Справа № 344/9018/22
Провадження № 11-кп/4808/555/22
Категорія ч. 4 ст. 185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Повзло
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000592 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2022 року, згідно з яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка, Сумської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, з середньою освітою, на утриманні одна неповнолітня дитина, ІПН НОМЕР_1 , раніше судимого Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання:

за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, - позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців;

за ч. 4 ст. 185 КК України - позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 остаточно призначено покарання - 5 (п`ять) років позбавлення волі.

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_6 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинений повторно, в умовах воєнного стану, а також вчинив викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Кримінальні правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, ОСОБА_6 , маючи незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення злочину проти власності, на шлях виправлення та перевиховання не став та повторно вчинив нові умисні корисливі злочини при наступних обставинах.

Так, 02.05.2022 близько 17 год, ОСОБА_6 зайшов до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ФОП « ОСОБА_9 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Перебуваючи у вказаному приміщенні, у ОСОБА_6 виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, в період дії на території України воєнного стану, який введений Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» дію якого продовжено, відповідно до Указів Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 (строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб), № 259/2022 від 18.04.2022 (строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб), ОСОБА_6 підійшов до касового столу на якому знаходились ноутбук марки «HP» моделі «15-e089» сірого кольору, вартістю 3650 грн та ноутбук марки «Sony» моделі «PCG-9P6», сірого кольору, вартістю 1667 грн, помістив зазначені ноутбуки до поліетиленового пакету, який мав при собі, та з викраденим майном намагався покинути місце вчинення злочину, однак, виконавши усі дії, які вважав необхідними, не зміг довести кримінальне правопорушення до кінця із причин, які не залежали від його волі, оскільки був помічений продавцем магазину ОСОБА_10 , після чого втік із місця вчинення кримінального правопорушення.

В результаті протиправних дій ОСОБА_6 , потерпілому ФОП « ОСОБА_9 » попереджено спричинення матеріальної шкоди на загальну суму 5317 гривень.

Окрім цього, ОСОБА_6 02.05.2022 близько 17 год, перебуваючи у приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ФОП « ОСОБА_9 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , в період дії на території України воєнного стану, який введений Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» дію якого продовжено, відповідно до Указів Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 (строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб), № 259/2022 від 18.04.2022 (строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб), ОСОБА_6 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів,з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, підійшов до касової зони, відкрив шухляду столу, звідки таємно викрав грошові кошти в сумі 33685 гривень.

Після вчинення крадіжки, ОСОБА_6 покинув місце вчинення злочину, а викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ФОП « ОСОБА_9 » майнову шкоду на суму 33685 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок суду змінити в частині призначеного йому судом першої інстанції покарання, пом`якшити йому покарання та застосувати щодо нього приписи ст. 69 КК України. Стверджує, що ухвалюючи вирок суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_6 вимушено у зв`язку з воєнним станом, переїхав з м. Шостка, Сумської області до м. Івано-Франківська, де відповідним чином зареєструвався у державних органах влади як внутрішньо переміщена особа. Вказує, що це свідчить про те, що він не мав наміру проживати без реєстрації, займатись протиправною діяльністю та уникати контролю з боку правоохоронних органів, а мав намір працевлаштуватись та вести чесний та здоровий спосіб життя. На його думку, суд першої інстанції не в повній мірі врахував фактичні обставини, які дають підстави для призначення покарання відповідно до приписів ст. 69 КК України та рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року, N15рп/2004.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 просили змінити вирок та призначити більш м`яке покарання;

- прокурор вважає вирок суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання законним та обґрунтованим, а тому просив його залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що її необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розгляд кримінального провадження проводився в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, відповідно фактичні обставини скоєного ОСОБА_6 , доведеність його вини та кваліфікація дій за статтею КК України, за якою він визнаний винуватим, у поданій апеляційній скарзі неоспорюється і апеляційним судом не перевіряється.

Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі посилається на невідповідність покарання, призначеного йому судом першої інстанції, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого у зв`язку з його явною несправедливістю через суворість, тому суду апеляційної інстанції перевіряє оскаржений вирок в цій частині.

