Справа № 164/598/21 Провадження №11-кп/802/657/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.3 ст.246 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Маневицького районного суду Волинської області від 24 червня 2022 року щодо нього,
В С Т А Н О В И В:
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , із повною загальною середньою освітою, одруженого, на утриманні семеро неповнолітніх дітей, раніше не судимого,
засуджено за ч.3 ст.146 КК України із призначенням покарання у виді 4 (чотирьох) років обмеження волі.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Стягнуті зі ОСОБА_7 витрати на залучення експерта для проведення трасологічної експертизи №СЕ-19/103-21/2725 - ТР від 21 квітня 2021 року на суму 653,80 гривень.
Вироком вирішена доля речових доказів.

Відповідно до вироку суду ОСОБА_7 визнаний винним і засуджений за те, що 06 лютого 2021 року близько 12 год він, перебуваючи у кварталі 16 (виділах 6,19), кварталі 24 (виділі 1) Бережницького лісництва Державного підприємства «Волинський військовий лісгосп», які відносяться до об`єктів природно-заповідного фонду ландшафтний заказник місцевого значення «Майдан», діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою здійснення незаконної порубки лісу, всупереч вимогам ст.54 Лісового кодексу України, ст.28 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», ст.68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», пунктів 2, 3 «Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів», які посвідчуються відповідним документом (лісорубним квитком, ордером), виданим уповноваженим органом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, за допомогою бензопили, шляхом повного відокремлення стовбура від коріння, здійснив незаконну порубку двох сухостійних дерев породи «сосна» та чотирьох сухостійних дерев породи «вільха чорна», чим заподіяв ДП «Волинський військовий лісгосп» майнову шкоду на загальну суму 4 280 гривень.
У поданій апеляційній скарзі обвинувачений оскаржує судове рішення з мотивів його незаконності та необґрунтованості. Вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Вважає, що його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.146 КК України, є недоведеною, а тому просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження щодо нього закрити.
Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного судового рішення та доводи апеляційної скарги, обвинуваченого, який підтримав подану апеляцію у повному обсязі та просив скасувати вирок суду і закрити кримінальне провадження, міркування прокурора, який подану апеляцію заперечив та просив судове рішення залишити без змін, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положення ст.94 КПК України регламентують, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні усіх обставин кримінального провадження, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Із цього випливає, що суд при розгляді кримінального провадження повинен дослідити як ті докази, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати їм оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності для вирішення питань, зазначених у ст.368 КПК України.

Місцевим судом правильно встановлені фактичні обставини кримінального провадження та зроблений обґрунтований висновок про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.246 КК України, а саме: у незаконній порубці дерев, вчиненій на території природно-заповідного фонду.

У поданій апеляції обвинувачений вказує, що під час судового розгляду не здобуто належних і допустимих доказів на підтвердження його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, з чим не може погодитися суд апеляційної інстанції.

У суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_7 винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні заперечив та пояснив, що 06 лютого 2021 року протягом дня він постійно перебував на деревообробному виробництві у своєї матері, де працює водієм, і займався ремонтом транспортного засобу, що бачив також поліцейський, який приїжджав відбирати пояснення. Вважає, що дане кримінальне провадження є наслідком недобросовісних дій ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , оскільки він є активістом села, а вказані особи хотіли його підставити. Ствердив, що 06 лютого 2021 року ОСОБА_9 здійснював обхід не свого кварталу, а також має із ним неприязні відносини. Зауважив, що він працює на деревообробному виробництві, де є достатньо деревини, і потреби викрадати ліс у нього немає.
Незважаючи на не визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, його винуватість підтверджується наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

