Дата документу 06.03.2023 Справа № 331/2912/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 331/2912/21 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/464/23 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула 6 березня 2023 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2022 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця мешкання, раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

01 лютого 2021 року приблизно о 05 годині 20 хвилин, ОСОБА_8 , будучи особою, раніше засудженою за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у приміщення, з корисливих мотивів, діючи повторно, з метою особистого збагачення, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом пошкодження дверей за допомогою удару ноги, проник у приміщення за вище вказаною адресою, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_9 , а саме: генератор марки «FORTE», вартість якого становить 4800 гривень 00 копійок за одиницю товару без урахування ПДВ, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому на вказану суму. Після чого зник з місця події з викраденим майном у невідомому напрямку та розпорядився викраденим на власний розсуд.

Вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2022 року:

ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 постановлено обраховувати з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме з 19 липня 2022 року.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою постановлено залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_8 задоволено частково.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , матеріальну шкоду від кримінального правопорушення у розмірі 4800 грн ( чотири тисячі вісімсот гривень).

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати у розмірі 833,57 грн.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст.100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі захисник вважає вирок незаконним та таким, що підлягає зміні в частині призначеного покарання.

В обґрунтування доводів зазначає, що при призначенні покарання ОСОБА_8 судом не повній мірі враховано особу обвинуваченого, його відношення до скоєного, щире каяття, визнання цивільного позову та тверде рішення відшкодувати шкоду, заяву ОСОБА_8 у судовому засіданні, що він все обміркував, більше ніколи не вчинить злочин.

За таких обставин призначене ОСОБА_8 покарання без застосування ст.75 КК України не відповідає особі засудженого, тяжкості кримінального правопорушення та не здатне виконати мету покарання, передбачену ст.50 КК України.

Просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання, звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням на 2 роки.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Прокурор висловив заперечення доводам та вимогам поданої апеляційної скарги, просив вирок суду залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до вимог ч.1ст.404 КПК України та загальної засади змагальності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Під час судового розгляду ОСОБА_8 повністю визнавав себе винним у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, в судовому засіданні, зі згоди обвинуваченого та інших учасників судового процесу, місцевий суд, з`ясувавши добровільність позиції обвинуваченого та учасників судового провадження, правильність розуміння ними змісту вказаних обставин, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись тільки допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу.

Висновок суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, правильність кваліфікації дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому, відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, колегія суддів переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Стосовно вимог апеляційної скарги захисника щодо призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, застосування до нього положень ст.75 КК України, колегія суддів виходить з положень ст.ст.50, 65 КК України, які судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання були дотримані.

Так, відповідно до вимог ст.65 КК України, яка передбачає загальні засади призначення покарання і через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Визначений судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 вид та розмір покарання в повному обсязі відповідає зазначеним вище вимогам закону.

При обранні виду та розміру покарання суд першої інстанції, згідно вироку та матеріалів кримінального провадження, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України відносяться до тяжких злочинів, сукупність усіх характеризуючих його обставин, характер, ступінь його суспільної небезпеки.

Місцевий суд також взяв до уваги відомості стосовно особистості обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, у тому числі за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень проти власності, судимість не знята і не погашена у встановленому законом порядку, має постійне місце реєстрації та проживання, офіційно не працевлаштований, не одружений, дітей на утриманні не має, матеріальна шкода, завдана вчиненням кримінального правопорушення не відшкодована, перебуває на спецобліку з синдромом залежності внаслідок вживання опіоідів.

Одночасно, відповідно до ст.66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання, суд першої інстанції визнав щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Судом першої інстанції в повній мірі дослідженні усі докази, які характеризують обвинуваченого в достатньому об`ємі, його ставлення до скоєного та надана відповідна обґрунтована та вмотивована оцінка вказаному.

З урахуванням сукупності всіх наведених вище обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_8 лише в умовах ізоляції від суспільства та не вбачає підстав для звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Наявність обставин щодо неодноразових притягнень обвинуваченого до кримінальної відповідальності у сукупності з даними про його особу, що на думку колегії суддів засвідчує системний характер протиправної поведінки ОСОБА_8 , давали місцевому суду підстави для призначення саме такого розміру покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства.

Усталена протиправна поведінка обвинуваченого і навіть відбуття реального покарання не спонукало ОСОБА_8 до критичної оцінки своїх протиправних дій.

Крім того, попереднє застосування до ОСОБА_8 положень ст.ст.75, 76 КК України, що вбачається із матеріалів провадження, та подальше вчинення ним кримінальних правопорушень вказує, що інститут звільнення від відбування покарання з випробуванням по відношенню до ОСОБА_8 виявляється неефективним.

Правових підстав вважати призначене судом покарання явно несправедливим через суворість немає, а переконливих аргументів, які би ставили під сумнів наведені висновки суду першої інстанції та вказували б на порушення загальних засад призначення покарання, в апеляційній скарзі не міститься.

З огляду на зміст оскаржуваного вироку, слід констатувати, що всі наведені апелянтом обставини на користь висунутої вимоги районним судом при призначенні ОСОБА_8 покарання взяті до уваги.

При цьому, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих, визнання цивільного позову та наміри обвинуваченого відшкодувати шкоду були підставами для призначення обвинуваченому покарання у мінімальній межі, встановленої санкцією ч.3 ст.185 КК України.

Обставин, які б можна було віднести на користь звільнення обвинуваченого від призначеного місцевим судом покарання з випробуванням апеляційною інстанцією не встановлено, що обумовлює відхилення доводів захисника як неспроможних.

Враховуючи наведене, на переконання колегії суддів, покарання призначене ОСОБА_8 відповідає принципам співмірності та індивідуалізації, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, призначене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування або зміну оскаржуваного вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2022 року відносно ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженою особою, яка утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4