Справа № 216/4694/22
провадження 1-кп/216/771/22
УХВАЛА
іменем України
про закриття кримінального провадження

10 листопада 2022 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, у м. Кривому Розі Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001367 від 18.10.2022, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянки України, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, на утриманні малолітніх, неповнолітніх та інших непрацездатних осіб не має, офіційно не працевлаштована, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України,
в с т а н о в и в:

31 жовтня 2022 року до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшло кримінальне провадження з обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Під час підготовчої частини судового засідання представник потерпілого, адвокат ОСОБА_5 , просив звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим, про що надав письмове клопотання від потерпілого, в якому потерпілий ОСОБА_6 зазначив, що претензій будь-якого характеру особисто до ОСОБА_4 не має, має претензії за відшкодування шкоди до страхової компанії, в якій був застрахований автомобіль «Hyundai І30», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , а саме ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" (поліс №210475568).
Обвинувачена не заперечувала щодо задоволення клопотання потерпілого.
Прокурор проти задоволення клопотання також не заперечував, надав суду докази винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину, зібрані під час досудового розслідування, а також просив стягнути з обвинуваченої процесуальні витрати.
Відповідно до обвинувального акта та матеріалів кримінального провадження під час досудового розслідування були встановлені наступні фактичні обставини справи.
17 жовтня 2022 року, приблизно о 19 годині 40 хвилин, в темний час доби, при штучному міському електроосвітленні, по сухому асфальтному покриттю проїзної частини дороги вул. Лермонтова з боку вул. Кобилянського в напрямку пл. Визволення в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу рухався автомобіль «Hyundai І30», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 . В цей же час, попереду автомобіля «Hyundai І30», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на проїзну частину дороги вулиці Лермонтова, навпроти зупинки громадського транспорту «Центральний ринок», у не встановленому для переходу місці вийшов пішохід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який почав перетинати проїзну частину вказаної дороги, зліва направо за напрямком руху автомобіля «Hyundai І30», реєстраційний номер НОМЕР_1 . В ході подальшого руху ОСОБА_4 , діючи з кримінальною протиправною недбалістю, не урахувала дорожню обстановку та проявила неуважність, чим порушила вимоги п.п. 1.5, 2.3 б), 12.3 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:
- «1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.»;
- «2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.»;
- «12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».
Внаслідок порушення зазначених правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною та достатньою умовою для запобігання події, водій ОСОБА_4 допустила наїзд керованого нею автомобіля «Hyundai І30», реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_6 , який був травмований та отримав тілесні ушкодження, у вигляді: закритого подвійного перелому обох кісток лівої гомілки зі зміщенням, укушеної рани язика, саден нижніх кінцівок, які згідно висновку судово-медичної експертизи №1532 від 27.10.2022 за своїм характером відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби, П.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995.
Між порушенням водієм ОСОБА_4 Правил безпеки дорожнього руху, а саме, вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України та настанням наслідків - спричиненням середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , є прямий причинний зв`язок.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, визнала повністю, у вчиненому щиро розкаялася, не заперечувала, що при вказаних раніше обставинах вчинила злочин.
За таких обставин суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_4 органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 286 КК України кваліфіковано вірно, оскільки обвинувачена будучи особою, яка керує транспортним засобом, порушила правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Між тим, пунктом 1 частини 2 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання (ч. 4 ст. 286 КПК України).
Частиною 3 статті 288 КПК встановлено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Таким чином, за змістом статей 284-288 КПК України, підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Відповідно до положень ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Разом з цим, відповідно ст. 12 КК України, кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі, а нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.
В свою чергу, санкцією частини першої статті 286 КК України, передбачено покарання у вигляді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.
Таким чином, беручи до уваги зазначене, а також виходячи з диспозиції ч. 1 ст. 286 КК України, положень ст. 25 КК України та фактичних обставин справи, кримінальне правопорушення, яке вчинила ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України, за ступенем тяжкості підпадає під ознаки нетяжкого злочину та за своєю правовою природою є необережним злочином.
З огляду на викладене, суд, врахувавши думку потерпілого, який у клопотанні зазначив, що претензій будь-якого характеру особисто до обвинуваченої не має, просить закрити кримінальне провадження у зв`язку з примиренням, думку прокурора та обвинуваченої, які, кожен окремо, не заперечували по суті заявленого клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, оскільки обвинувачена вперше вчинила необережний нетяжкий злочин та примирилася з потерпілим.
При цьому, судом також враховуються роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені в постанові №12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», а саме, що примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів, а звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди (п. 4 постанови ПВСУ).
Разом з цим, відповідно до правового висновку ВП ВС України, зазначеному у постанові від 17 червня 2020 року у справі №598/1781/17 (провадження №13-47кс20) суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Так, ст. 118 КПК встановлено, що процесуальні витрати складаються із:
1) витрат на правову допомогу;
2) витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження;
3) витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів;
4) витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження №0001367, розмір витрат на залучення експерта в рамках цього кримінального провадження складає 755,12 грн.
Частиною 1 ст. 126 КПК визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.
Частиною першою ст. 124 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Водночас, частиною 2 указаної статті КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Отже, підсумовуючи наведене, у даному випадку розгляд кримінального провадження №0001367 по суті, закінчується постановленням ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, проте, суд ухвалюючи дане рішення, не вбачає підстав для врахування вищезазначеної правової позиції ВП ВС України та стягнення з обвинуваченої на користь держави витрат, пов`язаних із залученням експерта, адже, по-перше: у справі, що розглядалась ВП ВС України вирішувалось питання щодо стягнення процесуальних витрат у виді витрат на правову допомогу, які зазнав потерпілий в рамках розгляду цивільного позову під час кримінального провадження, а по-друге, виходячи з положень ст. 124 КПК України, з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта лише у разі ухвалення обвинувального вироку суду.
Крім того, згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
Пунктом 5 вказаної вище норми КПК України передбачено, що гроші, цінності та інше майно, які були об`єктом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, повертаються законним володільцям.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 46, 286 ч. 1 КК України, ст.ст. 100, 174, 257, 284, 286, 288, 314, 326 393, 395, 532, 533 КПК України суд,

п о с т а н о в и в:

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням винної з потерпілим.
Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001367 від 18.10.2022, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України, - закрити.
Речові докази, а саме:
- автомобіль «Hyundai І30», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який було долучено в якості речового доказу у кримінальному провадженні №0001367 на підставі постанови від 18.10.2022 та який на підставі постанови від 18.10.2022 передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4 ,- повернути законному володільцю;
- DVD-диск з відеозаписом, з камер зовнішнього відеоспостереження магазину «Червоний Маркет», у паперовому конверті, долучений до матеріалів кримінального провадження №0001367 на підставі постанови від 20.10.2022 - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом всього строку їх зберігання.
Ухвала суду про закриття кримінального провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.
Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала суду, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_7