Номер провадження: 11-кп/813/1072/23
Справа № 521/1007/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції між Одеським апеляційним судом та ДУ «Одеський слідчий ізолятор» апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , та захисника ОСОБА_10 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 14 березня 2023 року у кримінальному провадженні №0000701, внесеному до ЄРДР 17.10.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , обвинувачуваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

установив:

Зміст оскарженого судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження №0000701, внесеного до ЄРДР 17.10.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, було задоволено клопотання прокурора Малиновської окружної прокуратури ОСОБА_6 та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_7 на 60 днів, тобто до 12 травня 2023 року, включно.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що на підставі обставин та характеру вчиненого кримінального правопорушення, особистих даних обвинувачених, а також наявністю ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України на даний час не можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, тому є необхідність у подальшому триманні під вартою обвинувачених.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , вказує, що ухвала суду підлягає скасуванню через істотні порушення вимог КПК України та невідповідності висновків суду обставин кримінального провадження, з огляду на наступне:

- при зміні складу суду в порушення вимог ст. 319 КПК України вмотивована ухвала суду про відсутність необхідності розпочати судовий розгляд спочатку судом не приймалася;

- стороною захисту 22.02.2023 року через канцелярію суду було подано клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , яке станом на 14.03.2023 року розглянуто не було;

- пред`явлене обвинувачення є необґрунтованим;

- судом не надано оцінки жодному документу, що долучалось стороною захисту до письмових заперечень;

- встановлені у судовому засіданні ризики, передбачені п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України відсутні, оскільки прокурор не надав ніякого доказу щодо їх існування;

- судом було залишено поза увагою, що обвинувачений є законослухняним громадянином, який жодного разу не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання за яким позитивно характеризується, тривалий час працював вантажником на ринку «Привоз», перебував у фактичних шлюбних відносинах та має на утриманні трьох неповнолітніх дітей.

Посилаючись на викладені обставини, захисник просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити у задоволені клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, захисник ОСОБА_10 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою, та такою, що підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про відмову у задоволені клопотання про продовження строку тримання під вартою, оскільки:

- при зміні складу суду в порушення вимог ст. 319 КПК України вмотивована ухвала суду про відсутність необхідності розпочати судовий розгляд спочатку судом не приймалася;

- стороною захисту 22.02.2023 року через канцелярію суду було подано клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 , яке станом на 14.03.2023 року розглянуто не було;

- сторона обвинувачення не довела, що продовжують існувати ризики, які були встановлені під час застосування запобіжного заходу, що, в свою чергу, є обов`язковим критерієм при вирішенні питання при продовжені запобіжного заходу;

- пред`явлене обвинувачення є необґрунтованим.

Позиції учасників судового розгляду.

Обвинувачені та захисники підтримали вимоги поданих апеляційних скарг та просили їх задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту, ухвалу суду першої інстанції вважав законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Мотиви апеляційного суду.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

У відповідності до положень ст. 2 КПК України одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Відповідно до ст.ст. 8, 9 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права, згідно з якими людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і визначають зміст та спрямованість діяльності держави.

Законність, як загальна засада кримінального провадження, полягає в забезпеченні єдиного порядку кримінального провадження в усіх кримінальних провадженнях, неухильному дотриманні процесуальної форми та передбаченої процедури, однаковості застосування закону і поширюється на всі стадії та інститути кримінального процесу, всіх його суб`єктів, усі дії і процесуальні рішення.

Вимогами ст. 370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.

Тобто, обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства на всіх стадіях судового розгляду.

Апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції недотримався вказаних вимог закону, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні повинен бути проведений в одному складі суддів. У разі, якщо суддя позбавлений можливості брати участь у судовому засіданні, він має бути замінений іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 цього Кодексу. Після заміни судді судовий розгляд розпочинається спочатку, крім випадків, передбачених ч. 2 цієї статті та ст. 320 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 319 КПК України суд умотивованою ухвалою може прийняти рішення про відсутність необхідності розпочинати судовий розгляд з початку та здійснювати повторно всі або частину процесуальних дій, які вже здійснювалися під час судового розгляду до заміни судді, якщо таке рішення не може негативно вплинути на судовий розгляд та за умови дотримання таких вимог: 1) сторони кримінального провадження, потерпілий не наполягають на новому проведенні процесуальних дій, які вже були здійснені судом до заміни судді; 2) суддя, що замінив суддю, який вибув, ознайомився з ходом судового провадження та матеріалами кримінального провадження, наявними в розпорядженні суду, згоден з прийнятими судом процесуальними рішеннями і вважає недоцільним нове проведення процесуальних дій, що вже були проведені до заміни судді. У випадку, передбаченому цією частиною, докази, що були досліджені під час судового розгляду до заміни судді, зберігають доказове значення та можуть бути використані для обґрунтування судових рішень.

