Справа № 308/890/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого - ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання старшого слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_4 , погоджене прокурором ОСОБА_3 , відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Оноківці, Ужгородського р-ну, Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, має на утриманні 2-є малолітніх дітей, співробітника Управління Служби безпеки України в Закарпатській області, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України

про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до суду з вказаним клопотанням у якому зазначає, що Шостим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, за процесуального керівництва Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000016 від 17.01.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.01.2023 року близько 07.00 год. ОСОБА_6 керуючи технічно справним автомобілем «VW Golf» р.н. НОМЕР_1 та рухаючись ним у с. Оноківці Ужгородського району Закарпатської області по вул. Головній від с. Невицьке у напрямку м. Ужгород, навпроти буд. № 41, порушив вимоги п.п. 1.5, 1.10 (в частині значення термінів «дорожня обстановка», «небезпека для руху», ), п. 2.3 (підпунктів «б, д»), п.п. 12.1, 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України, які виразились в тому, що він своїми діями створив небезпеку для руху, був не уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, не обрав безпечної, в установлених межах, швидкості руху, при виявлені перешкоди в русі у вигляді пішоходів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які в цей час переходили проїзну частину по вищевказаному нерегульованому пішохідному з ліва на право відносно напрямку руху керованого ним автомобіля, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, як наслідок допустив наїзд на останніх. В результаті порушення водієм ОСОБА_6 правил безпеки дорожнього руху, пішохід ОСОБА_8 отримала травми, від яких померла на місці події, а пішохід ОСОБА_7 отримав травми у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, відкритого перелому кісток правої гомілки, закритої тупої травми грудної клітки, тупої травми черева та на даний час перебуває в реанімаційному відділенні КНП «Ужгородська МЛ».

У клопотанні слідчий вказує, що 17.01.2023 року ОСОБА_6 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України. 18.01.2023 військовослужбовцю ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення ґрунтується на зібраних у ході досудового розслідування доказах, а саме: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення; протоколом огляду місця ДТП та додатками до нього; показаннями очевидців; показами підозрюваного; іншими матеріалами даного кримінального провадження.

Обгрунтовуючи заявлене клопотання слідчий зазначає, що в ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, що дає обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи тяжкість злочину та невідворотність покарання за його вчинення, а також враховуючи той факт, що Закарпатська область межує з Республікою Польща, Угорщиною, Румунією, Словаччиною.

Окрім того, у сторони обвинувачення є підстави вважати, що підозрюваний може здійснювати тиск та вплив на свідків з метою дачі ними завідомо неправдивих показів чи відмови від дачі показів , а також на експертів та спеціалістів які будуть залучені у кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій та до проведення судових експертиз, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Також сторона обвинувачення зазначає, про наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення. Також слідчий вказував, що ОСОБА_6 являється спеціальним суб`єктом кримінального правопорушення військовослужбовцем, а відтак обрання йому судом запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, домашнього арешту та застави створить передумови до вчинення останнім нового кримінального правопорушення.

З огляду на вищенаведене, на думку сторони обвинувачення, інші більш м"які запобіжні заходи будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання вказаним ризикам порівняно із взяттям під варту і не зможуть забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_6 , покладених на нього обов`язків.

А тому на підставі вищенаведеного, слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний хід у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

В судовому засіданні встановлено, що клопотання про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, разом з матеріалами клопотання, вручено підозрюваному та його захиснику вчасно.

У судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, просили таке задовольнити, враховуючи те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, наявні достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 з метою уникнення кримінальної відповідальності буде переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, спеціалістів та експертів у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, або може вчинити інше кримінальне правопорушення, а інші більш м"які запобіжні заходи з вищезазначених причин не зможуть запобігти вказаним ризикам. Також слідчий додав, що потерпілий ОСОБА_7 знаходиться в комі.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначив, що клопотання про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою необґрунтоване, оскільки підозра необгрунтована, зазначені ризики нічим не доведені і ґрунтуються на припущеннях. Зазначив, що з моменту ДТП ОСОБА_6 сприяє слідству. Після ДТП надавав допомогу потерпілим, зателефонував до швидкої допомоги та поліції, надавав всі покази, сам звернувся до слідчого з заявою про бажання надати покази по факту ДТП та взяти участь у всіх інших слідчих та процесуальних діях. Його підзахисний не має наміру жодним чином переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, спеціалістів чи експертів, вчиняти інше кримінальне правопорушення, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. ОСОБА_6 є військовослужбовцем і усвідомлює більш суворі правові наслідки ухилення від слідства чи суду у період воєнного стану. Також просив взяти до уваги, що ОСОБА_6 виключно позитивно характеризується за місцем роботи, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей. Просив обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника. Також пояснив, що не має наміру вчиняти жодної з дій, зазначеної слідчим, як потенційні ризики, для обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, спеціалістів чи експертів, вчиняти інше кримінальне правопорушення, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Зазначив, що сприяє і надалі буде сприяти слідству у встановленні всіх обставин інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Заслухавши думку прокурора, який підтримав внесене клопотання, пояснення слідчого про обставини справи,позицію підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`яти років.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 25 квітня 2003 року "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства" розглядаючи подання, суддя з`ясовує, чи є підозра у вчиненні особою злочину або обвинувачення останньої обґрунтованими, тобто чи є в розпорядженні органу дізнання, слідчого встановлені у визначеному законом порядку достатні дані, що свідчать про наявність ознак злочину, вчиненого саме цією особою (ними можуть бути заяви й повідомлення про злочин, явка з повинною, документи, складені за результатами оперативно-розшукової діяльності, протоколи слідчих дій, висновки експертиз тощо).

Згідно позиції Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполучного Королівства» (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Затримання та тримання під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії).

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Зазначені обставини в своїй сукупності, на думку слідчого судді, дають підстави вважати, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 з метою уникнення від кримінальної відповідальності, буде переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, спеціалістів та експертів у даному кримінальному провадженні, чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Стороною захисту не спростовано наявність наведених стороною обвинувачення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у справі «Летельє проти Франції» (Letellie v France, рішення від 26 червня 1991 р.), зазначив: «особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні, протягом певного часу».

В даному випадку слідчий суддя вважає, що слід врахувати реакцію суспільства та соціальні наслідки правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 , оскільки підозрюваному інкримінується те, що будучи працівником правоохоронного органу, порушив правила дорожнього руху, що призвело до тяжких наслідків смерті потерпілої ОСОБА_8 та отримання потерпілим ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень ( зі слів слідчого на час розгляду клопотання в суді потерпілий перебуває у комі), що викликало особливий суспільний резонанс.

Разом із тим, обираючи запобіжний захід, слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_6 раніше не судимий, має постійне місце проживання та роботи, одружений та має на утриманні 2-є малолітніх дітей, позитивно характеризується за місцем роботи,

Таким чином, з урахуванням характеру та особливої тяжкості діяння, яке інкримінується підозрюваному, обставин вчинення кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає меті, з якою він застосовується. Саме запобіжний захід у виді тримання під вартою позбавляє можливості підозрюваного перешкоджати кримінальному провадженню, ухилитися від органів досудового розслідування та суду, а також мати можливість незаконно впливати на учасників провадження, зокрема на свідків, спеціалістів та експертів . У зв`язку з чим наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, а застосування більш м`яких запобіжних заходів таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть не достатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що внесене слідчим клопотання є обґрунтованим, відповідає вимогам закону та підлягає до задоволення.

Поряд з цим, виходячи з положень п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий вважає, що до ОСОБА_6 не слід визначати розмір застави.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Оноківці, Ужгородського р-ну, Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, має на утриманні 2-є малолітніх дітей, співробітника Управління Служби безпеки України в Закарпатській області, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали про тримання під вартою по 16 березня 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1