У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.11.2022 Справа №607/17197/22

Провадження 1-кс/607/5503/2022

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 , яке погоджено прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бережани Бережанського району Тернопільської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина, фізичну особу-підприємця, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбачен ого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

28 листопада 2022 року старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 , за погодженням із прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання щодо підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000268 від 22 жовтня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що відділом розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000268 від 22 жовтня 2022 року про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В ході розслідування встановлено, що 22 жовтня 2022 року біля 11 год. 50 хв. водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем «MAZDA-6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2002 року випуску, синього кольору (належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 30.01.2019 центром 6141, громадянину ОСОБА_4 ), без пасажирів з вантажем вагою 320 кг., рухався автодорогою М-19 сполученням «Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече», у напрямку від м. Тернопіль до м. Кременець, Тернопільської області.
Проїхавши межі населеного пункту с. Заруддя, Тернопільського району, Тернопільської області, і рухаючись по 290-289 км вказаної автодороги, прямою ділянкою автодороги, із обмеженою оглядовістю попереду, водій ОСОБА_4 , не був достатньо уважний, належно не стежив за дорожньою обстановкою, умовами та відповідно не реагував на їх зміну, чим порушив вимоги пунктів: 1.5 ч.1, 1.10, (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», і належного виконання їх вимог), 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями (надалі - ПДР), а також вимоги, які наведені у абзацах 1, 2 частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» (№3353-XII від 30 червня 1993 року), із змінами та доповненнями (надалі - ЗУ «Про дорожній рух»), які зобов`язували його своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Як наслідок, рухаючись у вказаному напрямку, поза межами населеного пункту, водій ОСОБА_4 , з метою виконання маневру обгону технічно справного вантажного автомобіля «КАМАЗ-5320» реєстраційний номер НОМЕР_3 , 1990 року випуску, сірого кольору із технічно справним причепом «ГКБ-832800» р.н. НОМЕР_4 , 1993 року випуску, сірого кольору, під керуванням водія ОСОБА_6 , який без пасажирів та вантажу рухався із швидкістю біля 50 км/год., в межах своєї смуги руху, у попутному напрямку, попереду автомобіля «MAZDA-6» р.н. НОМЕР_1 , виїхав на смугу зустрічного руху по якій продовжив рух, збільшуючи швидкість свого руху та перед початком маневру обгону і зміною напрямку свого руху ліворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а також те, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, чим грубо порушив вимоги пунктів: 1.10 (в частині визначення понять: «маневрування (маневр)», «обгін», і виконання їх вимог), 10.1, 14.2 (в) Правил дорожнього руху. Окрім цього водій ОСОБА_4 , в порушення вимог п. 14.6 (г) ПДР розпочав обгін на ділянці автодороги з обмеженою оглядовістю, що категорично заборонено.
Рухаючись на 289 км + 800-900 м, вказаної автодороги, по зустрічній смузі руху водій ОСОБА_4 , в порушення вимог п. 11.3 ПДР вчасно не повернувся на свою смугу руху, тим самим не надав перевагу в русі технічно справному автомобілю «VOLKSWAGEN-PASSAT» реєстраційний номер НОМЕР_5 , 1989 року випуску, червоного кольору, під керуванням водія ОСОБА_7 , який з трьома пасажирами, без вантажу, рухалася в межах своєї смуги руху до м. Тернопіль, із швидкістю біля 90 км/год. Реагуючи на рух автомобіля «MAZDA-6» по зустрічній смузі руху, водій автомобіля «VOLKSWAGEN-PASSAT», ОСОБА_7 , уникаючи зіткнення із цим автомобілем, застосував гальмування та змінивши траєкторію свого руху праворуч, виїхавши правими колесами керованого автомобіля на праве узбіччя, в цей час водій ОСОБА_4 , також застосував гальмування та змінив напрямок свого руху ліворуч виїхавши в подальшому лівими колесами керованого автомобіля «MAZDA-6» на ліве узбіччя, таким чином зайняв подальшу траєкторію руху зустрічного автомобіля «VOLKSWAGEN-PASSAT».
З моменту виникнення небезпеки для свого руху, тобто настання видимості зустрічного автомобіля «MAZDA-6», який вже рухався по зустрічній смузі руху, водій автомобіля «VOLKSWAGEN-PASSAT», ОСОБА_7 , був позбавлений технічної можливості шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування запобігти зустрічному зіткненню з автомобілем «MAZDA-6», навіть при умові своєчасного застосування заходів до екстреного гальмування водіями обох транспортних засобів, тому у його діях відсутні порушення вимог п. п. 1.10 (в частині визначення поняття: «небезпека для руху», і належного виконання його вимог), 12.3 Правил дорожнього руху, які б перебували в причинному зв`язку з настанням даної ДТП. Враховуючи ж останнє водій автомобіля «VOLKSWAGEN-PASSAT», ОСОБА_7 , на час зближення з автомобілем «MAZDA-6» (водій якого ОСОБА_4 створив своїми діями небезпечну дорожню ситуацію), перебував в аварійній дорожній ситуації у якій дії водія вимогам ПДР не регламентуються.
Під час подальшого зближення водій автомобіля «VOLKSWAGEN-PASSAT», ОСОБА_7 , розуміючи, що не зупинить керований автомобіль до місця роз`їзду із зустрічним автомобілем «MAZDA-6», який вже рухався по його траєкторії, з метою уникнення зіткнення транспортних засобів, перебуваючи в аварійній дорожній ситуації, вимушено змінив напрямок свого руху ліворуч та надалі в стані заносу виїхав на зустрічну смугу руху по якій в цей час рухався вантажний автомобіль «КАМАЗ-5320» р.н. НОМЕР_3 із причепом «ГКБ-832800» р.н. НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_6 .
Внаслідок порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху водій ОСОБА_4 не забезпечив безпеку дорожнього руху та своїми діями призвів до вимушеного виїзду (в стані заносу) водія автомобіля «VOLKSWAGEN-PASSAT», ОСОБА_7 , на зустрічну смугу руху де відбулося зіткнення правої бокової частини автомобіля «VOLKSWAGEN-PASSAT» і передньої правої частини вантажного автомобіля «КАМАЗ-5320».
З моменту виїзду автомобіля «VOLKSWAGEN-PASSAT» на зустрічну смугу руху, тобто з моменту виникнення небезпеки для свого руху водій вантажного автомобіля «КАМАЗ-5320» з причепом «ГКБ-832800», ОСОБА_6 , не мав технічної можливості шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування уникнути зустрічного зіткнення з автомобілем «VOLKSWAGEN-PASSAT», тому у його діях також відсутні порушення вимог п. п. 1.10 (в частині визначення поняття: «небезпека для руху», і належного виконання його вимог), 12.3 Правил дорожнього руху, які б перебували в причинному зв`язку з настанням даної ДТП, окрім цього під час руху автомобіля «VOLKSWAGEN-PASSAT» в стані заносу, зіткнення не виключалося і при своєчасному гальмуванні водієм ОСОБА_6 , так як ні зниження швидкості, ні зупинка останнього не виключала можливості зіткнення транспортних засобів.
У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди задній пасажир автомобіля «VOLKSWAGEN-PASSAT» р.н. НОМЕР_5 , ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми з просторими дефектами та чисельними переломами кісток черепа і оболонок головного мозку, руйнуванням речовини головного мозку та викидом його назовні, від яких настала його смерть на місці події.
Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів: 1.5 ч.1, 1.10, (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», «маневрування (маневр)», «обгін», і виконання їх вимог), 2.3 (б, д), 10.1, 11.3, 14.2 (в), 14.6 (г) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями, а також вимог, які наведені у абзацах 1, 2 частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» (№ 3353-XII від 30 червня 1993 року), із змінами та доповненнями, перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті потерпілого ОСОБА_8 .
Відомості про дану дорожньо-транспортну пригоду 22 жовтня 2022 року внесені відділом розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Тернопільській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000268, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Розслідування даного кримінального провадження доручено здійснювати групі слідчих до складу якої включено старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 , якого визначено старшим групи.

