печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_10, при секретарі ОСОБА_11, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суді в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_1 про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_1 від 04.11.2021 року в рамках кримінального провадження № 0001201 від 07.10.2021 року та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_10. надійшла скарга адвоката ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_1 про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_1 від 04.11.2021 року в рамках кримінального провадження № 0001201 від 07.10.2021 року та зобов`язання вчинити дії.

У вимогах даної скарги особа, що її подала просить: повідомлення про підозру від 04.11.2021 року у кримінальному провадженні №0001201 від 07.10.2021 р. відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 190 КК України скасувати. Виключити з ЄРДР відомості від 04.11.2021 року про дату та час повідомлення про підозру ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а також виключити з ЄРДР відомості щодо набуття ОСОБА_1 статусу підозрюваного.

В обґрунтування доводів та вимог скарги адвокат вказує наступне.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0001201 від 07.10.2021 за підозрою ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 190 КК України.

04.11.2021 року органом досудового розслідування ОСОБА_1 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та цього ж дня заочно повідомлено про підозру.

Сторона захисту об`єктивно вважає, що підозра відносно ОСОБА_1 є необґрунтованою, адже висновок про факт заволодіння грошовими коштами в особливо великих розмірах базується лише на припущеннях органу досудового розслідування, а кваліфікація дії ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 190 КК України є невірною, тому що його дії не містять складу злочину, а відносяться до суто цивільно-правових відносин.

Вся підозра формується тільки на показах свідків, які знову ж таки вказують на виниклі цивільно-правові відносини, та не підтверджують наявність складу злочину за ст. 190 ККУ.

Водночас матеріали кримінального провадження не містять даних на підтвердження факту умисного вчинення ОСОБА_1 будь-яких дій, спрямованих на ухилення від слідства.

Так, слідчий формує підозру за кожним епізодом не на доказах, а на припущеннях, використовуючи при цьому такі обороти, як: «не маючи дійсних намірів повертати зазначені грошові кошти, однак з метою створення у потерпілого хибної уяви про його добропорядність та нібито дійсні наміри щодо їх повернення». Однак нічим це не підтверджує, хоча у даній категорії злочинів (шахрайство) це є більш ніж істотним.

Епізод з ОСОБА_2 : ОСОБА_1 підтверджує існування домовленості з ОСОБА_2 на загальну суму позики 1200000 доларів США, однак гроші фактично отримував ОСОБА_3 - його кум та помічник, який представляв ОСОБА_1 на зустрічах з потерпілим. В подальшому ОСОБА_3 запевнив ОСОБА_4 про повернення всієї суми заборгованості на користь ОСОБА_2 .

Епізод з ОСОБА_5 : ОСОБА_1 підтверджує існування домовленості з ОСОБА_5 про позику грошових коштів на загальну суму 23000000 грн. При цьому грошові кошти отримав ОСОБА_3 , та в подальшому ОСОБА_1 не передавав. В телефонному режимі ОСОБА_3 запевнив ОСОБА_1 про погашення заборгованості перед ОСОБА_5 в повному обсязі. Коли ОСОБА_1 став вимагати від ОСОБА_3 звітів щодо укладених правочинів та використання коштів, отриманих у позику у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у ОСОБА_4 одразу стали виникати проблеми та необґрунтовані претензії з боку представників «кримінального світу», та неофіційні погрози з боку правоохоронців.

Епізод з ОСОБА_8 : ОСОБА_1 категорично заперечує обставини існування будь-яких домовленостей з ОСОБА_8 , та взагалі знайомство з цією особою. Існування цього епізоду, за твердженням ОСОБА_1 , є прямим підтвердженням створення штучного обвинувачення відносно нього на неіснуючих обставинах, зробити з останнього «цапа-відбувайло».

ОСОБА_1 стверджує, що всі грошові кошти в позику отримував безпосередньо ОСОБА_3 , який в подальшому мав їх використати у господарській діяльності, та в передбачений термін повернути кредиторам заборгованість в повному обсязі.

Крім того, протягом останніх шести місяців жодна слідча дія з боку органу досудового розслідування не проведена. Складається об`єктивне враження, що кримінальне провадження направлено не на перевірку обставин, зазначених потерпілими, а на здійснення впливу на підозрюваного на штучно створених обставинах. При цьому допитані в рамках кримінального провадження були тільки свідки, що перебувають очевидно на боці потерпілих, а свідки з іншої сторони - вперто залишаються без уваги (нібито орган досудового розслідування намагається їх допитати, однак не може встановити їх місцезнаходження).

