Справа № 132/1116/22
Провадження №1-кп/132/30/23
Вирок

Іменем України

17.01.2023р. місто КАЛИНІВКА

КАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000037 від 13 травня 2022 року, за обвинувальним актом, складеним у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки селища Турбів Липовецького району Вінницької області, українки, громадянки України, із базовою загальною середньою освітою, одруженої, маючої на утриманні двох неповнолітніх дітей, непрацевлаштованої, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

яка обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачена ОСОБА_8 в період часу із 17.01.2022 року по 25.03.2022 року працювала в магазині «Продукти» - ФОП ОСОБА_9 на іспитовому терміні. Під час проведення ревізій в березні 2022 року встановлено, що ОСОБА_8 допустила нестачу грошових коштів у касі вказаного магазину, так як відпускала продукти в борг мешканцям села Польова Лисіївка Хмільницького району Вінницької області, без відома та дозволу власника магазину, а саме громадянам: ОСОБА_10 на суму 4207грн.50коп., ОСОБА_11 на суму 3618грн.00коп., ОСОБА_12 на суму 4500грн.00коп., та у зв`язку із чим була звільнена. При цьому, ОСОБА_8 пообіцяла повернути власнику магазину грошові кошти, на які давала в борг громадянам без відповідного дозволу. Вподальшому 05.04.2022 року під приводом отримання грошових коштів, на які ОСОБА_10 в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » - ФОП ОСОБА_9 придбав в борг товар, ОСОБА_8 маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, зустрілась із останнім, по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Продовжуючи свій злочинний намір, 05.04.2022 року близько обідньої пори доби (більш точного часу слідством встановити не представилось за можливе), ОСОБА_8 передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення матеріальної шкоди та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, зловживаючи довірою ОСОБА_10 , заволоділа його грошовими коштами в сумі 2000грн.00коп., під приводом передачі їх, в якості сплати частини боргу потерпілого власнику магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » - ФОП ОСОБА_9 , достовірно знаючи, що передавати дані грошові кошти вподальшому не має наміру. Своїми умисними протиправними діями, ОСОБА_8 заподіяла потерпілому ОСОБА_10 майнової шкоди на загальну суму 2000грн.00коп.

Вона же, 20.04.2022 року під приводом отримання грошових коштів, на які ОСОБА_11 в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » - ФОП ОСОБА_9 придбала в борг товар, ОСОБА_8 маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, зустрілась із останньою, по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Продовжуючи свій злочинний намір, 20.04.2022 року близько обідньої пори доби (більш точного часу слідством встановити не представилось за можливе), ОСОБА_8 передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення матеріальної шкоди та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, повторно, з метою особистого збагачення, зловживаючи довірою ОСОБА_11 , заволоділа її грошовими коштами в сумі 500грн.00коп., під приводом передачі їх, в якості сплати частини боргу потерпілої власнику магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » - ФОП ОСОБА_9 , достовірно знаючи, що передавати дані грошові кошти вподальшому не має наміру. Своїми умисними протиправними діями, ОСОБА_8 заподіяла потерпілій ОСОБА_11 майнової шкоди на загальну суму 500грн.00коп.

Вона же, 07.05.2022 року під приводом отримання грошових коштів, на які ОСОБА_12 в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » - ФОП ОСОБА_9 придбала в борг товар, ОСОБА_8 маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, зустрілась із останньою, по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Продовжуючи свій злочинний намір, 07.05.2022 року близько обідньої пори доби (більш точного часу слідством встановити не представилось за можливе), ОСОБА_8 передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення матеріальної шкоди та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, повторно, з метою особистого збагачення, зловживаючи довірою ОСОБА_12 , заволоділа її грошовими коштами в сумі 1000грн.00коп., під приводом передачі їх, в якості сплати частини боргу потерпілої власнику магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » - ФОП ОСОБА_9 , достовірно знаючи, що передавати дані грошові кошти вподальшому не має наміру. Своїми умисними протиправними діями, ОСОБА_8 заподіяла потерпілій ОСОБА_12 майнової шкоди на загальну суму 1000грн.00коп.

Обвинувачена ОСОБА_8 в судовому засіданні при розгляді вказаної справи, свою вину в інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях визнала повністю, від надання конкретних пояснень щодо обставин скоєного відмовилася, зазначивши, що дійсно заволоділа грошовими коштами ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 шляхом зловживання довірою останніх. Обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема щодо часу, місця, способу вчинення кримінальних правопорушень та їх наслідків, відповідають дійсності, а тому їй додатково додати нічого, просила суворо не карати.

Потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 в судовому засіданні підтвердили, що брали в борг товар, а саме продукти в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що належить ФОП ОСОБА_9 , за придбання якого, в якості сплати ними частини боргу, на пропозицію ОСОБА_8 , передали останній грошові кошти, в сумі зазначеній в обвинувальному акті. Вподальшому дізналися, що ОСОБА_8 вказані грошові кошти власнику магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » - ФОП ОСОБА_9 , не передала. Матеріальна шкода до теперішнього часу їм не відшкодована, заявляти цивільний позов не бажають, просять обвинувачену суворо не карати, оскільки остання має двох малолітніх дітей.

