ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 314/2866/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/210/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 березня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у закритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 8 лютого 2023 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайло-Лукашево, Вільнянського району, Запорізької області, громадянина України, маючого середньо - технічну освіту, одруженого, маючого на утриманні доньку - ОСОБА_9 , 2006 року народження, сина - ОСОБА_10 , 2010 року народження, який з 26 лютого 2022 року проходить військову службу в Збройних силах України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 8 квітня 2023 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Відділу поліції №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 за погодженням з начальником Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_6 звернулась до суду з клопотанням про продовження застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до трьох місяців, а саме до 11 квітня 2023 року.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, за наступних обставин.

У період часу з 23 години 30 хвилин 31 жовтня 2022 року до 04 години 00 хвилин 1 листопада 2022 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у житловому будинку АДРЕСА_2 , де знаходився із згоди власниці домоволодіння ОСОБА_12 , маючи умисел на статеві зносини з особою, яка не досягла чотирнадцяти років, а саме, з ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , скориставшись тим, що матір вказаної особи спить у стані алкогольного сп`яніння і в будинку крім останньої та трьох малолітніх дітей нікого не має, зайшов до кімнати, у якій відпочивала малолітня ОСОБА_13 , та реалізуючи свій злочинний умисел, розбудив дівчинку, на руках переніс її на сусіднє ліжко, після чого не зважаючи на протест ОСОБА_13 , силоміць роздягнув її, роздягнувся сам та поклав її на дитяче ліжко-куточок після чого, не реагуючи на прохання малолітньої ОСОБА_13 не вчиняти відносно неї насильницьких дій, усвідомлюючи, що ОСОБА_13 є особою, яка не досягла чотирнадцяти років, без добровільної згоди потерпілої вчинив дії сексуального характеру, а саме ввів свій статевий член до піхви дівчинки, тим самим зґвалтував малолітню ОСОБА_13 .

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використання геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), вчиненого щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди , тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

8 листопада 2022 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000591 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

11 листопада 2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Ухвалою слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 11 листопада 2022 року ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 9 січня 2023 року.

Постановою керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_14 від 28 грудня 2022 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців.

Ухвалою слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 29 грудня 2022 року продовжено відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 11 лютого 2023 року.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя врахував обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України та погодився з доводами про те, що застосування менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_8 просить оскаржувану ухвалу скасувати та у задоволенні клопотання слідчого відмовити.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що підозра є необґрунтованою, оскільки жодного прямого доказу скоєння ОСОБА_7 злочину немає, жодний свідок не вказує на ОСОБА_7 , як на особу, яка скоїла вказаний злочин, жодний протокол слідчої дії та інші документи цього також не доводять, жодний доказ не доводить, що дівочу пліву було пошкоджено саме з 23 год. 30 хв. до 4 год. 31 жовтня 2022 року, а не раніше чи не пізніше.

Вказує, що зважаючи на спосіб життя матері, зловживання нею алкоголем та те, що помешкання, де мешкають діти з матір`ю більше нагадує притон, чим житло багатодітної родини, з дитиною, що завгодно могло відбутися за участю іншого чоловіка в інший час.

Крім того, зазначає, що слідчий суддя обґрунтував застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суворістю покарання за вказаний злочин, проте, як неодноразово зазначав Європейський суд у своїх рішеннях, ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку, оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна, і необхідність в утриманні під вартою відсутня.

Вказує, що інші ризики, стороною обвинувачення наведено формально, слідчий суддя до їх аналізу взагалі не вдався, наявність ризиків нічим не доведено.

Крім того, зазначає, що підозрюваний має сім`ю, є батьком двох дітей, до війни мав постійну роботу, до служби в ЗСУ постійно проживав за вказаною адресою, має на утриманні мати похилого віку, перебування його в лавах Збройних сил позитивно характеризує ОСОБА_7 , як відповідальну людину.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_8 підтримав подану ним апеляційну скаргу та вказав, що було отримано висновок експертизи, який свідчить про те, що підозрюваний ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину не вчиняв.

