Справа № 283/1976/22
провадження №1-кп/283/63/2023
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

10 січня 2023 року Малинський районний суд Житомирської області в складі:

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Малині кримінальне провадження, внесене в ЄРДР 01 вересня 2022 року за №0000064 по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крушники та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, з середньо-спеціальною освітою, водія ТОВ «Промвпровадження», не судимого

в скоєнні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч.1 ст. 125, ст. 390-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:

11 січня 2022 року за заявою ОСОБА_4 Малинським районним судом Житомирської області у цивільній справі № 283/313/22, ухвалено рішення про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_6 , яким визначено заходи тимчасового обмеження його прав строком на 6 місяців та покладено на нього обов`язки, а саме: заборонено ОСОБА_6 наближатись на відстань 0,5 км до місця проживання ОСОБА_4 - АДРЕСА_2 та заборонено особисто або через третіх осіб розшукувати та/ або переслідувати ОСОБА_4 та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, вести листування, телефонні переговори з нею або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

ОСОБА_6 , будучи належним чином ознайомлений із зазначеним вище рішенням, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел, спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимог ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, 11 травня 2022 року починаючи з 09 години протягом робочого дня переслідував потерпілу на її робочому місці в Чоповицькій селищній раді Житомирської області, намагаючись затіяти сварку, а після завершення робочого дня на своєму транспортному засобі намагався зупинити автомобіль в якому рухалася ОСОБА_4 .

Крім того, 29 червня 2022 року близько 20 години 30 хвилин обвинувачений, прибувши за місцем проживання потерпілої в АДРЕСА_2 , під час сварки, умисно правим кулаком наніс їй один удар в обличчя та без розриву в часі один удар правою ногою по сідницях, завдавши ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді синцю обличчя, які по своїй категорії відносяться до легкого ступеню тяжкості.

Внаслідок таких дій ОСОБА_6 заподіяно шкоду суспільним відносинам, що забезпечують нормальну, регламентовану законодавством діяльність суду і органів, які йому сприяють, щодо реалізації завдань і цілей у сфері здійснення правосуддя, державній політиці у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямованій на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

ІІ. Докази, здобуті під час судового розгляду із показань учасників кримінального провадження:

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість щодо нанесення удару кулаком по обличчю потерпілій 29 червня 2022 року не заперечував. Показав, що про наявність обмежувального припису йому достеменно відомо з копії рішення, яке він отримав приблизно на початку лютого 2022 року. Однак, не зважаючи на розлучення з колишньою дружиною ОСОБА_7 , вони іноді зустрічались, за ініціативою потерпілої, у нього вдома. Остання зазначала про формальність судового рішення та не висловлювала будь-яких заперечень з приводу їх побачень. Єдиною причиною їх скандалів та сварок було обмеження спілкування з їх спільною донькою ОСОБА_8 , 2019 року народження. Службою у справах дітей Чоповицької селищної ради йому встановлені дні побачень, які не дотримувались потерпілою, а тому переслідуючи ОСОБА_9 , він намагався лише домовитись про зустріч з донькою. Завдання удару кулаком по обличчю було викликано саме реакцією на чергову відмову потерпілої на спілкування з дитиною. Вважає, що в його діях відсутній склад проступку, передбачений ст. 390-1 КК України.

Потерпіла ОСОБА_4 підтвердила обставини, викладені в обвинувальному акті, та пояснила, що обвинувачений постійно переслідує її як вдома так і на роботі, спричиняючи скрізь скандали, поводячись агресивно, намагається застосувати фізичну силу, внаслідок чого вона змушена неодноразово викликати працівників поліції. Враховуючи, що це не призводило до вирішення проблеми, звернулась до суду з заявою про видачу обмежувального припису, яка 11січня 2022 року була задоволена. Крім того, 29 листопада 2022 року районним судом ухвалено рішення про видачу нового обмежувального припису.

Свідок ОСОБА_10 підтвердила суду обставини переслідування обвинуваченим протягом дня 11 травня 2022 року її колеги по роботі ОСОБА_7 . Також зазначила, що мали місце непоодинокі випадки, коли ОСОБА_11 приходив на роботу, здійняючи скандали, зриваючи робочий процес селищної ради.