Таким чином, аналіз змісту повідомлення про підозру, не містить виклад обставин та обґрунтування, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в можливій причетності особи до вчинення інкримінованого йому злочину кримінального правопорушення, а матеріали кримінального провадження не містять жодних даних, які б вказували на заподіяння шкоди.

На цій підставі повідомлення про підозру є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Також, повідомлення про підозру ОСОБА_1 було направлено засобами поштового зв`язку рекомендованими листами з описами вкладення за місцем реєстрації в м. Полтаву, де він не проживає останні двадцять років, та за місцем проживання його дружини. При цьому дружині ОСОБА_1 ще до сьогодні поштою будь-яка кореспонденція від ГСУ Національної поліції України не надходила.

Крім цього відповідно до відповіді на адвокатський запит з АТ «Укрпошта» вих №103.003.-4742-22 від 09.08.2022, інформація щодо поштових відправлень №202 та №210, поданих до пересилання 04.11.2021, станом на момент надання відповіді на адвокатський запит в автоматизованій системі Укрпошти відсутня та надати запитувану інформацію, не вбачається за можливе.

Таким чином перевірити чи дійсно ОСОБА_1 було направлено повідомлення про підозру станом на сьогодні неможливо.

При цьому органу досудового розслідування було ще станом на 18.10.2021 року достеменно відомо, що ОСОБА_1 ще 16.09.2021 р. виїхав по справах за кордон, телефон відомий, перебуває на зв`язку.

ОСОБА_1 від органу досудового розслідування не переховувався. Про існування підозри чи постанови про розшук йому також нічого не було відомо.

Позиція сторони обвинувачення щодо переховування ОСОБА_1 від органу досудового розслідування є хибною, оскільки повістки про виклик він не отримував, та будь яким іншим чином повідомлений про необхідність явки до слідчого ні ОСОБА_1 , ні члени його родини не були.

Рішення про повідомлення про підозру та оголошення розшуку приймались слідчим в один і той же день - 04.11.2021 року, при цьому матеріали кримінального провадження не містять доказів вжиття заходів для встановлення місцезнаходження ОСОБА_1 .

При цьому обов`язковою умовою для прокурора або слідчого при прийнятті рішення про оголошення в розшук є вжиття всіх необхідних заходів, в тому числі слідчих та процесуальних дій, для встановлення місцезнаходження ОСОБА_1 та обставин, які б свідчили про умисні дії останнього щодо переховування від органу досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Водночас, для оголошення особи у розшук за ст. 281 КПК України повинна існувати сукупність таких обставин як: набуття особою статусу підозрюваного, відсутність інформації щодо місцезнаходження підозрюваного чи перебування його за межами України, здійснення належного повідомлення підозрюваного про необхідність явки до прокурора чи слідчого, декілька (дві або більше) неявок підозрюваного без поважних, причин на такі виклики.

При цьому, навіть за наявності вищевказаних обставин, слідчий зобов`язаний виконати усі можливі та необхідні слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, в тому числі і для здійснення розшуку підозрюваного, і лише потім зупиняти досудове розслідування на підставі п.2 ч.1 ст.280 КПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, органом досудового розслідування вказані вище вимоги КПК України дотримано не було.

Належних доказів здійснення викликів ОСОБА_1 до слідчого чи прокурора до моменту складання повідомлення про підозру 04.11.2021 року, безпосередньо станом на 04.11.2021 року та після цього, слідчим не надано.

Доказів вручення ОСОБА_1 повідомлення про підозру від 04.11.2021 року матеріали кримінального провадження не містять.

В постанові про розшук слідчий неодноразово посилається на відсутність інформації щодо місцезнаходження ОСОБА_1 .

Орган досудового розслідування, яким було до цього відомо місце фактичного постійного проживання ОСОБА_1 з дружиною та дитиною у м. Києві та м. Одесі, вручили повідомлення про підозру для передачі ОСОБА_1 під розпис саме за місцем реєстрації в м. Полтаві, де ОСОБА_1 останній раз був близько десяти років тому. З вітчимом, який проживає за місцем реєстрації ОСОБА_1 , останній не спілкується також близько 10 років, зв`язок не підтримує.

Таким чином, належне підтвердження отримання повідомлення про підозру від 04.11.2021 безпосередньо ОСОБА_1 , членам його сім`ї чи відсутнє, а тому сторона захисту вважає, що ОСОБА_1 процесуального статусу підозрюваного не набув.

При цьому, за відсутності належних доказів здійснення викликів ОСОБА_1 до слідчого чи прокурора до моменту складання повідомлення про підозру 04.11.2021 року та безпосередньо на 04.11.2021 року, посилання органу досудового слідства на умисність дій ОСОБА_1 щодо переховування від органу досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності не мають достатнього підґрунтя.

Таким чином, відомості від 04.11.2021 року про повідомлення про підозру ОСОБА_1 , та відомості щодо набуття ним статусу підозрюваного підлягають виключенню з ЄРДР у зв`язку з наступним.

ОСОБА_1 не набув статусу підозрюваного у спосіб, який передбачений КПК України.

Послідовності процесуальних дій слідчим дотримано не було, а тому у слідчого чи прокурора були відсутні підстави для внесення до ЄРДР відомостей про повідомлення про підозру ОСОБА_1 та відповідно, відомості про набуття ним статусу підозрюваного.

Отже, внесені до ЄРДР відомості щодо дати та часу повідомлення про підозру ОСОБА_1 (та відповідно набуття ним статусу підозрюваного) не відповідають дійсності та мають бути виключені з ЄРДР уповноваженою на те особою.

Таким чином, сторона захисту вважає, що ОСОБА_1 не набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, жодного разу слідчий чи прокурор не викликали ОСОБА_1 у вказаному кримінальному провадженні і у зв`язку з цим відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 безпідставно не з`являвся до слідчого чи прокурора.

Враховуючи не набуття ОСОБА_1 процесуального статусу підозрюваного, такі відомості підлягають виключенню з ЄРДР.

Враховуючи викладене, сторона захисту вважає, що слідчим у даному кримінальному провадженні було порушено передбачений КПК України порядок виклику осіб до органів досудового слідства, порядок повідомлення особі про підозру, та її обґрунтованість, відтак скарга підлягає задоволенню.

В судове засідання особа, якою подано скаргу не з`явилась, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлялась належним чином. Проте, адвокатом подано заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги скарги підтримав та просив задовольнити.

Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явилися, про дату час та місце повідомлені належним чином. На адресу суду надійшов лист прокурора Офісу Генерального прокурора про оголошення перерви та понесення слухання справи на іншу дату, у звязку із зайнятістю у інших судових засіданнях процесуальних керівників у кримінальному провадженні.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя бере до уваги письмові заяви, що надійшли на адресу суду, проте звертає увагу на те, що група прокурорів у даному кримінальному провадженні є чисельною а отже орган процесуального керівництва, не позбавлений можливості забезпечити явку одного з прокурорів у судове засідання .

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Відтак з метою оперативного розгляду скарги, враховуючи положення закону та принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим просести судовий розгляд без участі учасників судового процесу, та прийняти рішення по суті скарги на підставі наявних доказів,

Дослідивши скаргу, слідчий суддя приходить до наступного.

З матеріалів скарги вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0001201 від 07.10.2021 за підозрою ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 190 КК України.

Зі змісту скарги вбачається, що 04.11.2021 року органом досудового розслідування ОСОБА_1 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Відповідно до статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є, зокрема, щоб жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Пункт 14 ч. 1 ст. 3 КПК України визначає, що притягнення до кримінальної відповідальності - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Частина 1 статті 24 КПК України гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно п. 10 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржене, зокрема, повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Підозрою є обґрунтоване припущення слідчого та/або прокурора про вчинення особою кримінального правопорушення. Праву підозрюваного «знати, у вчинені якого кримінального правопорушення його підозрюють», що визначено пунктом 1 частини третьої статті 42 КПК України, кореспондує обов`язок сторони обвинувачення довести це до його відома, повідомити про наявність підозри та роз`яснити її зміст.

Повідомлення про підозру - один з найважливіших етапів стадії досудового розслідування, що становить систему процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора, спрямованих на формування законної і обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваним, можливості захищатись усіма дозволеними законом засобами і способами. Цим актом у кримінальному провадженні вперше формулюється та обґрунтовується підозра конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Викладена у письмовому повідомленні підозра є підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні, і у такий спосіб з`являються можливості для підозрюваного впливати на наступне формулювання обвинувачення.

Сформульована підозра встановлює межі, в рамках яких слідчий зможе найефективніше закінчити розслідування, а підозрюваний, його захисник та законний представник одержують можливість цілеспрямованіше реалізовувати функцію захисту. З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених статтею 42 КПК України.

