Справа № 183/2698/23
№ 1-кп/183/1141/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2023 року Дніпропетровська обл.

м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000033 від 01.02.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Юнаківка, Сумського р-ону, Сумської обл., громадянина України, який має середню спеціальну освіту, одружений, військовослужбовець військової служби за призовом, який проходить військову службу на посаді водій-електрик-оператор польової лазні взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Восени 2019 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений, у солдата ОСОБА_3 , винник злочинний умисел, спрямований на пособництво у виготовленні підробленого посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, а саме: водійського посвідчення на право керування транспортними засобами категорії «В, А».

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на пособництво у виготовлені завідомо підробленого посвідчення, солдат ОСОБА_3 , скориставшись платформою онлайн-оголошень «ОЛХ», на невстановленій досудовим розслідуванням сторінці, знайшов оголошення про виготовлення водійських посвідчень, після чого зв`язався з невстановленою досудовим розслідуванням особою, з якою узгодив виготовлення водійського посвідчення на своє ім`я, при цьому, усвідомлюючи, що він не проходив установленого законом порядку отримання посвідчення водія відповідно «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортним засобом», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 №340, останній надіслав за допомогою повідомлення необхідні для виготовлення такого посвідчення власні анкетні дані, зокрема власну фотографію, копію 1 та 2 сторінки паспорту громадянина України, копію довідки про реєстрацію місця проживання, власну копію РНОКПП, а також зразок власного підпису, сплативши при цьому грошові кошти у розмірі 6 000 грн.

Після чого, невстановлена досудовим розслідуванням особа, в невстановлений досудовим розслідуванням дату, час та місці, використовуючи анкетні дані, попередньо надіслані солдатом ОСОБА_3 , внесла неправдиві відомості до посвідчення водія серійний номер НОМЕР_2 від 19.11.2019, тим самим підробивши його, яке останній отримав від невстановленої в ході досудового розслідування особи, сплативши, в свою чергу, грошові кошти в розмірі 200 грн. за доставку, з метою подальшого використання для забезпечення можливості керувати транспортним засобом.

Крім того, 31.01.2023 приблизно о 13:10 год., солдат ОСОБА_3 , перебуваючи на ділянці автомобільної дороги контрольно-пропускного пункту посиленого пункту за адресою: Харківська область, Куп`янський район, с. Грушівка, ділянка автошляху 69 км + 100 м., за кермом автомобіля марки «КАМАЗ-5320», д.н.з. НОМЕР_3 , при перевірці документів, на вимогу поліцейського ВРПП Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області старшого сержанта поліції ОСОБА_4 та начальника ВРПП Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_5 , в порядку ст.32 Закону України «Про національну поліцію», пред`явив, таким чином використав, в якості підтвердження особи та права на керування відповідним транспортним засобом завідомо підроблений офіційний документ, який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, а саме водійське посвідчення громадянина України на право керування транспортними засобами категорії В, А, видане на ім`я ОСОБА_3 , серійний номер НОМЕР_2 від 19.11.2019, яке не відповідає бланкам аналогічних документів, які знаходяться в офіційному обігу країни виробника - України, згідно висновку судової технічної експертизи документів № СЕ-19/121-23/2263-ДД від 17.02.2023.

Таким чином, дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ознаками кримінальних правопорушень - проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, тобто пособництво в підробленні посвідчення, яке видається чи посвідчується установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою, та ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.

Письмовою заявою ОСОБА_3 від 01.03.2023 року, яка складена в присутності захисника ОСОБА_6 , підтверджується, що обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України (тобто пособництво в підробленні посвідчення, яке видається чи посвідчується установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою) та ч. 4 ст. 358 КК України (тобто використання завідомо підробленого документа), згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку суду, обвинувачений надав згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Згідно з ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за:

- ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, як пособництво в підробленні посвідчення, яке видається чи посвідчується установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою;

- ч.4 ст.358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

При призначенні покарання, суд, відповідно до вимог ст.ст. 65 - 67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого правопорушення, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

Обставин, які згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Обставини, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлені.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , приймав участь у бойових діях, за місцем служби характеризується позитивно, раніше не судимий.

Наведене характеризує обвинуваченого ОСОБА_3 , як особу, яка не є суспільно небезпечною.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, кількість епізодів кримінально протиправної діяльності, відношення обвинуваченого до скоєного кримінального правопорушення, його конкретні обставини та наслідки, особу винного, у зв`язку з чим, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень (відповідно до положень ч. 1 ст. 70 КК України), необхідно призначити покарання у виді штрафу, саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по справі відсутній.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

У зв`язку з цим процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 368, 370, 371, 373, 374, 381, 382, 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч.1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання:

*за ч. 5 ст. 27 ч.1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.;

*за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 425 (чотириста двадцять п`ять) грн..

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі п`ятиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на корить держави витрати на проведення судової технічної експертизи документів, яка оформлена висновком експерта №СЕ-19/121-23/2263-ДД від 17.02.2023 року, в розмірі 1321,46 грн. (одна тисяча триста двадцять одна гривня сорок шість копійок).

Речовий доказ: посвідчення водія серійний номер НОМЕР_2 від 19.11.2019 видане на ім`я ОСОБА_3 залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії судового рішення.

Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 КПК України, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1