Справа №463/8506/22
Провадження №1-кс/463/6505/22
УХВАЛА

02 грудня 2022 р. слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність органу досудового розслідування щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою, зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви від 27.09.2022 про вчинення кримінального правопорушення. Просила зобов`язати уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі поданої нею заяви про кримінальне правопорушення. Скаргу мотивує тим, що заява про вчинення кримінальне правопорушення була подана нею до органу досудового розслідування 27.09.2022, однак у визначені в ст. 214 КПК України строки відомості на підставі поданої заяви не внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Крім того, просила зобов`язати слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, та прокурорів Галицької окружної прокуратури № 1 винести постанову про визнання ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні № 0000434 від 23.04.2020, визнавши їх бездіяльність у не визнання її потерпілою у вказаному кримінальному провадженні.
Заявник подала до суду заяву про розгляд скарги у її відсутності. Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, та прокурор в судове засідання не з`явилися з невідомих причин. Беручи до уваги наведене, слідчий суддя вважає за можливе провести судовий розгляд скарги у відсутності учасників кримінального провадження.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого КК України. В свою чергу КК України визначає вичерпний перелік суспільно небезпечних діянь, які є кримінальним правопорушенням та характеризує, у чому саме полягає об`єктивна та суб`єктивна його сторона, кваліфікуючі ознаки та інше.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про вчинення кримінального правопорушення є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки кримінального правопорушення, що підтверджують реальність конкретної події такого (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).
Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, - вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань і щодо них не повинно проводитися досудове розслідування.
Аналіз положень статей 214, 303 КПК України свідчить, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні та вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.
Як вбачається зі змісту заяви про вчинення кримінального правопорушення, , заявником у поданій заяві наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення кримінального правопорушення вказаною у заяві особою, оскільки злочинність таких дій не підтверджується достатніми об`єктивними даними, а тому зазначене не може бути підставою для ініціювання кримінального провадження та проведення досудового розслідування.
В даному контексті варто враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого кримінального правопорушення є його суспільна небезпечність. Злочин (як і кримінальний проступок) серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).
При цьому доводи заяви про вчинення кримінального правопорушення фактично зводяться до непогодження із процесуальними рішеннями та діями слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000434 від 23.04.2020, що не позбавляє заявника права їх оскарження.
Згідно з ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Отже, кримінальним процесуальним законодавством фактично передбачено випадки прийняття службовими особами рішень, з якими не згодні інші учасники провадження, що не позбавляє їх права реалізації своїх прав шляхом оскарження.
Таким чином, доводи заявника у заяві від 27.09.2022 є її особистою оцінкою процесуальних рішень та дій сторони обвинувачення у кримінальному провадженні і ґрунтуються лише на припущеннях щодо можливого кримінально-караного характеру дій, а тому не відповідають вимогам ст. 214 КПК України. Незважаючи на те, що заявник вважає заяву від 27.09.2022 повідомленням про вчинення вищевказаною особою кримінального правопорушення, проте останнє за своїм змістом не містить фактичних даних, які вказують на ознаки складу конкретного кримінального правопорушення, а тому таке повідомлення, з огляду на його зміст, в даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що, в свою чергу, унеможливлює автоматичне внесення відомостей до ЄРДР за будь-якою кваліфікацією дій, про що просить заявник.
Отже, згідно наведених вище норм законодавства за таким повідомленням про внесення відомостей до ЄРДР Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Львові, не порушено вимог кримінального процесуального законодавства, що регламентують порядок розгляду заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення.
В частині вимог скарги про зобов`язання слідчих Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, та прокурорів Галицької окружної прокуратури № 1 винести постанову про визнання ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні № 0000434 від 23.04.2020, визнавши їх бездіяльність у не визнання її потерпілою у вказаному кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить із наступного.
Як вбачається із матеріалів скарги, кримінальне провадження № 0000434 від 23.04.2020 відкрито за заявою ОСОБА_3 . Інформація щодо наявності (відсутності) чинних на час звернення зі скаргою постанов слідчого про відмову у визнанні заявника ОСОБА_3 потерпілою у зазначеному кримінальному провадженні в матеріалах скарги відсутня. Разом із тим, заявником зазначається про скасування ухвалами слідчих суддів попередніх ухвал слідчого про відмову у визнанні її потерпілою. Крім того, скарга підписана ОСОБА_3 як потерпілою у кримінальному провадженні № 0000434 від 23.04.2020.
Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Таким чином, в силу вимог ст. 55 КПК України заявник є потерпілим з моменту подання нею заяви про вчинення кримінального правопорушення або з часу подання заяви про залучення особи до провадження як потерпілого до винесення слідчим постанови про відмову у визнанні його потерпілим. При цьому винесення окремої постанови слідчим про визнання заявника потерпілим кримінально-процесуальним законом не вимагається. Після скасування попередніх постанов про відмову у визнанні потерпілою процесуальні права ОСОБА_3 як потерпілої у кримінальному провадженні жодним чином не обмежуються.
Відповідно до ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність законодавчо визначених підстав для внесення заяви ОСОБА_3 від 27.09.2022 до ЄРДР та задоволення інших вимог скарги, а тому в задоволенні скарги на бездіяльність уповноважених осіб органу досудового розслідування щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зобов`язання до вчинення дій слід відмовити.
Керуючись вимогами ст.ст. 214, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність органу досудового розслідування щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою, зобов`язання до вчинення дій - відмовити.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1