ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2023 Справа №607/1293/23

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні, розглянувши кримінальне провадження №0000055, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Білогір`я Хмельницької області, українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше несудженого,

про обвинувачення за ч.4 ст.407 КК України,-

встановив:

Солдат військової служби за контрактом ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, всупереч вимог статей 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в умовах особливого періоду, з метою тимчасового ухилення від військової служби, умисно вчасно не з`явився на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка розташована у АДРЕСА_2 , без поважних причин на 8 годині 30 хвилин 19 червня 2018 року, а прибув лише в 09 годині 50 хвилин 13 січня 2023 року. Таким чином, ОСОБА_4 умисно вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, в умовах особливого періоду, військовослужбовцем, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст.407 КК України, в редакції Закону №194-VIII від 12.02.2015 року.

Під час судового розгляду, на запитання передбачені ст.348 КПК України, обвинувачений ОСОБА_4 відповів: суть обвинувачення зрозуміла, вину визнає та бажає надавати показання.

В порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, враховуючи, що учасники судового провадження не заперечували, суд визнав недоцільним досліджувати докази щодо обставин, які ніким не оспорюються, лише допитати обвинуваченого ОСОБА_4 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 надав показання: 19 червня 2018 року він умисно не з`явився на військову службу, у зв`язку з тяжкими сімейними обставинами; все було, як вказано в обвинувальному акті; у вчиненому щиро розкаюється.

Суд вважає, що надані ОСОБА_4 показання, якими він підтверджує факт вчинення інкримінованого йому злочину за обставин вказаних в обвинувальному акті та визнав вину є належним і допустимим доказом його винуватості у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України. За таких обставин суд прийшов до переконання про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, військовослужбовцем. Його дії кваліфіковано правильно.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, його вік, характеристику, стан здоров`я і обставину, що пом`якшує покарання визнання вини, сприяння встановленню істини, щире каяття. Обставин які обтяжують покарання в обвинувальному акті не зазначено.

З метою виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень ним та іншими особами йому необхідно призначити покарання передбачене ч.4 ст.407 КК України у виді позбавлення волі.

В контексті ч.1 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

З врахуванням особи винногота наявності обставини, що пом`якшує покарання суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 може бути перевихованим без ізоляції від суспільства. Отже, відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_4 доцільно звільнити від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановити йому іспитовий строк та покласти на нього обов`язки передбачені ч.1 ст.76 КК України.

Керуючись статтями 8, 129 Конституції України, 349, 369-371, 373-376, 392-395, 532, 535 КПК України, 50, 65, 66, 75, 76, 407 КК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування основного покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з випробуванням та встановити йому іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України на ОСОБА_4 покласти обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку шляхом подачі апеляції, особами визначеними у ст.393 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Судове рішення не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Судове рішення, що набрало законної сили звертається до виконання не пізніше як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.

Головуючий суддяОСОБА_1