З матеріалів, наданих апеляційному суду, убачається, що у провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України (єдиний унікальний номер: 521/1007/23; номер провадження: 1-кп/521/1077/23).

З офіційного сайту судової влади України убачається, що для розгляду вказаного кримінального провадження, у Малиновському районному суду м. Одеси було визначено головуючого суддю ОСОБА_1 (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2023).

Після чого, ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси 16 січня 2023 року (головуючий суддя ОСОБА_1 ) було призначено судовий розгляд вказаного кримінального на підставі обвинувального акту, та визначено, що судовий розгляд здійснювати одноособово, під головуванням судді ОСОБА_1 . Крім того, було задоволено клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , на 60 (шістдесят) днів, тобто до 16.03.2023 року.

Натомість, з аналізу оскаржуваної ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 14 березня 2023 року, колегією суддів апеляційного суду встановлено, що обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_7 було продовжено строк тримання під вартою під час судового розгляду у суді першої інстанції, вказана ухвала постановлена головуючим суддею - ОСОБА_11 .

З офіційного сайту судової влади України убачається, що 13.03.2023 року було здійснено повторний автоматизований розподіл справ (єдиний унікальний номер: 521/1007/23; номер провадження: 1-кп/521/1077/23) між суддями та для розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, у Малиновському районному суду м. Одеси було визначено головуючого суддю - ОСОБА_11 .

Із журналу судового засідання від 14 березня 2023 року убачається, що учасникам судового розгляду було повідомлено про заміну головуючого судді у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України (єдиний унікальний номер: 521/1007/23; номер провадження: 1-кп/521/1077/23), на що відводів від учасників судового розгляду заявлено не було. Проте суд, всупереч вимог КПК України не поставив на обговорення учасникам судового провадження питання щодо можливості продовження судового розгляду в новому складі та фактично продовжив судовий розгляд, відразу перейшовши до розгляду клопотань (т. 1 а.с. 14-17).

Тим самим місцевий суд, усупереч вимогам процесуального закону, здійснив розгляд кримінального провадження з істотним порушенням положень, що забезпечують незмінність складу суду та повноту судового розгляду.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Належна правова процедуру у кримінальному провадженні це встановлені кримінальним процесуальним законодавством способи реалізації норм кримінального процесуального права, що забезпечують досягнення цілей правового регулювання кримінальних процесуальних відносин у сфері порядку досудового розслідування та судового розгляду. Воно означає не лише те, що всі дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону, адже в такому випадку це завдання розчиняється в приписах засади законності. Такі дії мають виникати із наявних повноважень і перебувати в адекватному співвідношенні з конкретним процесуальним завданням, яке виникає в певний момент досудового розслідування і судового розгляду кримінального провадження. Таке адекватне співвідношення приводить до принципу пропорційності.

У свою чергу, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до абзацу 5 п.20-5 розділу XI «Перехідні положення» КПК України, зі змінами, внесеними Законом України№558-IXвід 13 квітня 2020 року, тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), встановлено, що у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Однак, усупереч вищенаведених вимог закону судді ОСОБА_11 було передано саме кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України (єдиний унікальний номер: 521/1007/23; номер провадження: 1-кп/521/1077/23), а не клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , які підлягали реєстрації в автоматизованій системі документообігу в судах загальної юрисдикції відповідно до вимог Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 № 30, із змінами, та наданням єдиного унікального номеру.

Вищевикладене, відповідно п. 2 ч. 2 ст. 412 КПК України, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та є підставою для скасування судового рішення та постановлення нової ухвали, тому доводи апеляційних скарг сторони захисту у цій частині є обґрунтованими та заслуговують на увагу.

Розглядаючи клопотання прокурора Малиновської окружної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_7 в рамках кримінального провадження № 0000701, внесеного до ЄРДР 17.10.2022 року, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу («Запобіжні заходи, затримання особи»).

