СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/6503/21
пр. № 1-кп/759/272/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Святошинського районного суду м. Києва кримінальне провадження № 0000934, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.03.2021р. стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця Львівської області, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого: вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 16.11.2022р. за ч.1 ст.187,ч.1ст.263 КК України, на підставі ч.1 ст.70 КК України, до 3 років 3 місяців позбавлення волі,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що 04.02.2021 приблизно о 13 годині 32 хвилини ОСОБА_5 з проникненням в інше приміщення, а саме - до приміщення закладу «Швидко Гроші», що розташовано за адресою: м. Київ, вул. Ак. Єфремова, 1, з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, здійснив розбійний напад на ОСОБА_9 з метою заволодіння чужим майном та заволодів ним, чим спричинив ТОВ « Споживчий центр» майнову шкоду на загальну суму15726 гривень.

Так, ОСОБА_5 04.02.2021, знаходячись в невстановленому слідством місці та у невстановлений слідством період часу, не маючи постійного місця роботи та інших джерел заробітку, вирішив із погрозою застосуванням насильства здобувати кошти для особистих потреб шляхом незаконного заволодіння грошима та майном на території Святошинського району міста Києва.

Цього ж дня, приблизно 13 годині 32 хвилин, ОСОБА_5 прослідував до приміщення «Швидко Гроші», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Ак. Єфремова, 1, і, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном прослідував до вищевказаного приміщення.

ОСОБА_5 04.02.2021, знаходячись у приміщенні «Швидко Гроші», дістав заздалегідь придбаний предмет, схожий на пістолет, і, з метою подолання можливого опору з боку потерпілої, погрожуючи ОСОБА_9 фізичною розправою, висловив вимогу щодо передачі йому грошових коштів. Побоюючись за своє життя та здоров`я, ОСОБА_9 дістала з сейфа грошові кошти в сумі 15726 гривень, які передала ОСОБА_5 .

Заволодівши в такій спосіб чужим майном, що належить ТОВ «Споживчий центр», ОСОБА_5 почав уходити з місця вчинення злочину, однак в цей момент біля вказаного приміщення його побачив раніше йому незнайомий ОСОБА_10 ,особа відносно якої виділено матеріали в окреме провадження за номером 0000258, який 04.02.2021, приблизно о 13 годині 34 хвилини, достовірно знав, що грошові кошти в сумі 15726 гривень, які належать ТОВ « Споживчий центр», здобуті ОСОБА_5 злочинним шляхом, оскільки ОСОБА_9 звернулась до нього про допомогу та повідомила, що щойно на неї було здійснено напад. ОСОБА_10 , слідуючи за ОСОБА_5 до зупинки громадського транспорту, почав просити у нього половину коштів для своїх потреб нібито з метою не повідомлення про дану ситуацію до поліції. Так, ОСОБА_5 передав ОСОБА_10 частину вищевказаних грошових коштів в розмірі 6140 гривень.

Заволодівши в такій спосіб чужим майном, що належить ТОВ «Споживчий центр», ОСОБА_5 з місця вчинення злочину втік, розпорядившись майном на власний розсуд, завдавши власникам даного товариства майнову шкоду на загальну суму 15726 гривень.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи, вказавши на дату, мету та спосіб вчинення злочину. Так, показав, що по обіді 04.02.2021р. він зайшов в приміщення закладу «Швидко Гроші», що розташовано неподалік метро «Академмістечко» у м. Києві та запитав у консультанта чи видають вони готівкові кошти, на що йому відповіли ствердно, повідомивши про можливість оформлення кредиту. Тоді він дістав з внутрішньої кишені куртки травматичний пістолет, який був незаряджений, та направив його на потерпілу ОСОБА_9 , висловивши при цьому вимогу надати йому грошові кошти в сумі не більше 20 тис.грн.,оскільки більше йому не потрібно, та у такому разі він не застосує до неї зброю. Потерпіла виконала його вимоги, дістала з сейфа грошові кошти та передала йому, які він поклав собі в кишеню. Після цього він вийшов з приміщення закладу «Швидко Гроші» та невдовзі до нього підійшов раніше йому незнайомий чоловік, який почав просити у нього половину коштів для своїх потреб з метою не повідомлення про злочин до поліції. Тоді він дістав з кишені куртки частину грошових коштів, точну суму не знає, оскільки не рахував на той момент, та віддав їх незнайомцеві, після чого вони розійшлись. У вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати. Пояснив, що злочин вирішив вчинити, оскільки його двоюрідному брату терміново потрібно було робити операцію, яка потребувала коштів. 10 тис. грн. з суми грошей, якими він заволодів внаслідок вчинення злочину, він перерахував на картковий рахунок двоюрідного брата ОСОБА_11 . Цивільний позов ТОВ «Споживчий центр» про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, визнав повністю.