Потерпілий ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився, надавши заяву, згідно якої просить справу розглянути за його відсутності, до обвинуваченої застосувати покарання згідно вимог закону.

Враховуючи те, що обвинувачена не оспорювала фактичні обставини справи і судом було встановлено, що вона правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності її позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю, а її дії за ч.1 ст.190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), та за ч.2 ст.190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, правильно кваліфіковані органами досудового слідства.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_8 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, особу винної, обставини, що пом`якшують і обтяжують її покарання.

Обвинувачена ОСОБА_8 вчинила кримінальні правопорушення, які відповідно до вимог статті 12 КК України, віднесені до проступку (ч.1 ст.190 КК України) та нетяжкого злочину (ч.2 ст.190 КК України), раніше не судима, згідно характеристики характеризується з посередньої сторони, одружена, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, непрацевлаштована, на психіатричному та наркологічному обліку не перебуває.

Органом досудового розслідування в обвинувальному акті зроблений висновок про те, що ОСОБА_8 щиро розкаюється, і ця обставина, що пом`якшує її покарання, повинна бути врахована судом.

Однак суд з цим не погоджується, вважає, що ця обставина не знайшла свого підтвердження, спростовується матеріалами кримінального провадження, та підлягає виключенню за наступних обставин.

Відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажає виправити ситуацію, що склалася.

Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 10.09.2019 року у справі 761/23886/14-к (провадження № 51-8756км18), щире каяття - це обставина, яка відображає психічний стан особи, яка вчинила злочин і передбачає глибокі внутрішні переживання особою того, що сталося, моральне засудження своєї злочинної поведінки, почуття сорому, докорів сумління і готовність нести кримінальну відповідальність. Щире каяття проявляється у самозасудженні особою вчиненого злочину, його наслідків, прагненні усунути нанесену шкоду та рішенні не вчиняти більше злочинів. Вказана форма посткримінальної поведінки особи свідчить про те, що в особи відбулися суттєві позитивні зміни соціальних орієнтацій, які знижують ступінь її соціальної небезпечності. При цьому, щире каяття не є тотожним поняттям до визнання вини (визнання особою факту вчинення нею злочину).

Отже, сам факт визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення не свідчить про щире каяття, оскільки щире каяття передбачає, окрім визнання факту вчинення кримінального правопорушення, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Натомість, суд встановив, що визнання вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.190 КК України, було вимушеним під тиском вагомих доказів її винуватості, а поведінка під час досудового розслідування, при розгляді провадження в суду, не свідчать про щирий жаль з приводу вчинених дій та їх осуд. У матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані на підтвердження вчинення обвинуваченою ОСОБА_8 зазначених дій, та до теперішнього часу нею не відшкодована матеріальна шкода потерпілим.

За рекомендаціями, викладеними в пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

З урахуванням вищезазначеного, суд дійшов до висновку про неможливість визнання каяття обвинуваченої ОСОБА_8 таким, що є щирим у розумінні статті 66 КК України, що виключає в даному випадку можливість визнання щирого каяття обвинуваченої в якості обставини, яка пом`якшує покарання останньої.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_8 , судом не встановлено.

Суд погоджується із позицією прокурора щодо призначення ОСОБА_8 покарання в межах санкції статті закону, яка передбачає відповідальність за вищевказані кримінальні правопорушення, а саме за ч.1 ст.190 КК України у виді громадських робіт строком на двісті сорок годин; та за ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, із застосуванням ст.ст.70, 75, 76 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, відповідатиме вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України, є відповідним вчиненим кримінальним правопорушенням, а також за своїм видом та розміром - необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчиненню нових злочинів як нею, так і іншими особами.

Згідно ч.9 ст.100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Речові докази, вилучені в ході розслідування даного кримінального провадження, а саме копію розписки на аркуші формату А4, два аркуша із зазначеними сумами боргу жителів села Польова Лисіївка, які згідно постанов слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_13 від 24.05.2022 року, залишено на зберігання при матеріалах кримінального провадження, після набуття вироком законної сили, необхідно залишити в матеріалах кримінального провадження.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Витрати на залучення експерта в кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов потерпілими особами не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_14 визнати винною у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України та призначити їй покарання у вигляді:

-за ч.1 ст.190 КК України 240 (двісті сорок) годин громадських робіт;

-за ч.2 ст.190 КК України 2 (два) роки позбавлення волі;

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити засуджену ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, із іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, покласти обов`язки на ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку суду, тобто з 17 січня 2023 року.

Речові докази, вилучені в ході розслідування даного кримінального провадження, а саме копію розписки на аркуші формату А4, два аркуша із зазначеними сумами боргу жителів села Польова Лисіївка, які згідно постанови слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_13 від 24.05.2022 року, залишено на зберігання при матеріалах кримінального провадження, після набуття вироком законної сили, необхідно залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Роз`яснити засудженому, що він має право подати та/або заявити клопотання про помилування, про ознайомлення із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Копію цього вироку негайно після його проголошення вручити під розписку засудженій та прокурору.

Суддя