Загальний порядок повідомлення про підозру передбачений главою 22 КПК України, яка має назву «Повідомлення про підозру» та складається з таких статей: «Випадки повідомлення про підозру» (стаття 276); «Зміст письмового повідомлення про підозру» (стаття 277); «Вручення письмового повідомлення про підозру» (стаття 278). Отже, саме така побудова глави дає підстави зробити висновок, що законодавець пов`язує процесуальну діяльність із повідомлення про підозру з сукупністю процесуальних дій слідчого та/або прокурора, зміст яких полягає у встановленні юридичних і фактичних підстав для повідомлення про підозру (стаття 276 КПК), складанні письмового процесуального документа (повідомлення про підозру) (стаття 277 КПК) та його врученні особі (стаття 278 КПК).

Згідно вимог ч. 1 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, зокрема, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 277 КПК України, повідомлення має містити: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Згідно з принципом презумпції невинуватості всі сумніви по справі, якщо вичерпані можливості їх усунення, повинні тлумачитись і вирішуватись на користь підозрюваного (обвинуваченого). Для повідомлення особі про підозру потрібна система неспростовних доказів, які вказують на наявність в діях конкретного складу злочину. Помилкове повідомлення особі про підозру є одним з найбільш небажаних актів. Воно спричиняє невиправну шкоду правосуддю та людині, бо ніщо, мабуть, не викликає більшої образи і більш болісної душевної травми, ніж безпідставне звинувачення у злочині. Правоохоронні органи зобов`язані компенсувати моральну шкоду людині, що була завдана безпідставним притягненням її до відповідальності.

Підозрюваним відповідно до норм КПК України є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Підставою для скасування повідомлення про підозру або визнання такою, що не набула статусу підозрюваного є порушення процесу (порядку) здійснення повідомлення про підозру, відсутність обов`язкових елементів повідомлення про підозру.

Відповідно до статті 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, зокрема за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, встановленому ст. 278 КПК України, і складається з двох послідовних дій слідчого, прокурора: 1) складення повідомлення про підозру - процесуального акта; 2) вручення його особі, підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1. ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Аналізуючи вище викладені норми закону, слід дійти висновку, що процесуального статусу підозрюваного (крім випадку затримання) особа набуває не після складання тексту, а лише після вручення повідомлення, що в свою чергу, вручається у день складення повідомлення про підозру. Саме із цим моментом процесуальний закон пов`язується набуття особою відповідних процесуальних прав після їх роз`яснення слідчим, прокурором.

Так, відповідно до змісту ч.ч. 1, 2 ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Порядок здійснення виклику у кримінальному провадженні регулюється ст. 135 КПК України. Зокрема, шляхом: надіслання поштою, електронною поштою; врученням під розписку дорослому члену сім`ї чи іншій особі, яка з нею проживає «для передання»; врученням житлово-експлуатаційної організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Зі змісту скарги вбачається, що повідомлення про підозру ОСОБА_1 було направлено засобами поштового зв`язку рекомендованими листами з описами вкладення за місцем реєстрації в м. Полтаву, де він не проживає останні двадцять років, та за місцем проживання його дружини. При цьому дружині ОСОБА_1 ще до сьогодні поштою будь-яка кореспонденція від ГСУ Національної поліції України не надходила. При цьому органу досудового розслідування було ще станом на 18.10.2021 р. достеменно відомо, що ОСОБА_1 ще 16.09.2021 р. виїхав по справах за кордон, телефон відомий, перебуває на зв`язку. Позиція сторони обвинувачення щодо переховування ОСОБА_1 від органу досудового розслідування є хибною, оскільки повістки про виклик він не отримував, та будь яким іншим чином повідомлений про необхідність явки до слідчого ні ОСОБА_1 , ні члени його родини не були.

Крім цього, захисником нада копія закордонного паспорту ОСОБА_1 відповідно до відмітки якого останній перетнув кордон України 16.09.2021 року.

Так адвокат вказує, що рішення про повідомлення про підозру та оголошення розшуку приймались слідчим в один і той же день - 04.11.2021 року, при цьому матеріали кримінального провадження не містять доказів вжиття заходів для встановлення місцезнаходження ОСОБА_1 .

Проте, обов`язковою умовою для прокурора або слідчого при прийнятті рішення про оголошення в розшук є вжиття всіх необхідних заходів, в тому числі слідчих та процесуальних дій, для встановлення місцезнаходження ОСОБА_1 та обставин, які б свідчили про умисні дії останнього щодо переховування від органу досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до положень ч.1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Частиною 1 статті 281 КПК України передбачена можливість оголошення розшуку підозрюваного, у разі, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик.

Відповідно до вимог ч.2 ст.280 КПК України, до зупинення досудового розслідування слідчий зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для здійснення розшуку підозрюваного, якщо зупинити досудове розслідування необхідно у зв`язку з обставинами, передбаченими п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України.

