Справа № 676/5294/22
Провадження № 1-кп/676/432/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янці-Подільському в режимі відеоконференції з Шевченківський районним судом м.Чернівці кримінальне провадження, відомості про яке внесені 09 серпня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000207, відносно обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, одруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , громадянина України, раніше судимого:

-23 травня 2005 року вироком Садгірського районного суд м. Чернівці Чернівецької області за ч.1 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, із застосуванням ст.75 КК України з випробуванням, із іспитовим строком два роки;

-13 березня 2006 року вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці Чернівецької області за ч.1 ст.190, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, звільнений з установи виконання покарання 14 грудня 2009 року у зв`язку з відбуттям покарання;

-07 грудня 2011 року вироком Першотравневого районного суду м. Чернівці Чернівецької області за ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, звільнений з установи виконання покарання 01 квітня 2014 року у зв`язку з відбуттям покарання;

-02 лютого 2017 року вироком Садгірського районного суд м. Чернівці Чернівецької області за ч.1 ст.187, ч.3 ст.289, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років і 5 місяців;

-03 лютого 2021 року вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області за ст.391, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік і 5 місяців, звільненого з установи виконання покарання 01 березня 2022 року на підставі Указу Президента України від 27 лютого 2022 року №76/2022 «Про помилування»,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №4 від 05 квітня 2022 року був призваний відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року №69/2022 на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період і призначений на посаду старшого розвідника відділення інженерної розвідки взводу інженерної розвідки роти бойового забезпечення військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення, крім котлового та присвоєно звання «старший солдат». Будучи згідно із положеннями п.3 ч.9 ст.1, п.2, ч.1 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовцем, у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», якими передбачено обов`язок кожного громадянина України захищати Вітчизну, суверенітет, незалежність та територіальну цілісність України, ст. ст. 11, 16, 127-131, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, якими передбачено обов`язок неухильно додержуватися Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, та у зв`язку з необхідністю забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, передбачено обов`язок військовослужбовців у службовий час постійно знаходитися в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника), діючи в умовах воєнного стану, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, маючи намір тимчасово ухилитися від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без поважних причин та дозволу командування військової частини НОМЕР_1 11 червня 2022 року самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 , що була розташована в АДРЕСА_2 , на лікування до лікувального закладу не з`явився, лікування не проходив, хоча відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11 червня 2022 року №72 ОСОБА_5 було направлено для проходження лікування до КНП «Багатопрофільна районна лікарня» Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради з 11 червня 2022 року, а вибув до місця свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив службовий час на власний розсуд не пов`язаний з проходженням військової служби до 18 серпня 2022 року. Проте, 18 серпня 2022 року старший солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, добровільно та з власної ініціативи самостійно з`явився до місця розташування військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_3 .
Вищевказаними умисними діями, що виразилися у самовільному залишені військової частини без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби), ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні злочину визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що дійсно 11 червня 2022 року самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 , на лікування до лікувального закладу не з`явився та лікування не проходив, а поїхав додому в с. Веренчанка Заставнівського району Чернівецької області, де пробув до 18 серпня 2022 року. Усвідомлюючи протиправність та помилковість своїх дій, повернувся назад до військової частини, де проходить військову службу по даний час. Щиро розкаявся у вчиненому злочині.
Наведені обставини ніким не оспорюються. Сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження немає, у зв`язку з чим судом відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України визнано недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , мало місце. Зазначені дії обвинуваченого судом кваліфікуються за ч.5 ст.407 КК України як самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби). Обвинувачений ОСОБА_5 винуватий у вчиненні цього кримінального правопорушення і підлягає покаранню.

При призначенні покарання, суд згідно із вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно із ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів. Крім того, ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, не перебуває на обліках у лікарів психіатра та нарколога, за місцем проживання та місцем проходження військової служби характеризується з позитивної сторони, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей. Обставинами, які пом`якшують покарання, судом визнаються щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлені, не зазначив таких і прокурор в обвинувальному акті.

Крім того, при призначенні покарання судом враховується досудова доповідь представника персоналу органу пробації щодо високого ризику вчинення ОСОБА_5 повторних кримінальних правопорушень та ризику небезпеки для суспільства.

З урахуванням викладеного, на переконання суду ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.5 ст.407 КК України, оскільки таке покарання буде відповідати цілям покарання, передбаченим ч.2 ст.50 КК України, зокрема, буде пропорційною карою за вчинений злочин та є достатнім для виправлення засудженого, а також буде запобігати вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Разом з тим, враховуючи особу обвинуваченого, який хоча і вчинив кримінальне правопорушення будучи раніше судимим, проте самостійно припинив вчинення кримінального правопорушення та з`явився до військової частини, де проходить військову службу по даний час, із врахуванням запевнення останнього про готовність захищати Вітчизну в умовах агресії російської федерації та недопущення вчинення правопорушень в майбутньому, а також із врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, наявності сукупності обставин, що пом`якшують покарання, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також враховуючи ту обставину, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, суд вважає можливим застосувати ст.75 КК України та звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувався, цивільний позов не пред`являвся, процесуальні витрати відсутні, речові докази суду не надавалися.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк два роки.

На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені 09 серпня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000207, після набрання вироком законної сили зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження. Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя Кам`янець-Подільського
міськрайонного суду
Хмельницької області ОСОБА_1