Підозрюваний ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційного суду підтримав подану апеляційну скаргу без доповнень та просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вказав, крім вказаної захисником експертизи, є і інші експертизи, які доводять вину підозрюваного ОСОБА_7 . Зауважив, що органом досудового розслідування буде проведена додаткова експертиза з метою уточнення висновків експертизи, на яку посилається захисник підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного, його захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, і яке може бути задоволено при умові, що заявлений ризик, який став обґрунтуванням обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також, що є вагомі обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

З огляду на ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання особи під вартою, і існують об`єктивні перешкоди для завершення досудового розслідування.

Таким чином, у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України, розглядаючи клопотання слідчого, прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування такого запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Так, слідчий суддя, розглядаючи вказане клопотання, у відповідності до вимог ст.ст. 177, 178, 199 КПК України, встановив, що підозра ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованою, заявлені слідчим ризики існують та не зменшилися до закінчення дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу і в сукупності з даними про особу підозрюваного вказують на наявність підстав для продовження строку дії обраного відносно нього запобіжного заходу.

З вказаними висновками слідчого судді, колегія суддів повністю погоджується, оскільки перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів провадження встановлено, що необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 підтверджена.

Так, строк дії запобіжного заходу закінчується 11 лютого 2023 року, проте, у кримінальному провадженні не були виконані всі необхідні слідчі дії, а саме: необхідно долучити до матеріалів кримінального провадження висновки судово-біологічних експертиз; призначити та провести судову психофізіологічну експертизу з використанням поліграфа (за результатами поліграфічного дослідження показів ОСОБА_7 ); з урахуванням зібраних доказів, в разі необхідності підготувати та повідомити підозрюваного про зміну раніше повідомленої підозри; виконати вимоги ст. 290 КПК України, а саме повідомити підозрюваному та його захиснику про завершення досудового розслідування; надати доступ до матеріалів досудового розслідування сторонам кримінального провадження; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

В апеляційній скарзі необхідність проведення зазначених слідчих дій не заперечуються.

Доводи апеляційної скарги з приводу необґрунтованості пред`явленої ОСОБА_7 підозри є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої "термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" від 28 жовтня 1994 року, "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року).

Як вбачається з повідомлення про підозру, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

В даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дає підстави вважати, що твердження органу досудового розслідування з приводу причетності ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, є обґрунтованими, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

Зокрема, такими даними є: медична довідка від 8 листопада 2022 року, та висновок експерта №1813п від 8 листопада 2022 року, з яких вбачається, що під час огляду у обстеженої ОСОБА_13 дівоча пліва не є цілою (а.с. 58-61); протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 8 листопада 2022 року, з якого вбачається, що ОСОБА_13 впізнала особу під №4 ( ОСОБА_7 ), як особу, яка її зґвалтувала (а.с. 62-63); висновок судово-психіатричного експерта № 66 від 21 грудня 2022 року, з якого випливає, що ОСОБА_13 за фактом скоєних відносно неї протиправних дій повідомила: « ОСОБА_15 приїжджав до нас додому три рази. Це сталося недавно, було один раз, вночі, були мама, брат, сестра. Я спала з мамою, на мені були штани, я пам`ятаю, що коли я засинала - дядя ОСОБА_16 був у нас, він сидів в телефоні, усі спали, він почав торкатися мене, повністю роздягнув, мені було боляче, я плакала, я його відштовхнула, більше я не заснула, потім він поїхав, я нікого не будила, про все я розповіла сестрі, сестра розповіла мамі, але мама нічого не вдіяла».

Крім того із вказаного висновку судово-психіатричного експерта вбачається, що потерпіла ОСОБА_13 , за формою викладення матеріалу, не виявляє ознак брехні та фантазування у ситуації, що досліджується. У психіці та поведінці потерпілої ОСОБА_13 , будь-яких змін та наслідків, що перебувають у причино - наслідковому зв`язку з ситуацією, що досліджується, немає (а.с. 64-68); висновком судово-психіатричного експерта №70 від 26 грудня 2022 року відносно ОСОБА_7 .