Свідок ОСОБА_12 показала суду, що була очевидцем того, що обвинувачений наближався до її доньки поруч з будинком, де остання проживає, а тому вона зателефонувала до поліції.

ІІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин:

Згідно даних протоколу огляду місця події від 29 червня 2022 року оглянута місцевість поруч з будинком АДРЕСА_2 , де зі слів потерпілої ОСОБА_6 їй було завдано тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №108 від 01 липня 2022 року у ОСОБА_4 мається тілесне ушкодження у вигляді синцю обличчя, яке по своїй категорії відноситься до легкого ступеню важкості, могло виникнути від дії твердого тупого предмету, який не залишив по собі ідентифікуючих його ознак, можливо за обставин та в термін вказані потерпілою. Потерпілйй було спричинено біля 1 травмуючої дії.

06 липня 2022 року з потерпілою проведено слідчий експеримент, під час якого вона вказала на механізм спричинення їй тілесних ушкоджень. Згідно висновку СМЕ №113 від 08 липня 2022 року її показання відповідають механізму спричинення їй тілесних ушкоджень.

Рішенням Малинського районного суду від 11 січня 2022 року у цивільній справі № 283/313/22, ухвалено рішення про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_6 , яким визначено заходи тимчасового обмеження його прав строком на 6 місяців та покладено на нього обов`язки, а саме: заборонено ОСОБА_6 наближатись на відстань 0,5 км до місця проживання ОСОБА_4 - АДРЕСА_2 та заборонено особисто або через третіх осіб розшукувати та/ або переслідувати ОСОБА_4 та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, вести листування, телефонні переговори з нею або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

ІV. Мотиви ухвалення вироку:

Стаття 5 Стамбульської конвенції (Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами) визначає принцип «належної уваги», в межах якого держави зобов`язані застосовувати активні дії (позитивні заходи) для захисту жертв насильства та запобігання, розслідування, покарання і надання відшкодування за акти такого насильства, скоєні державними та недержавними суб`єктами. Згідно з цим принципом, сторони зобов`язані розробити заходи реагування на усі форми домашнього насильства та насильства за ознакою статі, які охоплюються сферою дії цієї Конвенції, таким чином, щоб дозволити відповідним органам належним чином запобігати, розслідувати, карати і надавати відшкодування за такі акти насильства. Невиконання цієї вимоги тягне за собою відповідальність держави.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При постановленні обвинувального вироку, суд першої інстанції відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

З матеріалів кримінального провадження не вбачається даних, які б вказували на те, що наведені вище докази є недопустимими - порушень процесуального порядку збирання досліджених при судовому розгляді доказів за матеріалами справи не встановлено, докази зібрані належними суб`єктами, уповноваженими на їх отримання, при їх збиранні під час досудового розслідування було дотримано порядок, визначений кримінально-процесуальним законом.

Аналізуючи об`єктивно з`ясовані обставини, підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_6 , які виразились в умисному невиконанні обмежувального припису, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, та у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження за ч.1 ст. 125 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення доведена повністю.

Обставини, які згідно ст.67 КК України пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Обираючи ОСОБА_6 вид та міру покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України, його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, при цьому враховує загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують та відсутності обставин, що обтяжують його покарання, а також те, що під час судового розгляду відносно обвинуваченого ухвалено рішення про видачу нового обмежувального припису та вважає, що необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання передбачене санкцією частини статті, за якою інкриміновано його діяння у виді обмеження волі на певний строк.

При цьому, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та інших обставин справи, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та ізоляції його від суспільства, а тому приймає рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України із покладенням обов`язків, що передбачені ст.76 КК України.

На переконання суду, іспитовий строк буде дисциплінувати засудженого, привчати до додержання законів, оскільки він не виправданий, а проходить випробування, від результатів якого залежить подальша його доля - звільнення від відбування призначеної міри покарання або реальне відбуття покарання, що сприятиме формуванню у нього звички законослухняної поведінки і не бажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.

Процесуальні витрати по справі відсутні. Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. 373, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст. 125, ст. 390-1 КК України та призначити йому покарання:

за ч.1 ст. 125 КК України у виді 200 годин громадських робіт

за ст. 390-1 КК України у виді двох років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України остаточне покарання суд призначає за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 2 (двох) років обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі вимог ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази: CD-R диск зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Малинський районний суд протягом 30 діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя