Справа № 461/975/23
Провадження № 1-кс/461/874/23
УХВАЛА

17.02.2023 року слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого, -

в с т а н о в и в:

Скаржник адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Галицького районного суду м. Львова з даною скаргою, в якій просить визнати скаргу обґрунтованою та зобов`язати слідчого УСБУ у Львівській області повернути громадянину Туркменістану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 його закордонний паспорт.

У поданій скарзі, адвокат вказує на те, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду міста Львова від 01.12.2022 р. (Справа № 461/3294/22, Провадження № 1-кс/461/5389/22) було скасовано арешт накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду міста Львова від 12.07.2022 року на закордонний паспорт ОСОБА_6 , який був вилучений під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в межах кримінального провадження №0000181 від 07.09.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.368, ч. 2 ст.332, ч. 2 ст. 149 КК України.

26.12.2022 р. засобами електронного зв`язку (електронна пошта) адвокат звернувся до УСБУ у Львівській області та Галицької окружної прокуратури з клопотанням про виконання ухвали слідчого судді від 01.12.2022 та повернення документів. Станом на 28.01.2023 року вказана ухвала не виконана, а документи не повернуто.

З огляду на наведене, скаржник вважає протиправною бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні документів, а тому просить скаргу задовольнити у повному обсязі.

Скаржник адвокат ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, у прохальній частині скарги просив здійснювати судовий розгляд без його участі.

Слідчий СВ УСБУ у Львівській області у судове засідання з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату і час слухання скарги.

Дослідивши матеріали скарги, зокрема долучені до неї копії документів, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до статті 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 1 ст.9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Одним з напрямів ефективного функціонування державної влади в Україні є забезпечення законності діяльності органів досудового розслідування, які виходячи з принципу верховенства права, зобов`язані керуватись законом при здійсненні своїх повноважень. Саме тому об`єктивно необхідним є створення надійного і ефективного механізму судового контролю за діяльністю органів досудового розслідування, оскільки саме судовий контроль справедливо вважається найбільш дієвим інструментом забезпечення прав і свобод громадян.

У теоретичному аспекті «судовий контроль» покликаний: забезпечити законність та обґрунтованість обмеження конституційних прав і свобод громадян під час досудового розслідування шляхом ухвалення рішень про застосування заходів кримінально-процесуального примусу, проведення слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, що обмежують конституційні права громадян та розгляду скарг на дії (бездіяльність) та рішення слідчого чи прокурора.

Кримінальним процесуальним законом здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні віднесено до повноважень слідчого судді, який є суддею суду першої інстанції, а у випадку, передбаченому статтею 247 КПК України, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду.

Як наведено вище, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Статтею 26 КПК України також встановлено засади диспозитивності кримінального провадження. Зокрема, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Слідчим суддею встановлено, що в межах кримінального провадження №0000181 від 07.09.2021, проведено обшук під час якого, серед інших речей та документів, вилучено закордонний паспорт ОСОБА_4 .

07.12.2022 ухвалою слідчого судді Галицького районного суду міста Львова скасовано арешт накладений ухвалою слідчого Галицького районного суду міста Львова від 12.07.2022 на закордонний паспорт громадянина ОСОБА_4 , який був вилучений під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

26.12.2022 р. скаржник звернувся зі скаргою на бездіяльність до Галицького районного суду м. Львова в зв`язку з невиконанням УСБУ у м. Львові ухвали від 01.12.2022 р. та 07.12.2022 р. та неповерненням документів.

28.12.2022р., ухвалою Галицького районного суду м. Львова відмовлено в задоволені скарги на тій підставі, що слідчим СВ УСБУ у Львівській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000228 від 27.10.2022 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України яке 27.10.2022 р. прокурором, відповідно до вимог ч.3 ст. 217 КПК України виділено з матеріалів кримінального провадження №0000181 від 07.09.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. З ст.368, ч. 2 ст. 332. ч. 2 ст. 149 КК України. Речові докази. а саме 19 паспортів іноземних громадян, вилучені під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , серед яких паспорт ОСОБА_4 приєднані до матеріалів кримінального провадження №0000228 від 27.10.2022 р. 08.11.2022 року прокурором - визначено підслідність кримінального провадження №0000228 від 27.10.2022 року за Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Києві.

31.12.2022р., скаржник звернувся з клопотанням до ТУ ДРБ у м. Києві про повернення вказаних у скарзі документів

З листа ТУ ДБР у м. Києві від 06.01.2022 року вбачається, що матеріали кримінального провадження №000228 від 27.10.2022р. перебувають в УСБУ у Львівській області.

24.01.2023 р. скаржник повторно звернувся до УСБУ у Львівській області з заявою про повернення документів.

Отже, встановлено, що на даний час належним органом досудового розслідування який уповноважений на вчинення відповідних процесуальних дій, у тому числі щодо повернення вилученого в межах кримінального провадження майна чи документів, є саме слідчий відділ УСБУ у Львівській області.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

Під час досудового розслідування клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав (ч. 1 ст. 220 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 220 КПК України, про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Отже, станом на день розгляду скарги, відомостей про належний, тобто з дотриманням положень передбачених ст. 220 КПК України, розгляд даного клопотання, зокрема відповідного процесуального рішення за результатами розгляду клопотання, ні скаржнику, ні слідчому судді, не надано.

Згідно з ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частиною 1 ст. 169 КІІК України передбачено порядок припинення тимчасового вилучення майна. Так, таке майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту; за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

Таким чином, враховуючи, що арешт на тимчасове вилучене майно, а саме на закордонний паспорт ОСОБА_4 був скасований, слідчий суддя приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення скарги, зокрема для зобов`язання відповідного слідчого УСБУ у Львівській області, який здійснює досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000228 від 27.10.2022 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.149 КК України, повернути громадянину Туркменістану ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 його закордонний паспорт.

Керуючись ст.ст. 303-307, 376 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Скаргу адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, - задоволити.

Зобов`язати відповідного слідчого УСБУ у Львівській області, який здійснює досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000228 від 27.10.2022 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.149 КК України, повернути громадянину Туркменістану ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово вилучене майно, а саме його закордонний паспорт.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1