Справа № 489/5396/19
кримінальне провадження
№1-кп/489/217/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження на підставі обвинувального акта відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, в останнє судимого:

вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.01.2020 за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців;

вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.05.2020 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 24.06.2020 за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Згідно ухвали Казанківського районного суду Миколаївської області від 28.01.2021 за ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, визначених вироками Центрального районного суду м.Миколаєва від 20.05.2020 та Заводського районного суду м.Миколаєва від 24.06.2020 остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки;

зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , та обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

встановив:

В ході судового розгляду встановлено, що 25.09.2019 о 07:55 год, ОСОБА_5 знаходячись в приміщенні автомийки «Лідер», розташованого за адресою: м.Миколаїв, ву.Авангардна, 6/17, діючи повторно, за раптово виниклим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно викрав з гаманця, який знаходився у рюкзаку, майно ОСОБА_8 , а саме грошові кошти в сумі 1400,00 грн.

Після чого ОСОБА_5 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши своїми протиправними діями потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 1400 гривень.

Суд визнає ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, тобто як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

У судовому засіданні обвинувачений визнав себе винним повністю і не оспорюючи фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, розміру викрадених грошових коштів, показав, що дійсно мало місце викрадення ним 25.09.2019 в приміщенні автомийки по АДРЕСА_2 майна з рюкзака потерпілого, які витратив на власний розсуд.

До своїх дій ставиться негативно, у вчиненому щиро кається та повністю відшкодував потерпілому завдану шкоду.

Крім визнання обвинуваченим своєї вини, вина обвинуваченого доведена дослідженими судом наступними доказами.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25.09.2019, згідно якого ОСОБА_8 повідомив про викрадення невстановленою особою 25.09.2019 приблизно 08:30 год. з приміщення роздягальні автомийки « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , належних йому грошових коштів в сумі 1400 гривень.

Відомістю № 1 на виплату грошей за вересень 2019 року, складеною ФОП ОСОБА_9 , згідно якої ОСОБА_8 отримав кошти в сумі 1950 гривень.

Протоколом огляду місця події від 26.09.2019, згідно якого оглянуто приміщення автомийки « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_2 , під час огляду якого нічого не виявлено.

Протоколом огляду предмета від 27.09.2019, згідно якого оглянуто DVD-R диск із записом камери спостереження роздягальні автомийки «Лідер», розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , на якому зафіксовано обвинуваченого, який перевіряв кишені всіх речей, що висіли на вішалці в роздягальні та які йому не належать.

Розпискою ОСОБА_8 про отримання від ОСОБА_5 коштів в сумі 1400 гривень на відшкодування заподіяної шкоди.

Аналізуючи досліджені докази, суд вважає вину ОСОБА_5 у вчиненому кримінальному правопорушенні доведеною поза розумним сумнівом в обсязі, встановленому вище.

При призначенні покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України (у редакції на момент вчинення кримінального правопорушення відносяться до злочинів середньої тяжкості, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває, є раніше засудженим за вчинення умисних кримінальних правопорушень проти власності, а також наявність обставини, що пом`якшують покарання щире каяття і відшкодування потерпілому заподіяних збитків та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

З урахуванням викладеного, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, а також ураховуючи позицію державного обвинувача щодо виду та міри покарання, яке необхідно призначити обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки інші види покарання є недостатніми для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, з врахуванням того факту, що обвинувачений раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, за які відбував та на теперішній час відбуває покарання у виді позбавлення волі, судимості за які не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, проте це не досягло мети його виправлення та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

При призначенні обвинуваченому остаточного покарання, суд призначає покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання показання за цим вироком та вироками Центрального районного суду м.Миколаєва від 20.05.2020 і Заводського районного суду м.Миколаєва від 24.06.2020 з урахуванням ухвали Казанківського районного суду Миколаївської області від 28.01.2021.

До набрання вироком законної сили підстави для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу відсутні, оскільки останній відбуває покарання за іншим вироком, з моменту його фактичного затримання за вироком Центрального районного суду м.Миколаєва від 21.01.2020, тобто з 12.03.2020.

Долю речових доказів суд вирішує за правилами ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарання за цим вироком та вироками Центрального районного суду м.Миколаєва від 20.05.2020 і Заводського районного суду м.Миколаєва від 24.06.2020 з урахуванням ухвали Казанківського районного суду Миколаївської області від 28.01.2021, остаточно призначити ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки три (три) місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 12.03.2020.

Речовий доказ: DVD диск Verbatim із відеозаписами з камери відеоспостереження за 25.09.2019, розташованої в приміщенні роздягальні автомийки «Лідер» зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Судові витрати та цивільний позов у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід в кримінальному провадженні не застосовувався.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1