Справа № 466/505/23
Провадження № 1-кп/466/383/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2023 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря с/з ОСОБА_2

справа №466/505/23,1-кп/466/383/23

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львова обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000031 від 06.01.2023 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львів, громадянина України, українця, з вищою освітою, неодруженого, несудимого, працюючого ТОВ`Шокоооооооолад» на посаді комірника з 15.12.2021 року по даний час (за адресою АДРЕСА_1 ), зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, -

встановив:

у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності ЗСУ та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102,пунктів 1,17,20 частини першої статті 106 Конституції України, Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», на території України оголошена та проводиться загальна мобілізація.

ОСОБА_4 , у зв`язку із оголошенням загальної мобілізації та призовом на військову службу у Збройні Сили України по мобілізації,08 вересня 2022 року пройшов військово-лікарську комісію, згідно якої був визнаний придатним до військової служби під час мобілізації на особливий період. ОСОБА_4 вручено під особистий підпис повістку про явку на 04.10.2022 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що по АДРЕСА_3 для відправки на мобілізацію і подальшого проходження військової служби у Збройних Силах України.

Проте, військовозобов`язаний ОСОБА_4 , будучи придатним до військової служби під час мобілізації, на особливий період, та не маючи права на відстрочку, передбаченого ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» діючи умисно з метою ухилення від призову за мобілізацією, без поважних причин, маючи можливість прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порушення вимог ст.65 Конституції України,ст.ст.1,10,42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», 04 жовтня 2022 року та в подальшому не прибув в указаний час до місця призову.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, підтвердив вказані в обвинувальному акті обставини, додатково пояснив, що у мирний час за станом здоров`я (хвороба хребта) він непридатний до війської служби. Розкаявся у скоєному, просить суворо не карати.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого.

Оцінюючи показання обвинуваченого, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, повністю і об`єктивно доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід вірно кваліфікувати за ст.336 КК України, оскільки він ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до ст.65 КК України, особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші особливості справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості скоєного злочину.

У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 міру покарання, у відповідності до ст.65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його наслідки, особу обвинуваченого, який раніше не притягався до кримінальної відповідальності, обставинами, які пом`якшують покарання є щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, обтяжуючих відповідальність обставин не встановлено, та вважає, що слід призначити йому покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи особу обвинуваченого,стану здоров`я останнього, відношення до вчиненого ним правопорушення, суд прийшов до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і до нього слід застосувати вимоги ст. ст. 75, 76 КК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) років.

На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий термін 1 (один) рік.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 :

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий термін рахувати засудженому ОСОБА_4 з часу проголошення вироку.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1