ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/248/23
Провадження №1-кс/477/113/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 року м. Миколаїв

Слідча суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , перевіривши матеріали скарги ОСОБА_2 на бездіяльність уповноваженої особи відділення поліції № 4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою,

В С Т А Н О В И В :

14 лютого 2023 року до Жовтневого районного суду Миколаївської області надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність уповноваженої особи відділення поліції № 4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою. Попередньо розглянувши матеріали скарги, слідча суддя дійшла наступного висновку.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 303 КПК на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно частини першої та другої статті 306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави. Скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.

Глава 26 КПК України, яка регламентує порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування, не містить прямої вказівки щодо суду, слідчий суддя якого повинен розглядати ці скарги.

Як вбачається з роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Щодо окремих питань здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю в кримінальному провадженні» (вих.№ 223-1650/0/4-16 від 16 червня 2016 року), відповідно до частини другої статті 132 КПК України усі клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжних заходів (частина другої стаття 131 КПК України), подаються до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що здійснює відповідне розслідування. Вказане правило має застосовуватись і до розгляду клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (наприклад частина перша статті 306, частина третя статті 234 КПК України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Зокрема, як порушення вимог пункту 1 ст. 6 Конвенції ЄСПЛ розглядає порушення правил територіальної підсудності внаслідок передання справи з одного суду до іншого без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких підстав зміни територіальної підсудності, встановлених у КПК України (див. пункт 98 рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман проти України»).

Європейський суд з прав людини у справі Зенд проти Австрії від 12 жовтня 1978 року вказує, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру суддів, включно з […] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів […]. З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до наказу від 18 жовтня 2022 року №375 Головного управління Національної поліції в Миколаївській області за Відділенням поліції №4 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області закріплено як службове приміщення для розміщення слідчого відділення та сектору дізнання приміщення та проведення досудового розслідування кримінальних проваджень наступні приміщення:

-вул. Новозаводська 10-А, м. Миколаїв, Миколаївський р-н, Миколаївська обл.;

-вул. Парникова 1, с-ще Каравелове Миколаївського району Миколаївської області.

Однак, з доданих до скарги матеріалів не вбачається, що заява про вчинення кримінального правопорушення подано заявником до додатково закріпленого, за Відділенням поліції №4 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, службового приміщення в селищі Каравелове Миколаївського району Миколаївської області по вул. Парниковій, 1.

З матеріалів справи вбачається, що заява та скарга щодо бездіяльності органів поліції направлялись на адресу Відділення поліції №4 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області

Також, у скарзі органом, бездіяльність якого оскаржується зазначено Відділення поліції №4 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, яке розташоване у м. Миколаєві по вулиці Новозаводська 10-А, що є територією Інгульського району м. Миколаєва.

За таких обставин слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області не компетентний розглядати подану скаргу.

Про це свідчить і остання практика апеляційної судової інстанції Миколаївської області, висловлена наприклад в справах № 489/4836/18, № 490/4479/18 та № 477/617/20.

Виходячи з вищевикладеного та враховуючи, що місце розташування Відділення поліції №4 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області не відноситься до території Миколаївського (Вітовського) району Миколаївської області, приходжу до висновку про наявність підстав для повернення скарги скаржнику, для звернення до належного суду, яким є Ленінський районний суд м. Миколаєва.

Приписами частини другої та третьої статті 304 КПК України визначено, що скарга повертається, якщо скарга не підлягає розгляду в цьому суді. Копія ухвали про повернення скарги невідкладно надсилається особі, яка її подала, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Керуючись статті 303, 304, 306 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність уповноваженої особи відділення поліції № 4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою - повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення скарги разом із скаргою та усіма доданими до неї документам невідкладно надіслати скаржнику.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1