У суді першої інстанції представник потерпілого Державного підприємства «Волинський військовий лісгосп» ОСОБА_10 дав суду показання про те, що працівники Бережницького лісництва, зокрема ОСОБА_8 , його повідомили про вчинену незаконну порубку на їх території, у зв`язку з чим 07 лютого 2022 року була написана відповідна заява до поліції і проведений розрахунок збитків. Лісничі повідомили його також про те, що незаконну порубку здійснив ОСОБА_7 ..
Допитаний місцевим судом свідок майстер лісу Бережницького лісництва ДП «Волинський військовий лісгосп» ОСОБА_9 показав, що 06 лютого 2021 року він поїхав власним мотоциклом в обхід №1 в рейд і, здійснюючи огляд території, почув звук бензопили, у зв`язку з чим пішов в напрямку, звідки доносився даний звук квартал 16 виділу 19 Бережницького лісництва. Підійшовши ближче, побачив ОСОБА_7 із бензопилою «Stihl», який спилював сухостій вільхи, що і записав на мобільний телефон з відстані приблизно 20 метрів. Біля зрізаних дерев стояв обвинувачений, який зрізав вільху, а також біля зрізаних дерев перебував його син. Зрізано ОСОБА_7 було два соснових і чотири вільхових дерева, оскільки було видно на снігу свіжі сліди дорослого та дитини. Після того, як обвинувачений його помітив, попередив, що складе на нього протокол, після чого ОСОБА_7 сів із сином на мотоцикл і поїхав в напрямку свого будинку у с. Бережниця, а він повідомив лісничого, щоб той викликав поліцію. Доповнив, що в його обов`язки як майстра лісу також входить і охорона лісу, а тому при виявленні незаконних дій на будь-якій території лісу має відреагувати належним чином. Підтвердив, що на місці виявлення незаконної порубки під час обходу ним території 05 лютого 2021 року зрізаних дерев не було.
Показання даного свідка об`єктивно підтверджуються і протоколом огляду предметів від 09.02.2021, під час якого було огляду відео з телефону (а.к.п.63).
Диск із вказаним відеозаписом визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження (а.к.п.64-65).
Лісничий Бережницького лісництва ДП «Волинський військовий лісгосп» ОСОБА_8 , допитаний в якості свідка, суду дав показання, що знайомий із обвинуваченим, оскільки він має деревообробний цех поруч із конторою лісництва в АДРЕСА_2 . 06 лютого 2021 року зателефонував ОСОБА_9 і повідомив, що ним були зафіксовані неправомірні дії ОСОБА_7 із Бережниці, який поїхав з місця події. Також сказав, що на території лісництва вказаною особою була здійснена незаконна порубка дерев два дерева породи сосна та чотири дерева вільхи, які росли на території природно заповідного фонду. Після цього разом із майстром лісу поїхали заміряти зрізи. Того ж дня до нього дзвонив ОСОБА_7 і, не заперечуючи факт вчинення ним незаконної рубки, сказав: «Я не розумію для чого твій майстер лісу робить із мене дурака і для чого викликаєте поліцію? Для чого ви мене за шість сухих дерев будете гонити?».
Показання представника потерпілого та вказаних свідків об`єктивно підтверджуються витягами з ЄРДР від 07 лютого 2021 року, відповідно до яких було зареєстроване кримінальне провадження №0000053 за заявою ДП «Волинський військовий лісгосп», заявою від 16 лютого 2021 року № 40 ТВО директора ДП «Волинський військовий лісгосп» (а.к.п.36-37), актом огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 06 лютого 2021 року, планом лісонасаджень Бережницького лісництва ДП «Волинського військового лісгоспу» (а.к.п.43-46), протоколом огляду місця події від 6 лютого 2021 року із фото таблицею (а.к.п.47-51), охоронним зобов`язанням Управління екології і природних ресурсів Волинської ОДА від 17 грудня 2020 року №390 (а.к.п.53), додатковим протоколом огляду місця події від 5 квітня 2021 року та протоколом огляду предметів із фото таблицею (а.к.п.82).
Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/103-21/2725/ТР від 21 квітня 2021 року, фрагмент деревини розміром 36х39 см, зрізаний з пня і фрагмент деревини, розміром 36х44, зрізаний з колоди до розділення були частинами одного дерева; фрагмент деревини, розміром 24х22 см, зрізаний з пня і фрагмент деревини, розміром 23х19 см, зрізаний з колоди до розділення були частинами одного дерева; фрагмент деревини розміром 28х27 см, зрізаний з пня і фрагмент деревини, розміром 24х25, зрізаний з колоди до розділення були частинами одного дерева; фрагмент деревини, розміром 37х32 см, зрізаний з пня і фрагмент деревини 34х27, зрізаний з колоди до розділення були частинами одного дерева (а.к.п.87-93).
Згідно з розрахунком обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно заповідний фонд внаслідок вчинення незаконної рубки 6 сухостійних дерев породи «вільха чорна», «сосна звичайна» на території природно заповідного фонду ландшафтний заказник місцевого значення «Майдан» (квартал 16 виділ 6,19, квартал 24 виділ 1 Бережницького лісництва ДП «Волинський військовий лісгосп», відповідно розмір заподіяної шкоди становить 4 280 гривень (а.к.п.95).
Дані докази, згідно з положеннями ст.86 КПК України, отримані в порядку, встановленому КПК України, і не можуть бути визнані недопустимими, як про це зазначає в апеляційній скарзі обвинувачений.

У процесі перевірки матеріалів кримінального провадження апеляційний суд не встановив процесуальних порушень при збиранні доказів, які ставили б їх під сумнів.

Досліджені судом докази зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а тому визнаються належними і допустимими.

Таким чином, вказані докази об`єктивно підтверджують показання представника потерпілого і свідків та повністю спростовують версію сторони захисту про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а позиція сторони захисту, на думку апеляційного суду, є нічим іншим, як способом уникнення обвинуваченим кримінальної відповідальності.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про те, що матеріалами провадження та зібраними доказами у їх сукупності, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, встановлена винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, а саме: у незаконній порубці дерев, вчиненій на території природно-заповідного фонду, а доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого, спростовуються вищенаведеними доказами, які були належним чином досліджені місцевим судом.

Відтак, на переконання апеляційного суду, у діях ОСОБА_7 наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.246 КК України.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції вказаних норм закону дотримався.

Місцевим судом врахована ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, який є нетяжким злочином.

Обставини, які пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлені.

Крім того, місцевим судом взято до уваги те, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, раніше не судимий, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, працює, має на утриманні семеро неповнолітніх дітей, завдану злочином шкоду не відшкодував.

У суді першої інстанції представник потерпілого щодо призначення покарання покладався на розсуд суду.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції враховує, що позиція потерпілої сторони у судових засіданнях не є обов`язковою для суду, натомість враховується в сукупності з обставинами, передбаченими ст.65 КК України, і не має над ними юридичної переваги.

На думку апеляційного суду, враховуючи особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, працює, має на утриманні семеро неповнолітніх дітей, завдану злочином шкоду не відшкодував, а також позицію потерпілої сторони, яка не наполягала на призначенні суворої міри покарання, судом першої інстанції обґрунтовано застосоване до ОСОБА_7 покарання у виді у виді 4 (чотирьох) років обмеження волі із звільненням, на підставі ст.ст.75, 76 КК України, від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.
Таке покарання, на переконання суду апеляційної інстанції, повністю відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, а також принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчиненню обвинуваченим нових злочинів.

На думку суду апеляційної інстанції, у даному випадку досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Законних підстав для скасування вироку та задоволення апеляційної скарги з наведених у ній мотивів, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Маневицького районного суду Волинської області від 24 червня 2022 року щодо нього без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді