Справа №523/4814/22
Провадження №1-кп/523/1241/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2022 р. Колегія суддів Суворовського районного суду м. Одеси у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря - ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників обвинувачених - адвокатів ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ), ОСОБА_12 , ( ОСОБА_13 ),

в присутності обвинувачених - ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11

розглянувши в підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт та додатки до нього за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.255, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.15,п.п.11, 12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.255-1 КК України;

ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255-3 КК України, ч.3 ст.27, ч.2 ст.15,п.п.11,12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.255-3 КК України;

ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.15,п.п.11,12 ч.2 ст.115 КК України;

ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.15,п.п.11,12 ч.2 ст.115 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні колегії суддів Суворовського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт та додані до нього документи за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.255, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.15, п.п.11, 12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.255-1 КК України; ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255-3 КК України, ч.3 ст.27, ч.2 ст.15, п.п.11,12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.255-3 КК України; ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.15, п.п.11,12 ч.2 ст.115 КК України; ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.15, п.п.11,12 ч.2 ст.115 КК України.

У зв`язку із введенням воєнного стану в Україні (відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022р.) та неможливістю участі в судовому засіданні обвинувачених (в тому числі в режимі відеоконференції із установою, в якій останні тримаються під вартою) судове засідання здійснювалось без участі обвинуваченого ОСОБА_14 .

В судовому засіданні, прокурор просив задовольнити його клопотання про обрання відносно обвинувачених ОСОБА_14 і ОСОБА_15 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_16 та ОСОБА_17 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час, обґрунтовуючи клопотання наступними обставинами:

- обвинувачений ОСОБА_14 є особою раніше неодноразово судимою, на теперішній час притягається до кримінальної відповідальності за ч.4 ст.189, ч.3 ст.146, ч.4 ст.187, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.353, ч.3 ст.27, ч.4 ст.187 КК України і відповідно розгляд кримінального провадження перебуває в Малиновському райсуді м. Одеси, має можливість продовжити вчинення злочинів, у яких обвинувачується, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема з метою приховування обставин вчиненого злочину та уникнення від кримінальної відповідальності, створив злочинне угруповання, в якому займає лідерську позицію, має сталі зв`язки із співучасниками по даному кримінальному провадженню, може незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років, судовий розгляд не розпочатий, не допитані обвинувачені, не досліджені письмові докази, у зв`язку із чим існують певні ризики, які дають підстави вважати, що ОСОБА_14 може переховуватися від суду, продовжити злочинну діяльність, більш м`які запобіжні заходи, на думку прокурора, не можуть забезпечити належної поведінки обвинуваченого;

- обвинувачений ОСОБА_15 офіційно не працевлаштований, не маючий легальних доходів, маючий постійне місце мешкання та реєстрації, маючий сталі зв`язки із співучасниками по даному кримінальному провадженню, може незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років, судовий розгляд не розпочатий, не допитані обвинувачені, не досліджені письмові докази, у зв`язку з чим існують певні ризики, які дають підстави вважати, що ОСОБА_15 може переховуватися від суду, продовжити злочинну діяльність, більш м`які запобіжні заходи, на думку прокурора, не можуть забезпечити належної поведінки обвинуваченого;

- обвинувачений ОСОБА_16 є особою не працевлаштованою, не маючий легальних доходів, маючий місце реєстрації та проживання, маючий сталі зв`язки із співучасниками по даному кримінальному провадженню, може незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років, судовий розгляд не розпочатий, не допитані обвинувачені, не досліджені письмові докази, у зв`язку з чим існують певні ризики, які дають підстави вважати, що ОСОБА_16 може переховуватися від суду, продовжити злочинну діяльність, більш м`які запобіжні заходи, на думку прокурора, не можуть забезпечити належної поведінки обвинуваченого;

- обвинувачений ОСОБА_17 є особою не працевлаштованою, не маючий легальних доходів, маючий постійне місце мешкання та реєстрації, маючий сталі зв`язки із співучасниками по даному кримінальному провадженню, може незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років, судовий розгляд не розпочатий, не допитані обвинувачені, не досліджені письмові докази, у зв`язку з чим існують певні ризики, які дають підстави вважати, що ОСОБА_17 може переховуватися від суду, продовжити злочинну діяльність, більш м`які запобіжні заходи, на думку прокурора, не можуть забезпечити належної поведінки обвинуваченого.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_14 - адвокат ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив відмовити в його задоволенні.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_15 - адвокат ОСОБА_10 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання прокурора та просила відмовити в його задоволенні, просила обрати стосовно її підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, посилаючись на те, що на даний час зникли ризики, якими обґрунтовується тримання під вартою ОСОБА_15 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_16 - адвокат ОСОБА_12 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора; обвинувачений ОСОБА_16 підтримав думку свого захисника.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_17 - адвокат ОСОБА_8 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора; обвинувачений ОСОБА_17 підтримав думку свого захисника.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, враховуючи тяжкість інкримінованих обвинуваченим ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 кримінальних правопорушень, вважає доцільним обрати відносно ОСОБА_14 , ОСОБА_15 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_17 , ОСОБА_16 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час за наступних підстав.