Так, із вказаного висновку випливає, що відомостями, отриманими при дослідженні наданих на експертизу об`єктів, які стосуються психічного стану особи, були і письмові пояснення ОСОБА_7 від 9 листопада 2022 року, з яким вбачається, що 30 жовтня 2022 року він приїхав провідати сім`ю за їх проханням, коли зайшов до будинку побачив, що діти вдома самі, а матір ОСОБА_17 відсутня, діти сказали, що вона у своєї матері, яка мешкає неподалік, він поїхав до неї й за проханням дав ОСОБА_17 хліб та горілку, але додому вона відмовилась їхати, він повернувся сам до дітей…десь через півгодини, на колясці повернулась додому й ОСОБА_17 , яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, її син ОСОБА_18 , заніс її на кухню і посадив на кресло, вона випила горілки, це було приблизно о 00:20 год. 1 листопада 2022 року, далі він взяв її на руки, поклав на ліжко відпочивати, діти теж не спали і близько 2 годині ночі ОСОБА_19 та ОСОБА_20 пішли до матері на ліжко спати, а він з ОСОБА_18 грав в карти на кухні, через деякий час він ( ОСОБА_7 ) теж захотів спати, він вирішив лягти поруч з ОСОБА_17 , він переніс ОСОБА_20 до дивану, який був поруч з ліжком, ОСОБА_19 відмовилась йти, йому прийшлося лягти разом з ОСОБА_20 … ОСОБА_20 ще не спала, лягла йому на ліву руку, сказала, якщо він хоче її пообіймати, то це буде коштувати 50 грн., він погодився, вона його обняла, ОСОБА_20 була одягнена у футболку і труси, далі вона піднялася та сіла зверху, поцілувала в губи, зняла з себе труси, він зрозумів, що вона хоче сексу…вона продовжувала сидіти на ньому зверху, він взяв свій член в руку і вставив до вагіни Раїси, вона почала рухатись на ньому, після чого вона злізла з нього, лягла на бік, він трохи полежав, потім одягнувся та поїхав до своєї військової частини.

