Провадження № 1-кп/582/25/23
Справа № 582/964/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" січня 2023 р.

Недригайлівський районний суд Сумської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Недригайлів матеріали кримінального провадження № 0000457 від 03 жовтня 2022 року стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжин Чернігівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, перебуваючого на посаді стрільцязенітника зенітно-ракетного взводу військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,

разом з угодою про примирення від 10.01.2023, за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

УСТАНОВИВ:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 2 від 06.04.2022, ОСОБА_5 , призвано на військову службу та призначено на посаду водія-електрика польової лазні взводу матеріального забезпечення, зарахувавши до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 60 від 01.06.2022, ОСОБА_5 , увільнено з вищевказаної посади та призначено на посаду стрільця-зенітника ракетного взводу до цього самого оперативного командування.

03.10.2022 близько 10 год. 40 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив пункт 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002, згідно з яким «водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», керуючи автомобілем марки Mercedes моделі Е210, д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись поза межами населеного пункту автодорогою між селами Великі Будки та Вільшана Роменського району Сумської області, зі сторони с. Великі Будки в напрямку с. Вільшана Роменського району, Сумської області.

В порушення вимог п.п. 12.1, 2.3 б, Правил дорожнього руху, перебуваючи на відстані близько 300 м від дорожнього знаку який позначає початок населеного пункту с. Великі Будки Роменського району Сумської області, будучи не уважним, не встежив за дорожньою обстановкою, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, щоб постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не вибрав прийомів керування автомобілем, які б дозволили йому контролювати напрямок руху автомобіля, внаслідок чого на заокругленій ділянці дороги допустив виїзд на зустрічну для себе смугу руху потім за межі лівої проїзної частини дороги де допустив зіткнення з деревом.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир переднього сидіння вказаного автомобіля, яким керував ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_2 , отримав тілесні ушкодження з якими був доставлений до КНП «Роменської ЦРЛ» РМР.

Відповідно до висновку експерта (судово-медичної експертизи) № 449 від 28.11.2022 ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Відповідно до висновку експерта (судової автотехнічної експертизи) № 195 від 18.11.2022, в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля, ОСОБА_5 , повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п. 2.3 б), 12.1 Правил дорожнього руху, де зазначено:

2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

12.1 Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

В даній дорожній ситуації, водій автомобіля, ОСОБА_5 , мав технічну можливість попередити виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди шляхом вимог п. 12.1, 2.3.6 Правил дорожнього руху.

Дії водія автомобіля, ОСОБА_5 , не відповідали вимогам п.п. 2.3 б), 12.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору, знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням ДТП та наслідками, що настали.

Дії водія автомобіля, ОСОБА_5 , по порушенню Правил дорожнього руху умисні, а форма вини до наслідків, що настали - необережна (злочинна самовпевненість).

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Відповідно до вимог ст. 471 КПК України, 10.01.2023 між потерпілим та обвинуваченим досягнуто угоди про примирення, яку сторони просили розглянути та затвердити, відповідно якої ОСОБА_5 повністю та беззастережно визнав свою вину у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, передбаченому ст. 286-1 ч. 1 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України є: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлені.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу і полягає передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Згідно правового висновку, який міститься у Постанові Верховного суду України від 14.04.2016 у справі № 5-23кс15/16, справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єків кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих. Однією з умов досягнення цієї мети є відшкодування завданого злочином збитку або усунення шкоди.

Частиною 2 ст. 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно угоди про примирення, ОСОБА_5 , як обвинувачений, та потерпілий ОСОБА_4 , дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 1 ст. 286-1 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 із приміненням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки, враховуючи, що ОСОБА_5 щиро розкаявся у скоєному та активно сприяв розкриттю злочину та добровільно відшкодував завдану кримінальним правопорушенням шкоду.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину свою визнав повністю, підтвердив викладені обставини, щиро розкаявся у вчиненому.

Враховуючи, що потерпілий та обвинувачений досягли угоди про примирення, підписали її, при чому обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин та між сторонами досягнута домовленість про призначення обвинуваченому покарання суд, з`ясувавши думку прокурора, який не заперечував щодо затвердження угоди про примирення, думку потерпілого та обвинуваченого, які просили затвердити угоду про примирення, розглядає кримінальне провадження з обвинувальним актом відповідно до положень ст. 468 - 475 КПК України, та розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, виходить з наступного.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні суду пояснив, що він повністю розуміє наслідки укладення угоди про примирення і згоден з призначеним покаранням. З`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має право: мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатись самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані у разі затвердження угоди судом (ч. 5 ст. 474 КПК України).

Потерпілий пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду.

Суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди про примирення, укладена угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, які передбачені в угоді.

Узгоджені сторонами (потерпілим та обвинуваченим) вид та міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, умови даної угоди не суперечать вимогам діючого кримінального процесуального законодавства.

Таким чином, на виконання вимог ст. 474 КПК України, судом з`ясовано обставини, що дозволяють впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що угоду про примирення, укладену між потерпілим та обвинуваченим, належить затвердити, а ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286-1 ч. 1 КК України з призначенням останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Цивільний позов не заявлявся.

У порядку ч. 4 ст. 174 КПК України підлягає вирішенню питання про скасування арешту майна, накладеного під час досудового розслідування.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Документально підтверджені процесуальні витрати у справі на проведення експертиз відшкодовані обвинуваченим ОСОБА_5 у ході досудового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст. 370-373, 394, 468, 469, 471, 473-476 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Угоду про примирення, укладену 10.01.2023 між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000457 від 03 жовтня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 286-1 КК України - затвердити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України та призначити йому покарання із приміненням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 06.10.2022 на автомобіль марки Mercedes моделі Е210, д.н.з. НОМЕР_2 , та дозволити власнику використовувати за призначенням.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Сумського апеляційного суду через Недригайлівський районний суд Сумської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя:підпис З оригіналом згідно

Суддя: ОСОБА_1