16.11.2022
Справа № 331/6554/21
Провадження № 1-кп/331/212/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 листопада 2022 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжя у залі суду кримінальне провадження № 0000695 від 10.09.2021 з обвинувальним актом у відношенні обвинуваченого
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню освіту, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працює, зареєстрованого та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4
законного представника потерпілого ОСОБА_5
представника потерпілого ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
06 серпня 2021 року, приблизно о 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись на дитячому майданчику, що розташований біля будинку АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, направленим на спричинення легких тілесних ушкоджень раніше йому знайомому малолітньому ОСОБА_5 , в ході раптово виниклого конфлікту, після відмови потерпілого виконати вимогу ОСОБА_3 та залишити місце перебування у дворі, усвідомлюючи та бажаючи спричинити потерпілому легкі тілесні ушкодження, знаходячись позаду потерпілого, схопивши останнього правою рукою за вухо, лівою рукою за шию, підняв його над землею та почав трясти, чим спричинив потерпілому легкі тілесні ушкодження у вигляді синців на задній поверхні шиї праворуч, на правій бічній поверхні шиї у середній третині, у правій завушній ділянці, на задній поверхні завитка правої вушної раковини, на передньо-внутрішній поверхні правого плеча у ОСОБА_5 , які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
Обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у вчиненні інкримінованого йому злочині не визнав та пояснив, що влітку 2021 року він вийшов з будинку у двір та побачив, як діти гуляли у дворі, ходили ногами по столу та зробили собі гірку, по якій каталися та били ногами по дереву. Його обурила така поведінка дітей, він підійшов та зробив їм зауваження, однак хлопчик зухвало йому відповів відмовою. Тоді він попросив покликати батьків, із якими хотів вирішити проблему. Але у цей момент хлопец вчепився за його футболку та став бити ногами по тілу, він намагався відштовхнути хлопця від себе, виставив руки перед собою, однак той продовжував наносити йому удари. У цей момент підійшли батьки хлопця та вони усією родиною напали на нього та намагались завдати ударів, звинувачюючи його у тому, що він побив хлопця. Однак це не відповідало дійсності, він хлопця не чипав, за шию не брав, жодних ударів не наносив, тільки намагався відчепити хлопця від себе, виставивши вперед руки. Припускає, що тілесні ушкодження на шиї у дитини могли утворитися раніше моменту конфлікту під час активних ігор.

Не дивлячись на невизнання своєї провини, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.
Так, допитаний в судовому засіданні законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_7 суду пояснив, що ОСОБА_5 є його сином, якому виповнилось дев`ять років. 06 серпня 2021 року він приїхав з роботи та у дворі будинку почув дитячий крик після чого побіг в сторону голосів. Одразу побачив, як ОСОБА_3 тримає його сина ОСОБА_8 однією рукою за вухо, іншою рукою за шию та трусить його, після чого він почав голосно кричати, ОСОБА_3 ,почувши зазначені крики, одразу відпустив хлопчика та почав сваритись та провокувати бійку з ним особисто. Після чого він вирішив викликати патрульних поліцейських та написав заяву про вчинення кримінального правопорушення. Далі він дізнався, що в день, коли відбувались зазначені вище події, діти грались на майданчику біля будинку, поруч з ними була його дружина, яка дивилась за дітьми. Знає, що співмешканка ОСОБА_3 наказала йому прогнати дітей з майданчику, на що ОСОБА_8 відповів йому, що це спільний майданчик та діти будуть продовжувати там гратись. Після чого ОСОБА_3 схопив хлопчика за шию. В дворі будинку є місце, в якому збираються дорослі люди та розпивають там алкогольні напої, однак діти, які граються на майданчику заважають їм. Припускає, що саме це і могло стати причиною конфлікту. Зазначає, що у його сина було пошкодження вушної раковини, гематоми та пошкодженні зв`язки на шиї, також у хлопчика з`явився невротичний розлад, емоціональна нестабільність, подавлений стан, знизилась успішність в школі та почався страх перед прогулянками. Вказує на те, що ОСОБА_3 не цікавився станом його сина та не допомагав з лікування хлопчика. На наступний день після вказаних подій, він повів сина до травмпункту та сімейного лікаря. Зауважує на тому, що ніяких тілесних ушкоджень самому ОСОБА_3 він не наносив, а лише запитав його, чи це він чіпав та бив його сина, однак ОСОБА_3 навпаки став йому погрожувати, після чого він його відштовхнув та сказав, щоб ОСОБА_3 більше ніколи не підходив до його дитини. Просив суд задовольнити поданий ним цивільний позов.