Крім того, із зазначеного висновку вбачається, що ОСОБА_7 у період здійснення інкримінованого йому правопорушення, за матеріалами справи, ознак тимчасово хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, отже він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом в цей час ОСОБА_7 також може усвідомлювати свої дії й керувати ними (а.с. 69-73); протокол допиту неповнолітньої ОСОБА_13 від 8 листопада 2022 року у присутності законного представника - ОСОБА_21 , директора КУ «Центр надання соціальних послуг» Павлівської сільської ради - ОСОБА_22 , відповідно до якого, останній раз, коли дядя ОСОБА_16 приїздив до них додому, приблизно тиждень тому, точно дати вона не пам`ятає, після того, коли вона заснула на дивані разом з мамою та своєю сестрою ОСОБА_23 , вона прокинулась від того, що її хтось тягне за ноги з дивану, коли вона відкрила очі, то побачила поруч дядю ОСОБА_24 , який підняв її на руки та переніс на ліжко-куточок у цій же кімнаті, після чого не зважаючи на її протест силоміць її роздягнув, роздягнувся сам, після цього дядя ОСОБА_16 поклав її на ліжко-куточок і ліг поруч, вчинив дії сексуального характеру, а саме, ввів свій статевий член до її піхви, не реагуючи на її прохання припинити. Після цього дядя ОСОБА_16 одягнувся та згодом поїхав (а.с. 80-81); свідоцтво про народження, відповідно до якого ОСОБА_13 , є малолітньою особою - ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 82); протокол допиту свідка ОСОБА_25 від 8 листопада 2022 року, відповідно до якого вбачається, що вона з квітня 2022 року працює соціальним працівником КУ «Центр надання соціальних послуг» Павлівської сільської ради, під її супроводом перебуває ОСОБА_12 , яка є інвалідом 1-ї групи та яка має 4 дітей. За її проханням її знайомий на ім`я ОСОБА_18 возив її по роботі додому до ОСОБА_12 в АДРЕСА_2 . Приблизно в кінці вересня 2022 року, ОСОБА_18 подзвонив їй та сказав, що дома зібрав дитячий одяг для дітей ОСОБА_26 , а саме, для ОСОБА_27 та ОСОБА_19 та попросив його відвести їх їм, на що вона повідомила, що в неї не має часу та зі згоди ОСОБА_12 дала мобільний телефон останньої. Чи дзвонив ОСОБА_28 та чи їздив до них вона не знає (а.с. 102-103); протокол допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_29 від 9 листопада 2022 року, згідно якого вбачається, що вона мешкає разом зі своєю сестрою ОСОБА_20 , братом та мамою. Деякий час до них додому приїздив дядя ОСОБА_16 . Останній раз дядя ОСОБА_16 приїздив наприкінці жовтня 2022 року, точний день тижня та число вона не пам`ятає. До останнього приїзду дядя ОСОБА_16 часто телефонував на телефон мами і під час розмови просив маму дати слухавку Раїсі і потім з нею розмовляв, про що вони розмовляли вона не знає, адже ОСОБА_20 при цьому завжди виходила з кімнати. Коли дядя ОСОБА_16 приїздив в останнє, приблизно о 23 год. 30 хв. мама лягла відпочивати на диван у дальній кімнаті, вона лягла поруч із нею на дивані ближче до вікна, брат ОСОБА_16 ліг спати на металевому ліжку, а ОСОБА_20 на той час ще не лягла, а гралася у маминому телефоні. Через деякий час ОСОБА_20 також лягла до них з мамою на диван. При цьому, вони всі були вдягнені. Коли вона майже заснула, вона відчула, що на диван, де вони всі спали, в ногах ліг дядя ОСОБА_16 , та почав гладити її та ОСОБА_20 своєю рукою по їх ногам, він гладив їх тільки по ногам, їй було неприємно і вона перелягла на ліжко до брата ОСОБА_30 , одразу за нею на ліжко до брата лягла і ОСОБА_20 . Після цього вона заснула. Через деякий час вона прокинулась і побачила, що у кімнаті, де в них піч, дядя ОСОБА_16 одягає куртку, а ОСОБА_31 сидить там на ліжку та бавиться з котом. Дядя ОСОБА_16 пішов з їх будинку о 4 год. Через 2 дні після цього, коли у них в гостях була ОСОБА_32 , ОСОБА_20 розповіла їм, що дядя ОСОБА_16 коли в останнє був у них дома її зґвалтував, після чого вона включила диктофон на мобільному телефоні, яким вона користуються і ОСОБА_20 розповіла, що вночі дядя ОСОБА_16 роздягнув її, роздягнувся сам, торкався її руками по всім частинам тіла, а потім вчинив дії сексуального характеру, а саме ввів свій статевий член до її піхви. Через 2 дні вона все розповіла їх мати (а.с. 104-106); протокол допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_33 від 9 листопада 2022 року, відповідно до якого випливає, що він є братом неповнолітньої ОСОБА_34 . Наприкінці жовтня 2022 року до них додому приїхав дядя ОСОБА_16 . Приблизно о 23 год. поруч із мамою, яка пішла спочатку спати, лягли ОСОБА_20 та ОСОБА_23 . Він також в цей час ліг на своє металеве ліжко, яке розташоване у тій же кімнаті поруч з диваном, а дядя ОСОБА_16 залишився у кімнаті, де піч і щось дивився в своєму мобільному телефоні. Коли він майже заснув побачив, що дядя ОСОБА_16 підійшов до дивана, де спали мама і сестра і почав тягнути Раю за ноги до себе. Він сказав, щоб дядя ОСОБА_16 не чіпав її, однак він нічого не відповідав, взяв ОСОБА_20 на руки і поніс до кімнати, де знаходиться піч. На той час дядя ОСОБА_16 був одягнутий у військову форму, ОСОБА_31 теж була одягнута. Після цього, ОСОБА_31 сама прийшла до кімнати, де вони всі спали і лягла на ліжко-куточок, яке стоїть поруч з його ліжком, та він заснув. Приблизно через 2 дні після цього його сестра ОСОБА_23 повідомила йому про те, що в ніч, коли дядя ОСОБА_16 залишався в них дома він зґвалтував їх сестру ОСОБА_35 і при цьому дала йому прослухати аудіозапис на своєму мобільному телефоні (а.с. 107-109); протокол допиту свідка ОСОБА_36 від 10 листопада 2022 року, згідно якого вбачається, що він працює лікарем акушером гінекологом в КНП ОЛЦ ЗОР. 8 листопада 2022 року близько 17 год. за направленням із Запорізької дитячої обласної лікарні для проведення огляду прибула ОСОБА_13 , 2012 року народження. Перед початком огляду ним було з`ясовано обставини отримання травм. В ході огляду малолітньої ОСОБА_13 було встановлено, що дівоча пліва не є цілою, візуальних ознак тілесних ушкоджень (синців, гематом) не виявлено. За результати огляду можливо зробити попередній висновок, що пошкодження дівочої пліви у малолітньої ОСОБА_13 могло відбутися за 6 - 8 днів до проведення огляду (а.с. 110-111); експертні висновки проведеного психофізіологічного дослідження достовірності свідчень ОСОБА_7 , який перевіряється на причетність до вчинення злочину, з метою наданих законом прав та виявлення наявної можливої прихованої інформації у зв`язку з кримінальним провадження №0000591 від 8 листопада 2022 року, з якого випливає, що опитувана особа - ОСОБА_7 , явно володіє прихованою інформацією щодо обставин зґвалтування малолітньої ОСОБА_13 . На момент проведення інтерв`ю ОСОБА_7 свідомо приховує, що йому відомі конкретні обставини вчиненого злочину, про який, з його слів, дізнався лише через декілька днів від матері дівчинки, про що свідчить наявність позитивних реакцій на значимі питання. Крім того, з великим ступенем вірогідності можна стверджувати, що саме ОСОБА_7 причетний до вчиненого злочину, хоча й повністю заперечує свою причетність до зґвалтування малолітньої дівчинки (а.с. 116-126).

