Справа № 359/7945/22
Провадження № 1-в/359/407/2022
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 листопада 2022 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною аудіо та відео фіксацією в залі суду клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и в:
31.10.2022 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло вищезазначене клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

У клопотанні засуджений зазначає, що він довів своє виправлення, у зв`язку з чим просить суд застосувати до нього ст. 81 КК України.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання засудженого заперечувала.

В судове засідання засуджений та представник колонії не викликались, зважаючи на умови військового стану та наявність їх заяв про розгляд клопотання за їх відсутності. До суду скеровані матеріали особової справи засудженого.

На час розгляду справи участь засудженого та представника виправної установи в судовому засіданні не можлива зважаючи на бойові дії на території України з боку Російської Федерації, починаючи з 24.02.2022 року, запровадження у цьому зв`язку воєнного стану, виключення будь-якої можливості доставки засуджених до суду з ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» з с. Мартусівка Бориспільського району, а також неможливість проведення судового засідання в режимі відеоконференції (постійні повітряні тривоги в Київській області, відімкнення електроенергії та Інтернету). Крім того, суд вважає за необхідне здійснити відповідний розгляд у визначений час, з метою захисту інтересів інших учасників процесу та збереження їх життя.

Суд приймає до уваги, що баланс відповідних прав та інтересів громадян, які наражаються на небезпеку при виконанні вимог КПК України та КВК України щодо організації обов`язкової участі засудженого та інших учасників (прокурор, захисник, представник колонії, працівники суду, і виконання ними своїх обов`язків в частині здійснення правосуддя, тощо) в судовому засіданні набагато переважає за право засудженого бути присутнім в залі суду (як і обов`язок суду забезпечити його участь та прокурора) під час вирішення питання в порядку ст. 81 КК України.

У цьому зв`язку, наведені вище обставини є істотними, і в цілому свідчать про наявність виключних підстав для проведення судового засідання за відсутності учасників, забезпечити участь яких під час розгляду клопотання не надалось можливим з причин, що не залежали від суду чи інших посадових осіб.

З цього приводу розгляд даного клопотання здійснено за відсутності засудженого та представника колонії. Однак дані учасники подали відповідні заяви про розгляд клопотання за їх відсутності.

Суд, ознайомившись з заявами, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, приходить до наступного висновку.

Як вбачається із особової справи, вироком Оболонського районного суду м.Києва від 13.01.2017 ОСОБА_4 засуджено за ч.3 ст.15 пунктами 6, 12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.14 ч.3 ст.289, ч.2 ст.15 пунктами 6, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289, пунктами 6, 12 ч.2 ст.115, ст.70 КК України та призначено покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, що є його власністю.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24.02.2020 вирок Оболонського районного суду м.Києва від 13.01.2017 щодо ОСОБА_4 змінено в частині рішення про цивільний позов.

Вирок Оболонського районного суду м.Києва від 13.01.2017 набрав законної сили 24.02.2020.

Початок строку відбування покарання 12.09.2014, а кінець строку 30.03.2024.

Згідно ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

В той же час, згідно рішення Другого Сенату Конституційного Суду України від 16.09.2021 року № 6-р(II)/2021, частину першу статті 81 визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) в тім, що вона унеможливлює її застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі, згідно з Рішенням Конституційного Суду.

Як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_4 засуджений за ч.3 ст.15 пунктами 6, 12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.14 ч.3 ст.289, ч.2 ст.15 пунктами 6, 12 ч.2 ст.115, ч.3 ст.289, пунктами 6, 12 ч.2 ст.115, ст.70 КК України до покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією усього майна, що є його власністю.

Відповідно до ч.2 вказаної статті умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Для застосування звільнення, згідно п.3 ч.3 ст.81 КК України, необхідно щоб засуджений фактично відбув не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України особливо тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад двадцять п`ять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позбавлення волі на строк понад десять років або довічного позбавлення волі.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 засуджений зокрема за особливо тяжкі злочини, вину у скоєнні яких визнав повністю.

Пунктом 2 ППВСУ "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.02.2002 р., передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Крім того, відповідно до положень пункту 17 вказаної Постанови, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. Суд зазначає, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

З матеріалів особової справи, зокрема останньої характеристики від 08.11.2022, вбачається, що засуджений ОСОБА_4 міру кримінального покарання в місцях позбавлення волі відбуває з 06.10.2014.

Під час знаходження в ДУ «Київський СІЗО» зарекомендував себе негативно, отримав 6 стягнень, які були накладені до вступу вироку в законну силу, заохочень не мав. До праці не залучався.

05.08.2020 року прибув до ДУ «Бориспільська ВК (№ 119)» для подальшого відбування покарання.

За час відбування покарання зарекомендував себе з позитивного боку, отримав 3 заохочення правами начальника установи, стягнень не мав. Був працевлаштований на господарчому подвір`ї установи. Мав сумлінне відношення до праці.

Постановою начальника державної установи «Бориспільська виправна колонія (№ 119)» від 24.09.2022 року засуджений був переведений для подальшого відбування покарання з дільниці ресоціалізації до дільниці соціальної реабілітації.

За час відбування покарання на дільниці соціальної реабілітації характеризується позитивно отримав 4 заохочення. Стягнень не має.

Загалом засуджений отримав 7 заохочень та 6 стягнень, які накладені до вступу вироку в законну силу.

Працевлаштований на ТОВ «АГАМА ТОП». Відношення до праці сумлінне.

Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи.

Відповідно до статті 123 КВК України приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених в розділі «Фізкультура і спорт». Відповідно до статті 127 КВК України не приймає участь у роботі самодіяльних організацій.

Аналіз даних про особу засудженого, який працевлаштований, і хоч і отримав 7 заохочень, однак останні отримані ним за досить короткий термін в порівнянні з терміном перебування його в місцях позбавлення волі, що вказує на те, що засуджений на даний момент не досяг необхідного ступеню виправлення, а тому умовно-дострокове звільнення останнього від відбування покарання наразі є передчасним.

З огляду на це, суд вважає, що підстави для задоволення клопотання засудженого відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 81 КК України, ст.ст. 376, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:
В задоволенні клопотання ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду на протязі 7 днів з дня проголошення судового рішення шляхом подання апеляції через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Суддя ОСОБА_1