За приписами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частинами 1 та 2 ст. 65 КК України визначено, що суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно з ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

За приписами ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

У ст. 17 Закону від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

Суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку, що суд першої інстанції дотримався вказаних вище вимог закону, та при визначенні ОСОБА_6 покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді остаточного позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років було належним чином враховано обставини, зазначені апелянтом.

Суд першої інстанції, як і зазначено у вироку, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу винного, зокрема дані щодо диспансерних обліків обвинуваченого, на утриманні має одну неповнолітню дитину, раніше судимий востаннє - вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць, а також заявлений цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 .

При цьому колегія суддів враховує, що матеріали кримінального провадження містять довідку КНП «Прикарпатський наркологічний центр Івано-Франківської обласної ради» № 1048 від 20 травня 2022 року, з якої вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який на даний час проживає в АДРЕСА_1 , вперше 03.05.2022 року встановлено діагноз: розлад психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів. Стан абстиненції, неускладнений. Отримував амбулаторну наркологічну допомогу, перебував на програмі замісної підтримувальної терапії, отримував препарат «Бупренорфін» в КНП «ПНЦ ІФ ОР» включно до 08 травня 2022 року. (а.п. 63)

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд першої інстанції відніс щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання, суд першої інстанції не встановив.

Суд першої інстанції взяв до уваги, що згідно з досудовою доповіддю є висока ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, а виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства, в тому числі окремих осіб.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції в повній мірі врахував ті обставини, на які посилається ОСОБА_6 в апеляційній інстанції.

На думку суду апеляційної інстанції, з огляду на наведене, враховуючи думку учасників судового провадження, дані про особу винного, зокрема те, що обвинувачений раніше судимий, неодружений, дані щодо диспансерних обліків обвинуваченого, на утриманні має одну неповнолітню дитину, під час судового засідання засвідчив критичне ставлення до вчиненого, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, як обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд першої інстанції обґрунтовано призначив ОСОБА_6 на підставі ч. 1 ст. 69 КК України покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, нижче від найнижчої межі та за ч. 4 ст. 185 КК України в мінімальних межах санкції інкримінованої статті, оскільки таке покарання є достатнім, справедливим та необхідними для його виправлення та для запобігання вчиненню кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Як під час розгляду провадження в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не встановлено підстав для висновку про можливість призначення ОСОБА_6 із застосуванням ст. 69 КК України більш м`якого покарання, не пов`язаного з позбавлення волі.
Щодо доводів обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він вимушено у зв`язку з воєнним станом, переїхав з м. Шостка, Сумської області до м. Івано-Франківська, де відповідним чином зареєструвався у державних органах влади як внутрішньо переміщена особа, не мав наміру займатись протиправною діяльністю та уникати контролю з боку правоохоронних органів, суд апеляційної інстанції вважає, що вказані обставини на які посилається ОСОБА_6 на думку колегії суддів не є обставиною, яка надає можливість призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, оскільки факт переїзду в інше місто ОСОБА_6 під час воєнного стану в Україні не є підставою для пом`якшення призначеного покарання, тому що воєнний стан згідно з указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, який затверджений Верховною Радою України на всій території України та наявність воєнного стану не може свідчити про меншу суспільну небезпеку вказаної особи.

Суд апеляційної інстанції вважає, що виходячи із конкретних обставин та тяжкості кримінальних правопорушень, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , обставин, що пом`якшують покарання, відсутності обставин, які обтяжують покарання, думки потерпілого, інших обставин по кримінальному провадженню, призначене обвинуваченому покарання відповідає цілям та загальним засадам призначення покарання згідно з ст. ст. 50, 65 КК України.

Саме таке покарання відповідає принципу індивідуалізації покарання та є справедливим.

Більш м`яке покарання, про призначення якого просить обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 , не відповідатиме ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, не буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчиненню нових злочинів.

За таких обставин, вирок суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 вересня 2022 року щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, обвинуваченим у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4