Під час судового засідання, суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

В судовому засіданні, прокурором доведено актуальність існування в теперішній час ризиків, передбачених ст.177 КПК України (зокрема, переховування від органів досудового розслідування та-або суду, незаконного впливу на свідків в цьому кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення), та недостатність застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно обвинувачених ОСОБА_14 і ОСОБА_15 .

Відповідно до положень ст.ст.177, 183 зазначеного Кодексу, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який може бути застосований лише до підозрюваного чи обвинуваченого у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний чи обвинувачений не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно зі ст.ст.2,9 наведеного Кодексу, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності і в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, а кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Стаття 177 УК України, встановлює, що наряду з іншим, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Втім, ст.178 зазначеного Кодексу передбачає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що:

- обвинувачений ОСОБА_14 є особою раніше неодноразово судимою, на теперішній час притягається до кримінальної відповідальності за ч.4 ст.189, ч.3 ст.146, ч.4 ст.187, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.353, ч.3 ст.27, ч.4 ст.187 КК України і відповідно розгляд кримінального провадження перебуває в Малиновському райсуді м. Одеси, має можливість продовжити вчинення злочинів, у яких обвинувачується, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема з метою приховування обставин вчиненого злочину та уникнення від кримінальної відповідальності, створив злочинне угруповання, в якому займає лідерську позицію, має сталі зв`язки із співучасниками по даному кримінальному провадженню, може незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років, судовий розгляд не розпочатий, не допитані обвинувачені, не досліджені письмові докази, у зв`язку із чим існують певні ризики, які дають підстави вважати, що ОСОБА_14 може переховуватися від суду, продовжити злочинну діяльність, більш м`які запобіжні заходи, на думку прокурора, не можуть забезпечити належної поведінки обвинуваченого;

- обвинувачений ОСОБА_15 офіційно не працевлаштований, не маючий легальних доходів, маючий постійне місце мешкання та реєстрації, маючий сталі зв`язки із співучасниками по даному кримінальному провадженню, може незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років, судовий розгляд не розпочатий, не допитані обвинувачені, не досліджені письмові докази, у зв`язку з чим існують певні ризики, які дають підстави вважати, що ОСОБА_15 може переховуватися від суду, продовжити злочинну діяльність, більш м`які запобіжні заходи, на думку прокурора, не можуть забезпечити належної поведінки обвинуваченого;

- обвинувачений ОСОБА_16 є особою не працевлаштованою, не маючий легальних доходів, маючий місце реєстрації та проживання, маючий сталі зв`язки із співучасниками по даному кримінальному провадженню, може незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років, судовий розгляд не розпочатий, не допитані обвинувачені, не досліджені письмові докази, у зв`язку з чим існують певні ризики, які дають підстави вважати, що ОСОБА_16 може переховуватися від суду, продовжити злочинну діяльність, більш м`які запобіжні заходи, на думку прокурора, не можуть забезпечити належної поведінки обвинуваченого;

- обвинувачений ОСОБА_17 є особою не працевлаштованою, не маючий легальних доходів, маючий постійне місце мешкання та реєстрації, маючий сталі зв`язки із співучасниками по даному кримінальному провадженню, може незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до п`ятнадцяти років, судовий розгляд не розпочатий, не допитані обвинувачені, не досліджені письмові докази, у зв`язку з чим існують певні ризики, які дають підстави вважати, що ОСОБА_17 може переховуватися від суду, продовжити злочинну діяльність, більш м`які запобіжні заходи, на думку прокурора, не можуть забезпечити належної поведінки обвинуваченого.

Приймаючи до уваги викладені підстави та наведені й встановлені в судовому засіданні ризики, обставини інкримінованих обвинуваченим ОСОБА_15 і ОСОБА_14 кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч.5 ст.255, ч.3 ст.27, ч.3 ст.28, ч.2 ст.15,п.п.11, 12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.255-1 КК України, суд приходить до висновку, що на даний час жоден із більш м`яких запобіжних заходів до обвинувачених ОСОБА_15 та ОСОБА_14 не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, і вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить належної поведінки обвинувачених ОСОБА_15 і ОСОБА_14 .

Далі, при розгляді клопотання про обрання/застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України (ч.1 ст.183 КПК України). Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч.2 ст.183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.

Суд приймає до уваги, що в судовому засіданні прокурором не доведено достатніх підстав, передбачених вищевказаною статтею КПК України, а саме те, що обвинувачені ОСОБА_17 і ОСОБА_16 перебуваючи на волі, будуть переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, а також будь-яким чином незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших осіб.

В судовому засіданні встановлено, що викладені обставини свідчать про відсутність наявності обґрунтованих ризиків, які давали б достатні підстави суду вважати, що обвинуваченими ОСОБА_17 і Столініним будуть порушені покладені на них Законом процесуальні обов`язки.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.194 вказаного Кодексу, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри, але не доведе існування ризиків та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Далі, в силу ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на право на свободу та особисту недоторканість.