Враховуючи те, що учасниками процесу не оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі та обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_5 , дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд дійшов висновку, що інкриміноване обвинуваченому діяння доведене поза розумним сумнівом та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою насильства, що є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), та з проникненням у інше приміщення .

При цьому суд бере до уваги, що з об`єктивної сторони розбій вчиняється у формі нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного, зокрема, з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу. При цьому форма висловлення погрози не обмежується конкретними словами про можливе застосування насильства, вона має місце й тоді, коли винна особа, зокрема, своїми жестами, демонстрацією зброї або інших предметів, які потерпілий об`єктивно може розцінити як такі, що при їх застосуванні його здоров`ю чи життю загрожуватиме небезпека, бажає, щоб у потерпілого склалося враження, що якщо він протидіятиме нападаючому або не виконає його вимог, то ця погроза буде реалізована, а в потерпілого дійсно таке враження склалося.

Також суд враховує висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 31.08.2018 року у справі № 233/6178/15-к, від 21.01.2019 року у справі № 759/4242/17, згідно яких дії особи, яка шляхом вільного доступу потрапила до приміщення та вчинила дії, спрямовані на заволодіння чужим майном, що зберігається в місці з обмеженим доступом, охоплюються ознаками складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії особливо тяжкого злочину, відношення обвинуваченого до скоєного, який критично оцінює свою поведінку, особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря-психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштований, неодружений, має дочку - ОСОБА_12 ,1992 року народження, яка являється інвалідом 1 групи з дитинства.

Обставинами, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

При цьому суд враховує практику Верховного Суду, згідно з якою щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди (постанова Верховного Суду від 15.11.2021р. у справі № 199/6365/19).

Активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, надання допомоги в їх затриманні, видача знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Тому, беззаперечно, воно має бути активним, тобто певним чином ініціативним (постанова Верховного Суду від 12 вересня 2019 року у справі № 674/1608/17; постанова Верховного Суду від 07.04.2021 у справі № 263/15605/17).

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлені.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

З огляду на вищевикладене, виходячи із сукупності усіх обставин кримінального провадження, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства неможливе та вважає за потрібне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 3 ст. 187 КК України, а саме строком на сім років.

На думку суду, саме таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення підсудним нового злочину, досягнення мети, визначеної ст. 50 КК України.

Викладена позиція суду відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при розгляді справ» застосовується як джерело права, зокрема у справі Скоппола проти Італії від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст.75 КК України, або ж застосування ст.69 КК України, чи норм ст.69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

При цьому судом врахована практика Верховного Суду, згідно якої частина 1 статті 69 КК надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим (постанова Верховного Суду від 03.02.2021року у справі № 629/2739/18).

Водночас, судом встановлено, що вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 16 листопада 2022 року ОСОБА_5 (справа № 755/6081/22) засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 187, ч.1 ст.263, ч.1 ст.70 КК України, до 3 років 3 місяців позбавлення волі. Строк відбуття покарання визначено рахувати з 16.02.2021р.

Таким чином, у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення до постановлення вироку Дніпровським районним судом м. Києва від 16 листопада 2022 року, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі з застосуванням ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань.

Оскільки ОСОБА_5 на даний час перебуває під вартою в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор», у зв`язку з відбуванням покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 16 листопада 2022 року, підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком суду законної сили, судом не встановлено.

Цивільний позов ТОВ «Споживчий центр» про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням в розмірі 17 756 грн., підлягає частковому задоволенню, а саме на суму 15 726 грн., з огляду на те, що відповідно до формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, ОСОБА_5 спричинив ТОВ «Споживчий центр» майнову шкоду на вказану суму, доказів зворотнього суду не надано.

Питання щодо долі речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язанні з проведенням експертиз у кримінальному провадженні, що становлять 5066,95 грн., підлягають стягненню з обвинуваченого за правилами ст. 124 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 368, 370, 374, 392 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України та призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, призначених вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 16 листопада 2022 року, та даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 7 (семи) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 16 лютого 2021р.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати, пов`язанні з проведенням експертиз у кримінальному провадженні, що становлять 5066,95 грн.(п`ять тисяч шістдесят шість грн.,95 коп.).

Цивільний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (ід.код 37356833) майнову шкоду в розмірі 15 726 (п`ятнадцять тисяч сімсот двадцять шість) грн., в задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Речові докази: грошові кошти в сумі 1950 грн., передані на відповідальне зберігання ОСОБА_9 , - залишити ТОВ «Споживчий центр»; три диски для лазерної системи зчитування, на яких наявні фрагменти відеозаписів з камер відеоспостереження приміщення закладу « Швидко гроші » за адресою: м. Київ, вул.. Ак. Єфремова,1, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ч.2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1