від 09.10.2019 року у плямі на підошві лівого тапка ОСОБА_8 встановлена наявність крові, встановити видову приналежність якої не представляється можливим через не виявлення видових властивостей (негативний результат на білок людини, рогатої худоби, птиці, собаки, кішки, свині). У плямах та слідах на футболці, шортах, правому та лівому тапках ОСОБА_8 наявності крові не встановлено (т. 2 а.п. 92-93).

Висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 № 3016 від 19.09.2019 року встановлено не лише причина смерті потерпілого, а експертом вказано, що після отримання тілесних ушкоджень в області голови, потерпілий міг жити короткий проміжок часу, який вимірювався десятками хвилин-годинами, міг здійснювати активні дії з моменту їх спричинення до втрати свідомості.

При судово-токсикологічній експертизі крові та частин внутрішніх органів від трупа ОСОБА_11 виявлено в крові етиловий спирт в концентрації 3,1 проміле. Виявлена концентрація етилового спирту в крові, зазвичай, викликає сильне алкогольне сп`яніння (т. 2 а.п. 36-46).

Висновки судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 № 3016 від 19.09.2019 року лише підтверджують покази обвинуваченого, свідків, наданих під час судового розгляду щодо обставин події, в т.ч. пересування потерпілого, вживання ним алкоголю.

Так, зокрема свідок ОСОБА_16 вказував про побиття ОСОБА_11 саме ОСОБА_58 . Після чого ОСОБА_11 вдарився головою та втратив свідомість, а прийшовши до тями, випив горілки та пішов до ОСОБА_24 .

Тобто висновки судово-медичної експертизи узгоджуються із показамисвідка ОСОБА_16 , зміст яких свідчать про ймовірність отримання ОСОБА_11 ушкоджень голови від дій ОСОБА_24 , після отримання яких потерпілий продовж певного проміжку часу міг вчиняти активні дії та розмовляти.

Між тим, сторона обвинувачення залишила цю обставину поза увагою та не перевірила таку версію подій.

Висновок судово-медичної експертизи марлевих тампонів зі змивами з обох рук трупа ОСОБА_11 № 622 від 07.10.2019 року щодо виявлення крові людини, походження якої не виключається від ОСОБА_8 за умов наявності у нього тілесних ушкоджень із зовнішньою кровотечею (т. 2 а.п. 16-20).

Між тим, даний висновок не може бути прийнятий до уваги оскільки за наведеною вище експертизою № 682 від 20.09.2019 року - у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень не виявлено.

Висновки судово-медичної експертизи п`яти недопалків № 620 від 10.10.2019 року згідно якого встановлена належність слини від ОСОБА_22 , ОСОБА_17 , та (або) ОСОБА_15 та не виключається домішка слини у тому числі від ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , ОСОБА_8 (т. 2 а.п. 22-26) також, через встановлені обставини перебування за вказаною адресою всіх перелічених осіб, не доводить провини обвинуваченого у спричиненні потерпілому тілесного ушкодження, що призвело до смерті.

Отже, суд першої інстанції, дослідивши усі надані стороною обвинувачення докази, дійшов правильного висновку про недоведеність, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, вчинене ОСОБА_8 .

Так, надані стороною обвинувачення докази на доведення вини ОСОБА_8 підтверджують лише факт виявлення працівниками поліції 19.08.2019 року за адресою: АДРЕСА_4 труп ОСОБА_11 з ознаками насильницької смерті; факт спричинення ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень, від яких настала його смерть та факт перебування в будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_11 обвинуваченого ОСОБА_8 та інших осіб.

Колегія суддів зазначає, що жоден з допитаних безпосередньо судом свідків не вказував на скоєння ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

При цьому, свідок ОСОБА_16 , який був очевидцем події та перебував на місці злочину, не свідчили про те, що обвинувачений спричиняв тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , навпаки свідок вказував про те, що тілесні ушкодження ОСОБА_11 завдавав ОСОБА_28 , від побиття якого ОСОБА_11 втрачав свідомість.

Свідок ОСОБА_15 також вказувала про наявність сварки із побиттям між ОСОБА_11 та ОСОБА_58 .

Колегія суддів звертає увагу на те, що єдиним свідком, який вказував на те, що ОСОБА_8 завдав ОСОБА_11 ударів по голові, є свідок ОСОБА_17 , який зазначив про це лише під час слідчого експерименту 21.08.2019 року, повідомивши, що ОСОБА_8 завдав 2 удари ногою в скроневу область голови ОСОБА_11 та стрибнув обома ногами на його голову.

Однак, вказані обставини свідок ОСОБА_17 спростував під час судового розгляду, повідомивши про те, що обмовив ОСОБА_8 внаслідок доставлення його до райвіділку без батька та тиску з боку працівників поліції.

Крім того, покази свідка ОСОБА_17 , надані при слідчому експерименті спростовуються висновком судово-медичної комплексної експертизи № 393/к від 20.11.2019 року яким встановлено, що утворення тілесних ушкоджень в ділянці голови за механізмом, який зазначав ОСОБА_17 , зокрема 2 удари обвинуваченим ногою в ліву скроню, стрибок обома ногами на ліву половину голови, є малоймовірним, а утворення всього комплексу тілесних ушкоджень потерпілому, зазначених ОСОБА_17 в ході слідчого експерименту, виключається.

Слід зауважити, що вказаною експертизою навпаки встановлено частковий збіг між механізмом утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_11 та механізмом їх нанесення саме ОСОБА_17 , вказаним під час слідчого експерименту ОСОБА_8 .

Експертна комісія не виключає можливість утворення у потерпілого черепно-мозкової травми, крововиливу в поперековій ділянці, саден на лівій нижній кінцівках при обставинах, які вказав ОСОБА_8 під час проведення слідчого експерименту.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції, у відповідності до положень ч.ч. 1, 2 ст. 23, ч. 4 ст. 95 КПК України, обґрунтовано не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_17 , надані ним під час слідчого експерименту.

До того ж, під час судового розгляду свідок ОСОБА_17 надав протилежні покази та зазначив, що він навмисно обмовив ОСОБА_8 .

Доводи прокурора про те, що ОСОБА_8 міг здійснити вплив на свідка ОСОБА_17 , який змінив свої показання під час судового розгляду, є надуманими та не підтверджуються жодними доказами.

Крім того, вказаний свідок був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, підстав ставити під сумнів правдивість його показань колегія суддів не вбачає.

Твердження прокурора як на підставу для скасування вироку відсутність процесуального рішення з приводу неправомірних дій працівників поліції стосовно свідка ОСОБА_17 не можна взяти до уваги, оскільки вказана обставина не впливає на висновки суду щодо відсутності доказів вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення за передбаченими ст. 94 КПК України принципами.

Більш того, свідчення ОСОБА_17 при слідчому експерименті спростовані експертним дослідженням (судово-медична комплексна експертиза № 393/к від 20.11.2019 року), а тому сприймалися судом не лише на показаннях даного свідка при судовому розгляді.

Будь-яких інших доказів спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень ОСОБА_11 у вигляді закритої внутрішньочерепної травми з крововиливами під м`яку і тверду оболонки головного мозку, що супроводжувалося наростанням набряку і здавленням його речовини, від яких згідно до висновку експерта № 3016 від 19.08.2019 року настала смерть ОСОБА_11 , стороною обвинувачення не надано.

Посилання прокурора на покази свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які приймали участь у якості понятих під час проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_17 , які повідомили, що будь-якого тиску з боку працівників поліції на свідка не здійснювалось, з огляду відсутність доказів щодо причетності ОСОБА_8 на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, є непереконливими. Вказана обставина не спростовує загального висновку суду, заснованого на оцінці сукупності досліджених доказів.

Щодо доводу прокурора про те, що суд залишив поза увагою клопотання прокурора про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи з метою встановлення чи не містить генетичні ознаки ОСОБА_11 кров у плямі на підошві лівого тапку ОСОБА_8 , колегія суддів зауважує, що вказане клопотання було предметом розгляду в суді першої інстанції, у задоволенні якого судом було вмотивовано відмовлено, що підтверджується звукозаписом судового засідання від 10.06.2021 року.

З положень кримінального процесуального законодавства прослідковується зміст стандартів доказування.

Так, із частини другої статті 17 КПК України вбачається стандарт доказування «поза розумним сумнівом», перед застосовуванням якого cуд вважає за необхідне зазначити, що не будь-який сумнів можна констатувати як розумний, існування сумнівів при прийнятті рішення є природним та не означає, що в разі наявності таких сумнівів прийняте рішення є неправильним. Поняття «поза розумним сумнівом» не тотожне поняттю «абсолютна впевненість», яке передбачає непохитність і відсутність будь-яких вагань.

Із статті 94 КПК України випливає стандарт «внутрішнього переконання», зміст якого зводиться до того, що суд повинен вільно оцінювати докази, з точки зору належності, допустимості, достовірності, на основі свого внутрішнього переконання, яке виникає не з вузької оцінки доказів, наданих сторонами, а з оцінки їх, враховуючи сукупність обставин справи.

Судова колегія констатує, що суд першої інстанції згідно ст. 94 КПК України проаналізував всі надані прокурором докази з дотриманням принципів всебічності, повноти, достатності та взаємозв`язку і цілком аргументовано відмітив про недоведення стороною обвинувачення, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, вчинене обвинуваченим.

Переконливих та беззаперечних доказів вини ОСОБА_8 прокурором надано не було, а досліджені місцевим судом докази в контексті висунутого обвинувачення не узгоджуються із критерієм «доведення провини поза розумним сумнівом».

Апеляційна інстанція акцентує увагу, що за вимогами ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, і не може ґрунтуватись на припущеннях.

Таким чином, суд першої інстанції дав належну оцінку доказам та прийняв вмотивоване рішення про виправдання ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 121 КК України, а доводи прокурора щодо протилежного є неспроможними та не ґрунтуються на обставинах справи, встановлених під час розгляду кримінального провадження.

Судова колегія приходить до переконання, що аналіз наданих стороною обвинувачення доказів не може схилити до беззастережного висновку про доведеність провини ОСОБА_8 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Апеляційною інстанцією не вставлено неповноти судового розгляду, оскільки місцевий суд при розгляді даного провадження детально перевірив усі надані на дослідження суду докази та вказав обґрунтовані мотиви власних висновків.

Під час апеляційного перегляду колегією суддів встановлено, що судовий розгляд проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Вирок суду відповідає положенням ст. 374 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для скасування судового рішення, не встановлено.

З огляду на викладене, дотримуючись закріпленої в ст. 62 Конституції України принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, встановленого ст. 17 КПК України, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора, а вирок суду першої інстанції вважає законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 13 грудня 2021 року відносно ОСОБА_8 , виправданого за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4