Частиною 1 ст.12 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом.

За ст.8 КПК України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року встановлюють, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція) та практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерел права.

Відповідно до вимог ч.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п.60 рішення від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України»), після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого, а тому суд у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Разом із тим, за п.196 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», Суд наголосив на тому, що для того, щоб позбавлення свободи можна було вважати не свавільним у розумінні п.1 ст.5 Конвенції, відповідності цього заходу вимогам національного закону недостатньо та застосування такого заходу має також бути необхідним за конкретних обставин, а за п.39 рішення у справі «Хайредінов проти України», існує презумпція на користь звільнення. Суд постійно зазначав у своїй практиці, що другий аспект п.3 ст.5 Конвенції не надає судам вибір між притягненням обвинуваченого до відповідальності в розумний строк і тимчасовим його звільненням під час провадження. До засудження обвинувачений має вважатися невинним і мета цього положення, по суті, вимагає його тимчасового звільнення з-під варти, як тільки його подальше тримання від вартою перестає бути обґрунтованим.

Опріч викладене, згідно з п.п.61, 62 рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», Суд визнає, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою. Але Суд неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою, а у практиці ЄСПЛ існує презумпція на користь звільнення особи з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними». У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Як слідує з п.37 рішення ЄСПЛ у справі «Волосюк проти України», подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні заарештованою особою відповідного злочину є обов`язковою і неодмінною умовою законності подовження строку тримання під вартою, але зі спливом певного часу ця умова перестає бути достатньою.

Наряду з наведеним, за п.21 рішення ЄСПЛ у справі «Подвезько проти України», Суд встановлює, що п. 3 статті 5 Конвенції вимагає надання переконливого обґрунтування органами влади будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є. Аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою.

Слід також зауважити на тому, що згідно рішення Конституційного суду України №14-рн/2003 від 08.07.2003 року у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу, тяжкість злочину не визначається законом як підстава для застосування запобіжного заходу, зокрема, у вигляді тримання під вартою.

Отже, виходячи з наведених принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, вимог КПК України, Конвенції та практики ЄСПЛ, суд при вирішенні питання щодо доцільності продовження/застосування/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених приймає до уваги тривалість строку перебування останніх під вартою, наявність у них місця постійного проживання на території м. Одеси та доведеність стороною обвинувачення існування відповідних ризиків і недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Згідно зі ст.ст.179, 181 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст.194 цього Кодексу, а домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Підсумовуючи викладене, суд із дотриманням принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, права особи на свободу і особисту недоторканність, оцінивши в сукупності наведені законодавчі вимоги та практику ЄСПЛ, приймає до уваги встановлені під час судового розгляду особисті та інші характеризуючі дані обвинувачених ОСОБА_17 і ОСОБА_16 , у взаємозв`язку із тим, що прокурором в судовому засіданні не доведено актуальність існування в теперішній час ризиків, передбачених ст.177 КПК України, вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби забезпечить належної поведінки обвинувачених ОСОБА_17 та ОСОБА_16 під час розгляду кримінального провадження у суді.

Керуючись ст.ст.177-178, 183, 197, 217, 331, 369-372, 392 КПК України,-

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити.

Обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеська виправна колонія №14» на строк 60 днів, до 31.12.2022р. включно.

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_11 - задовольнити.

Обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на строк 60 днів, до 31.12.2022р. включно.

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в період часу з 23год. 00хв. до 05год. 00хв. наступної доби щодо обвинуваченого ОСОБА_9 - задовольнити.

Обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком на 2 місяці - до 02.01.2023р., із забороною залишати місце свого фактичного

проживання: АДРЕСА_1 , в період з 23год. 00хв. до 05год. 00хв. наступної доби.

Покласти на ОСОБА_9 наступні обов`язки:

-прибувати до прокурора та суду за першою вимогою;

-не відлучатися із м. Одеси без дозволу прокурора або суду;

-утримуватись від спілкування з іншими особами в даному кримінальному провадженні.

В разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням домашнього арешту здійснює прокурор.

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в період часу з 23год. 00хв. до 05год. 00хв. наступної доби щодо обвинуваченого ОСОБА_13 задовольнити.

Обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_13 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строком на 2 місяці - до 02.01.2023р., із забороною залишати місце свого фактичного проживання: АДРЕСА_2 , в період з 23год. 00хв. до 05год. 00хв. наступної доби.

Покласти на ОСОБА_13 наступні обов`язки:

-прибувати до прокурора та суду за першою вимогою;

-не відлучатися із м. Одеси без дозволу прокурора або суду;

-утримуватись від спілкування з іншими особами в даному кримінальному провадженні.

В разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням домашнього арешту здійснює прокурор.

Оголосити перерву в підготовчому судовому засіданні до 14год. 00хв., 07.12.2022р.

Копію ухвали направити в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та ДУ «Одеська виправна колонія №14» для виконання.

Ухвала в частинні обрання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_11 запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її проголошення, в іншій частині оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_3

Суддя ОСОБА_2