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Виходячи з положень п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України, судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України, не входять до вказаного переліку та не передбачають витребування матеріалів провадження.

Тому, зважаючи на те, що приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченим запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку ст.ст. 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.

Таким чином, колегія суддів наголошує, що апеляційний суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого обвинувачення ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , оскільки, окрім як дослідивши клопотання про продовження строку тримання під вартою, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких доказів, що можуть бути підставою для продовження або застосування запобіжного заходу у судовому засіданні.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачена обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

При вирішенні питання щодо продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою, апеляційний суд, вважає, що прокурором доведено, що у даному кримінальному провадженні наявні ризиків, передбачені пунктами 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені під час застосування запобіжного заходу, які не зменшилися та продовжує існувати, обумовлені наступним:

- останній обвинувачується у вчиненні особливого тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, тому, усвідомлюючи можливість призначення покарання, обвинувачений ОСОБА_9 може переховуватися від суду;

- з урахуванням процедури, яка передбачена КПК України щодо отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілим у кримінальному провадженні, апеляційний суд дійшов висновку про продовження існування достатньої ймовірності ризику впливу на свідків, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки у справі не допитані усі свідки. Крім того обвинувачений особисто знайомий з потерпілим ОСОБА_12 та свідком ОСОБА_13 ;

- оцінюючи фактичні обставини справи, які наявні у розпорядженні апеляційного суду, зокрема характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 , який характеризується прямим умислом, корисливим мотивом і спеціальною метою заволодіння чужим майном із застосуванням фізичного насилля відносно потерпілого, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, свідчать про схильність ОСОБА_9 , який офіційно не працевлаштований, до протиправної поведінки, та можливість вчинення іншого кримінального правопорушення корисливої спрямованості.

Доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений ОСОБА_9 має міцні соціальні зв`язки, прийнято до уваги апеляційним судом, однак, на думку колегії суддів, наявність постійного місця проживання, перебування у фактичних шлюбних відносинах та утримання неповнолітніх дітей, не є настільки міцними та впливовими на поведінку обвинуваченого щоб гарантовано забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегією суддів апеляційного суду встановлено не було.

Отже, на думку апеляційного суду, зазначені ризики виправдовують продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 .

При вирішенні питання щодо продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, апеляційний суд, вважає, що прокурором доведено, що в даному кримінальному продовжують існувати та не зменшились ризики, передбачені пунктами 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені під час застосування запобіжного заходу, які обумовлені наступним:

- останній обвинувачується у вчиненні особливого тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, тому, усвідомлюючи можливість призначення покарання, обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватися від суду;

- з урахуванням процедури, яка передбачена КПК України щодо отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілим у кримінальному провадженні, апеляційний суд дійшов висновку про продовження існування достатньої ймовірності ризику впливу на свідків, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки у справі не допитані всі свідки. Крім того обвинувачений особисто знайомий з потерпілим ОСОБА_12 та свідком ОСОБА_13 ;

- оцінюючи фактичні обставини справи, які наявні у розпорядженні апеляційного суду, зокрема характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , який характеризується прямим умислом, корисливим мотивом і спеціальною метою заволодіння чужим майном із застосуванням фізичного насилля відносно потерпілого, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, свідчать про схильність ОСОБА_9 , який офіційно не працевлаштований, до протиправної поведінки, та можливість вчинення іншого аналогічного кримінального правопорушення.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегією суддів апеляційного суду встановлено не було.

Апеляційний суд звертає увагу, що доцільність необхідності подальшого утримання обвинувачених під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст. 331 КПК України, а обвинувачені або їх захисник не позбавлені можливості надати суду документи на підтвердження доводів щодо неможливості подальшого утримання обвинувачених під вартою, або зміни обставин, які свідчать про нівелювання врахованих раніше ризиків.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За таких обставин, оскільки доводи, викладені у апеляційних скаргах сторони захисту, частково знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, колегія суддів за наслідками апеляційного розгляду вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню з винесенням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 183, 194, 199, 331, 370, 392, 404, 405, 407, 419, 422-1, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , та захисника ОСОБА_10 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , задовольнити частково.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 14 березня 2023 року у кримінальному провадженні №0000701, внесеному до ЄРДР 17.10.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора Малиновської окружної прокуратури ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 12 травня 2023 року, включно, без визначення розміру застави.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 12 травня 2023 року, включно, без визначення розміру застави.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3