24 жовтня 2022 року у кримінальному провадженні за №0000268 від 22 жовтня 2022 року призначено прокурора - прокурора відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

28 листопада 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого ОСОБА_8 .

У клопотанні слідчий посилається на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,та існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та/або суду. Вказані обставини, на думку слідчого, свідчать про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Розгляд клопотання розпочатий за минуванням трьох годин з часу вручення підозрюваному ОСОБА_4 копії клопотання та матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання обґрунтованими та такими, що дають право на застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 даного запобіжного заходу.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 не заперечив щодо задоволення клопотання слідчого та застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, з таких підстав.

Слідчим суддею встановлено, що відділом розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000268 від 22 жовтня 2022 року про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

28 листопада 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

На думку слідчого судді, про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 , та його причетність до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме: витяг з ЄРДР № 0000268 від 22.10.2022 р.; рапорт ст. інспектора чергового відділення поліції №4 (м. Збараж) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 від 22.10.2022 р.; протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 22.10.2022 р.; висновок судово-медичної експертизи № 511 від 18.11.2022 р.; висновок судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/120-22/10941- ІТ від 24.11.2022 р.; інші матеріали в їх сукупності.

При цьому слідчий суддя зауважує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, правильність кримінально-правової кваліфікації діяння потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні в ході судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23.10.1994) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.

Враховуючи те, що слідчий суддя на цьому етапі провадження лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, та з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість підозри та причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилається сторона обвинувачення, слідчий суддя зазначає таке.

В обґрунтування клопотання та застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання слідчий зазначив, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високий ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Такий висновок ґрунтується на тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , яке у відповідності до ст. 12 КК України, є тяжким злочином та за його вчинення передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого. На думку слідчого судді, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні вказаних ризиків. На переконання слідчого судді, суворість покарання за вчинення злочину, який інкримінується ОСОБА_4 , у сукупності із обґрунтованістю повідомленої йому підозри збільшує ризик переховування від органів досудового розслідування чи суду.

Крім того слідчим суддею взято до уваги наведені у клопотанні слідчого відомості про те, що підозрюваний ОСОБА_4 документований біометричним паспортом громадянина України для виїзду закордон та паспортом громадянина України для виїзду закордон, серії НОМЕР_6 , виданий 12.02.2014 р. Дрогобицьким відділом ГУДМС України у Львівській області, дійсний до 12.02.2024 р. та серії НОМЕР_7 , виданий 06.09.2018 р. Козівським сектором УДМС України в Тернопільській області, дійсний до 06.09.2028 р., користується посвідченням водія серії НОМЕР_8 , з категорією ОСОБА_10 , яке йому видане 20.04.2013 р., має навички керування легковими транспортними засобами, що вказує на те, що підозрюваний зможе переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду шляхом виїзду з місця постійного проживання та тривалий час не повертатися.

Таким чином існування зазначеного ризику у кримінальному провадженні відповідно до п. 2 ч.1 ст.194 КПК України є підставою для застосування запобіжного заходу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється (ст. 178 КПК України).

Особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу (ч. 1 ст. 179 КПК України).

З урахуванням доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, існування ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст.177 КПК України, даних про особу підозрюваного ОСОБА_4 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце проживання, одружений, на утриманні у нього перебуває неповнолітня дитина, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 є необхідним і що саме запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання зможе запобігти існуючому ризику та у повній мірі забезпечити можливість контролю за поведінкою підозрюваного з боку органу досудового розслідування та досягнення мети кримінального провадження.

Особисте зобов`язання є найменш обтяжливим запобіжним заходом із передбаченого законом, а тому слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого слід задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, зокрема: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця своєї реєстрації, проживання або місця роботи.
На переконання слідчого судді, покладення на підозрюваного ОСОБА_4 саме таких обов`язків необхідне з метою забезпечення дієвості запобіжного заходу, запобігання існуючим ризикам та ефективності здійснення кримінального провадження.

Обов`язки, передбачені частиною п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців (ч. 7 ст. 194 КПК України), а тому строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків слід визначити до 23.59 год. 26 січня 2023 року.

За таких обс тавин, клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176-179, 193, 194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 , яке погоджено прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язання виконувати обов`язки, передбачені статтею 194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця своєї реєстрації, проживання або місця роботи.
Повідомити підозрюваному ОСОБА_4 письмово під розпис покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Встановити строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків до 23.59 год. 26 січня 2023 року.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити підозрюваному ОСОБА_4 .
Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1