У Х В А Л А

підготовчого судового засідання

Справа № 936/110/23

Провадження № 1-кп/936/37/2023

03.02.2023 року смт. Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

та обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в смт. Воловець клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

в провадженні Воловецького районного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 за ч.1 ст.115 КК України, щодо якого ухвалою слідчого судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 05.01.2023 року застосовано захід забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Як випливає зі змісту ст. 331 КПК України, до спливу строку тримання під вартою обвинуваченого, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження цього строку, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурор подав клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому на 60 днів.

При вирішенні питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, прокурор, посилався на те, що ризики, враховані слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому, не перестали існувати та не зменшилися.

В обґрунтування своєї позиції прокурор послався на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а отже, у разі доведеності його вини у цьому злочині, обвинуваченому загрожує суворе покарання на строк від 7 до 15 років позбавлення волі, таким чином є підстави вважати, що останній може в подальшому переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, окрім того обвинувачений може незаконно впливати на потерпілу, а тому підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який немає, оскільки жоден із них не зможе в повній мірі запобігти ризикам визначеним ст.177 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник заперечували щодо продовження строку тримання під вартою, при цьому просили застосувати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Вислухавши доводи сторін щодо вказаного вище питання, суд дійшов наступного.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого, суд враховує наступні вимоги.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Уст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (Letellie v France, рішення від 26 червня 1991 р.), "особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні, протягом певного часу.

Як слідує зі змісту ст. 199 КПК України, суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики, враховані при застосуванні такого запобіжного заходу, не зменшилися.

Крім того, згідно з вимогами ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання, суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку, суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Окрім того, матеріали кримінального провадження, наразі свідчать про те, що ОСОБА_5 не має стійких соціальних зв`язків, не працює та не має постійного джерела доходів. Крім того, перебуваючи на волі, може незаконно впливати на потерпілу, а також свідків у кримінальному провадженні, задля зміни ними показів або ж відмови від вже наданих, тим самим вчинивши інше (нове) кримінальне правопорушення, перешкоджаючи кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, інкриміновані обставини вчинення кримінального правопорушення (умисне вбивство), у своїй сукупності з його тяжкістю (вчинено особливо тяжкий злочин, за який може бути призначено покарання у лише виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років), підтверджують наявність вищевказаних ризиків та висновок слідчого судді й у цій частині.

При цьому, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому в разі визнання його винним, не буде виконувати покладені на нього обов`язки та може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Незважаючи на наявність інвалідності, доказів неможливості обвинуваченого за станом здоров`я перебувати в місцях ув`язнення не надано.

У сукупності вказані обставини свідчать про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме про наявність високого ступеню ймовірності того, що перебуваючи на волі ОСОБА_5 продовжить вчиняти злочини та буде переховуватися від суду з метою уникнути покарання, що йому загрожує у разі доведення винуватості в інкримінованих йому злочині.

Таким чином, під час розгляду вказаного питання судом встановлено існування ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, менш суворого ніж тримання під вартою, що відповідно до ст.ст. 183, 194, 199 КПК України є підставою для продовження строку його тримання під вартою.

Станом на теперішній час обставини, враховані слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого під вартою раніше, не зникли. Відповідно, вказані вище ризики не зменшилися.

Суд враховує і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, впливати на потерпілих чи свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, однак, обставини, за яких вчинено кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу обвинуваченого, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, під час розгляду вказаного питання судом встановлено існування ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, менш суворого ніж тримання під вартою, що відповідно до ст.ст. 183, 194, 199 КПК України є підставою для продовження строку його тримання під вартою.

Окрім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання піж вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених цим кодексом. При цьому, згідно вимог ч.4 ст.183 КПК України суд має право не визначати розмір застави щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Разом з тим, звертаю увагу, що доцільність необхідності подальшого утримання обвинуваченого під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст.199 КПК України, в тому числі і з урахуванням результатів судового розслідування, під час якого також будуть перевірені факти щодо існування обґрунтованості оголошеного обвинувачення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 183, 194, 199, 314, 331 КПК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 03 квітня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що згідно Рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 №4-р/2019 вони вправі оскаржити дану ухвалу суду до Закарпатського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 03.02.2023

Головуючий суддя ОСОБА_1