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, колегія суддів вважає, що наявність фактів та інформації, на які посилаються органи досудового розслідування та які містяться в матеріалах справи, можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_7 може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення, яке йому інкримінують.

Отже, колегія суддів вважає, що доводи з приводу необґрунтованості пред`явленої ОСОБА_7 підозри є необґрунтованими та спростовуються вищевказаними відомостями.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив про доведеність наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані під час застосування запобіжного заходу.

Так, враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 15 років, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

При цьому, як зазначає Європейський суд з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». При оцінці ризиків переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України обумовлюється тим, що підозрюваному ОСОБА_7 достеменно відомо про місце проживання малолітньої потерпілої та неповнолітніх свідків, оскільки злочин, який йому інкримінується вчинений за місцем проживання останніх, на яких будучі на волі він може вплинути шляхом залякування або погроз з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності, а факт їх допиту на стадії досудового розслідування не свідчить про відсутність вказаного ризику, оскільки вони повинні бути допитані безпосередньо в судовому засіданні для виконання вимог ч. 4 ст. 95 КПК України.

Крім того, колегія суддів вважає і доведеним ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 не визнає свою провину в інкримінованому йому злочині, і будучи на волі може затягувати досудове розслідування шляхом своїх неявок до слідчого для проведення слідчих дій та його допиту, чим перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відтак, апеляційний суд вважає доведеним та обґрунтованим, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК Україна наразі не зменшились та продовжують існувати.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 має сім`ю, є батьком двох дітей, перебуває в лавах Збройних Сил України, не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому, за місцем своєї військової служби ОСОБА_7 характеризується нейтрально (а.с. 142), що спростовує доводи апеляційної скарги щодо позитивної характеристики останнього в лавах Збройних Сил України.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, адекватно оцінив ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженні, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 8 лютого 2023 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 8 квітня 2023 року включно, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 314/2866/22