Допитана в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_9 суду пояснила, що вона вийшла зі своїми дітьми на дитячий майданчик на прогулянку. Через незначний час до будинку під`їхав її чоловік та вона підійшла до нього, щоб привітатись, однак почула крик свого сина, повернулась та побачила як ОСОБА_3 тримав ОСОБА_8 за горло та вухо, син кричав та виривався, водночас ОСОБА_3 не звертав уваги на крики сина, та продовжував його трясти. Вона з чоловіком одразу підбігли до них та почули як ОСОБА_3 виганяє дітей з дитячого майданчику. В результаті зазначених подій, у її сина ОСОБА_8 був зламаний хрящ вушної раковини та розірвані зв`язки на шиї, які вони лікували вдома за призначенням лікарів.
Неповнолітній свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона зі своєю матусею та братом вийшла гратись на дитячий майданчик, при цьому мати сиділа на лавочці, спостерігала як вона та її друзі грались. В ході гри хлопці зробили з дощечки гірку. В цей час із балкону визирнула ОСОБА_11 та попрохала свого чоловіка, ОСОБА_3 , зігнати їх, щоб не заважати їй. ОСОБА_12 одразу підійшов до них та попросив піти, однак вони відмовились. Після чого ОСОБА_8 присів, а в цей час ОСОБА_13 підійшов ближче, схватив його за шию та почав трясти, від зазначених подій вона була шокована. Одразу підбіг їх батько та став захищати ОСОБА_8 . ОСОБА_14 всім погрожував розправою. В час, коли дорослі намагались розмовляти між собою, ОСОБА_8 відмахувався палкою. Після чого у ОСОБА_15 напухло вухо та з`явились подряпини на шиї, на плечі були почервоніння. Далі мати викликала працівників поліції. Зазначає, що у брата після зазначеного випадку стався сильний стрес, він не міг спати вночі, батьки возили його до лікарні. Також вказує на те, що ОСОБА_11 , співмешканка ОСОБА_16 була присутня при зазначених подіях, однак після цього повернулась додому та продовжувала спостерігати за ситуацією з балкону.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні пояснила, що 06 серпня 2021 року вона поверталась з магазину додому та почула як на дитячому майданчику кричали діти. Після чого побачила як ОСОБА_3 тримав за шию та тряс дитину, яка сильно плакала. Після чого до них підбіг чоловік, ймовірно батько дитини та почалася сварка. Що стало причиною конфлікту вона не знає, дітей може охарактеризувати із позитивної сторони.
Крім того винуватість ОСОБА_3 у скоєні інкримінованому йому кримінального правопорушення підтверджується оголошеними та дослідженими у судовому засіданні доказами:
- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000695 від 10.09.2021 (а.с. 62);
- рапорт ст. інспектора СЮП ВП ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_18 № 16778 від 09.09.2021 року, згідно якого під час проведення перевірки за матеріалом ЄО № 14608 від 09.08.2021 року за фактом отримання тілесних ушкоджень малолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стало відомо, що тілесні ушкодження ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 68);
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 09.08.2021, згідно якого ОСОБА_9 просить провести перевірку за фактом того, що 06.08.2021 року приблизно о 17:00 годині за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , наніс тілесні ушкодження її сину - ОСОБА_5 (а.с. 69);
- висновком судово-медичної експертизи № 1847п від 27.09.2021 року, згідно якої синці на задній поверхні шиї праворуч, на правій бічній поверхні шиї у середній третині, у правій завушній ділянці, на задній поверхні завитка правої вушної раковини, на передньо- внутрішній поверхні правого плеча у ОСОБА_5 , кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження (згідно п.2.3.2.6.«Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, 1995р»). Тілесні ушкодження утворилися від дії тупого предмета (предметів).Давність утворення ушкоджень не суперечить терміну, зазначеного в обставинах справи (а.с. 71-72);
- протоколом слідчого експерименту від 05.10.2021 за участю потерпілого малолітнього ОСОБА_5 та законного представника ОСОБА_7 , під час якого ОСОБА_5 на місці вчинення кримінального правопорушення продемонстрував на статисті, як 06.08.2021 року ОСОБА_3 хапав його за праве вухо та підняв за нього, та також хапав за шию (а.с. 73-76). Відеозапис слідчої дії був продемонстрований у судовому засіданні.
- висновком комісійної судово-медичної експертизи № 1957/к від 25.10.2021, згідно якої за даними Висновку експерта №1847п від 27.09.2021р. у гр. ОСОБА_5 виявлені наступні тілесні ушкодження: синці на задній поверхні шиї праворуч, на правій бічній поверхні шиї у середній третині, у правій завушній ділянці, на задній поверхні завитка правої вушної раковини, на передньо-внутрішній поверхні правого плеча. Виявлені тілесні ушкодження відповідають категорії механічна травма, дія тупого предмета (предметів), утворились від не меш ніж 4-х травматичних впливів. За даними протоколу проведення 05.10.2021 слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_5 зазначено що тілесні ушкодження спричинив гр. ОСОБА_3 який хапав його за праве вухо, та підіймав за нього, та також хапав за шию. Характер, кількість та локалізація виявлених тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_5 відповідають відомостям що зазначені у наданому протоколі, проте механізм утворення тілесних ушкоджень в ділянці правого плеча потерпілого не було відображено ( а.с. 82-84).