Водночас, для оголошення особи у розшук за ст. 281 КПК України повинна існувати сукупність таких обставин як: набуття особою статусу підозрюваного, відсутність інформації щодо місцезнаходження підозрюваного чи перебування його за межами України, здійснення належного повідомлення підозрюваного про необхідність явки до прокурора чи слідчого, декілька (дві або більше) неявок підозрюваного без поважних, причин на такі виклики.

При цьому, навіть за наявності вищевказаних обставин, слідчий зобов`язаний виконати усі можливі та необхідні слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, в тому числі і для здійснення розшуку підозрюваного, і лише потім зупиняти досудове розслідування на підставі п.2 ч.1 ст.280 КПК України.

Адвокат вказує, що належних доказів здійснення викликів ОСОБА_1 до слідчого чи прокурора до моменту складання повідомлення про підозру 04.11.2021 року, безпосередньо станом на 04.11.2021 року та після цього, слідчим не надано.

За приписами ч.1 ст.278 КПК України, у разі неможливості вручення повідомлення про підозру у день його складання, таке повідомлення вручається у спосіб, який передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Згідно частин 1, 3 статті 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених КПК України, у порядку, передбаченому главою 11 КПК України, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Відповідно до частини 1 статті 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Так зі змісту скарги, вбачається що доказів вручення ОСОБА_1 повідомлення про підозру від 04.11.2021 матеріали кримінального провадження не містять.

Згідно з ч. 2 ст. 135 КПК України передбачена можливість вручення повідомлення особі, яка тимчасово відсутня за місцем проживання, а саме у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Таким чином, належне підтвердження отримання повідомлення про підозру від 04.11.2021 безпосередньо ОСОБА_1 , членам його сім`ї чи відсутнє, а тому доводи сторони захисту, що ОСОБА_1 процесуального статусу підозрюваного не набув заслуговують на увагу.

Згідно ч. 4 ст. 278 КПК України, дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно вимог КПК України, повідомлення про підозру має бути складено слідчим чи прокурором та в той же день вручене особі, відносно якої таке повідомлення складене, після чого особа вважається такою, що набула статусу підозрюваного.

У разі, якщо таке вручення повідомлення про підозру у день складення неможливе, воно має бути вручене у спосіб, який передбачений для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 135 КПК України) надіслано поштою.

При цьому, належним підтвердженням отримання повідомлення про підозру є саме розпис особи про отримання (ч. 1 ст. 136 КПК України).

Лише після розпису особи про отримання повідомлення про підозру слідчий, прокурор невідкладно вносять до ЄРДР відомості про дату, час повідомлення про підозру і правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа (ч. 4 ст. 278 КПК України).

Однак, як вбачається зі змісту скарги, вказаної вище послідовності процесуальних дій слідчим дотримано не було, а тому у слідчого чи прокурора були відсутні підстави для внесення до ЄРДР відомостей про повідомлення про підозру ОСОБА_1 та, відповідно, відомості про набуття ним статусу підозрюваного.

Враховуючи викладене, слідчий суддя погоджується з доводами викладеними стороною захисту у скарзі та вважає, що слідчим у даному кримінальному провадженні було порушено передбачений КПК України порядок виклику осіб до органів досудового слідства, порядок повідомлення особі про підозру, відтак останній не набув статусу підозрюваного, а тому скарга підлягає задоволенню.

Щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя в рамках розгляду клопотання сторони захисту на стадії досудового розслідування позбавлений можливості належним чином дослідити докази по справі, зокрема допитати свідків, потерпілих до закінчення досудового розслідування та надати їм оцінку. Таким чином, розгляд питання щодо необґрунтованості підозри є передчасним на цьому етапі, та може належним чином повно, всебічно та об`єктивно бути вирішено тільки на стадії судового розгляду справи по суті.

Що стосується вимоги про виключення з ЄРДР за №0001201 від 07.10.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України відомості від 04.11.2021 року про дату та час повідомлення про підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, то слідчий суддя приходить до висновку про задоволення цієї вимоги, оскільки вони є взаємопов`язаними.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2, 26, 107, 111-135, 277-278, 303, 305-307, 309, 371-372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу - задовольнити.

Скасувати повідомлення про підозру від 04.11.2021 року у кримінальному провадженні №0001201 від 07.10.2021 р. відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 190 КК України.

Виключити з ЄРДР відомості від 04.11.2021 року про дату та час повідомлення про підозру ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а також виключити з ЄРДР відомості щодо набуття ОСОБА_1 статусу підозрюваного.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_10