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 висловив свою версію подій та зазначив, що у вказаний вечір після відмови дітей припинити активні ігри та пошкоджувати дерево, малолітній ОСОБА_8 відреагував агресивно, причепився до його футболки та махав ногами, завдаючи удари. При цьому, він хлопця ані за шию, ані за вухо не хапав, лише намагався захиститися від його ударів, виставивши руки перед собою.
На користь власної версії за клопотанням обвинуваченого судом була допитана свідок ОСОБА_19 , яка пояснила, що вона мешкає на другому поверху будинку по АДРЕСА_3 . У той вечір вона спостерігала за подіями у дворі з балкону та бачила, як ОСОБА_13 зробив дітям, які перебували у дворі, зауваження за те, що хлопець став ногами на стіл. Дитина відреагувала агресивно та стала кидатися на ОСОБА_20 . Той виставив руки вперед та намагався захиститися. Потім підійшли батьки дитини і також стали конфліктувати. Вона не бачила, щоб ОСОБА_13 чипав дитину або трусив її. Разом із нею за конфліктом з вікна спостерігала і її донька. Окремо зазначила, що із дітьми ОСОБА_21 раніше у неї вже був конфлікт.
Оцінюючи доводи обвинуваченого, суд зазначає, що очевидцями подій, які відбувались між ОСОБА_3 та малолітнім ОСОБА_22 були чотири особи: як члени його родини (батьки та сестра), так і сусідка, яка проходила повз дитячий майданчик, які надали у судовому засіданні схожі пояснення в частині механізму спричинення малолітньому потерпілому тілесних ушкоджень у ділянці шиї та вуха. Такі самі пояснення надав під час проведення слідчого експерименту і малолітній потерілий ОСОБА_23 . У подальшому результати слідчого експеримента, а також інші докази по справі були предметом експертного дослідження.

Так, згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 1957/к від 25.10.2021, характер, кількість та локалізація виявлених тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_5 відповідають відомостям, що зазначені у протоколі слідчого експеримента за участю ОСОБА_5 .
Таким чином, беручи до уваги, що факт спричинення саме ОСОБА_3 малолітньому ОСОБА_22 тілесних ушкоджень у ділянці шиї та вуха підтверджений як поясненням свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , результатами слідчого експерименту, так і висновками судово-медичних експертиз щодо часу та механізму їх спричинення, оцінивши докази у їх сукупності та взаємозв"язку, суд приходить до переконання про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні даного кримінального правопорушення.
При цьому версія обвинуваченого про те, що потерпілий міг отримати тілесні ушкодження під час ігри до конфлікту, а не внаслідок його дій, суд відкидає, оскільки вона спростовується довслідженими під час судового розгляду доказами. Також суд зазначає, що пояснення свідка ОСОБА_19 не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку, оскільки є необ"єктивними через наявні конфліктні відносини із родиною потерпілих у минулому.
На підставі викладеного, дії обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 125 КК України, тому що вiн вчинив умиснi дії, які виразилися в умисному легкому тілесному ушкодженні.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), раніше не судимий, не перебуває на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання.

Обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, не встановлено.

На підставі вищевикладеного, враховуючи особу обвинуваченого, відсутність у нього судимостей, який офіційно не працевлаштований, стабільного доходу не має, що свідчить про те, що призначення покарання у вигляді штрафу є недоцільним, даних про те, що за станом здоров`я він не може відбувати покарання у вигляді громадських робіт, немає, суд доходить висновку про доцільність призначення ОСОБА_3 покарання у межах санкцій ч. 1 ст. 125 КК України, у вигляді громадських робіт, що буде справедливим та відповідатиме цілям призначення покарання.

У кримінальному провадженні законний представник ОСОБА_7 в інтересах потерпілого ОСОБА_5 заявив цивільний позов до ОСОБА_3 , в якому просив стягнути з обвинуваченого суму моральної шкоди у розмірі 40 000 грн. та витрати на послуги адвоката в розмірі 10 000 гривень, який обґрунтував тим, що ОСОБА_3 спричинив його сину тілесні ушкодження, через що ОСОБА_5 тривалий час перебував у стресовому стані, що виразилось у певній замкнутості останнього в собі, небажанні вести звичайний образ життя, син не бажав виходити гуляти у двір без супроводу інших осіб, зазначаючи, що йому страшно. Крім того, зазначені події потягли за собою певні проблеми у навчанні, оскільки дитина перестала цікавитись учбовою програмою. ОСОБА_5 не може нормалізувати свій сон, знаходиться вдома з постійним почуттям стурбованості та страху, оскільки кожний звук зі сторони подвір`я примушує його хвилюватись. Вказує на те, що ОСОБА_3 не цікавився станом його сина та не допомагав з лікування хлопчика. Також зазначає, що внаслідок дій ОСОБА_3 він поніс певні матеріальні витрати на придбання ліків для сина, однак чеки та інших документів не зберіг.

Згідно із положеннями ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову.

Стаття 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Розглядаючи цивільний позов представника малолітнього потерпілого ОСОБА_7 в частині стягнення моральної шкоди, суд вважає, що він підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідності до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода полягає у тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

В пункті 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Беручи до уваги всі обставини кримінального правопорушення, яке вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 , враховуючи характер, обсяг, тривалість моральних страждань, які зазнав малолітній потерпілий ОСОБА_5 , той факт, що останній перебував у стресовому стані, мав страх виходити на вулицю, став замкнутим, отримав переляк та отримав тілесні ушкодження, беручи до уваги майновий стан обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає, що позовні вимоги представника малолітнього потерпілого ОСОБА_7 щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на його користь завданої моральної шкоди є такими, що підлягають задоволенню частково у розмірі 10000 (десять тисяч) грн, виходячи з засад розумності, виваженості, співрозмірності, достатності та справедливості.

Крім того, законним представником малолітнього потерпілого ОСОБА_7 заявлено вимоги про стягнення з обвинуваченого витрат на послуги адвоката у розмірі 10 000 гривень. В підтвердження заявлених вимог суду наданий договір на надання послуг адвоката від 25.11.2021, укладений між ОСОБА_7 та адвокатом ОСОБА_6 , копія свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю ОСОБА_6 .

Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи). Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Будь-якого розрахунку вартості робіт представником потерпілого адвокатом ОСОБА_6 не надано, в договорі про надання правничих послуг також не доведено обґрунтованість витрат на таку допомогу, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, вартості цих робіт.

Суд вважає, що заявлені представником малолітнього потерпілого ОСОБА_7 витрати на правничу допомогу не доведені документально, тому не підлягають задоволенню.

Долю речових доказів суд вирішує в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у вигляді громадських робіт терміном 150 (сто п"ятдесят) годин.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком суду законної сили не обирати.
Речові докази:
- DVD-диск зберігати у матеріалах кримінального провадження суду.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_7 моральну шкоду від кримінального правопорушення у розмірі 10000 (десять тисяч)грн. В іншій частині позову відмовити.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1