Категорія: ч.1 ст.126 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000407 від 19 грудня 2022 року, за апеляційною скаргою прокурора Луцької окружної прокуратури - прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 січня 2023 року щодо ОСОБА_8 за ч.1 ст.126 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Луцького міськрайонного суду Волинської області 28.12.2022 року надійшов від Луцької окружної прокуратури обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000407 від 19.12.2022 року щодо ОСОБА_8 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України.

Органами обвинувачення ОСОБА_8 обвинувачувався у тому, що він, 19.12.2022 року близько 03 години 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у житловому будинку АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, керуючись метою нанесення побоїв іншій людині, усвідомлюючи значення та кримінально-протиправний характер своїх дій, в ході словесного конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин із пасинком ОСОБА_9 , умисно наніс останньому кулаком правої руки два удари в ділянку лівого плеча та один удар в ділянку спини, чим завдав ОСОБА_9 фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Окрім того, він же, 19.12.2022 року близько 09 години 00 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у житловому будинку АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, керуючись метою нанесення побоїв іншій людині, усвідомлюючи значення та кримінально-протиправний характер своїх дій, в ході словесного конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин із дружиною ОСОБА_10 , умисно наніс останній кулаком обох рук не менше трьох ударів в ділянку голови та один удар кулаком правої руки в ділянку грудної клітки, чим завдав ОСОБА_10 фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Органом досудового розслідування вказані дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.1 ст.126 КК України як умисне завдання побоїв, які завдали фізичного болю та не спричинили тілесних ушкоджень (а.с.2-3).

Відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.12.2022 року по даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання на 17.01.2023 року (а.с.10).

Потерпілий ОСОБА_9 17.01.2023 року до суду подав клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ст.46 КК України (а.с.14).

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні беззаперечно визнав себе винним у вчиненні даного кримінального правопорушення та повністю підтвердив фактичні обставини справи. У вчиненому щиро розкаявся.

В підготовчому судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 подала клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим (а.с.13). Потерпіла ОСОБА_10 подане клопотання підтримала, та просила закрити кримінальне провадження, оскільки вона примирилася з обвинуваченим, будь-яких претензій до нього не має.

Обвинувачений ОСОБА_8 клопотання потерпілих просив задовольнити, прокурор проти задоволення клопотання не заперечив.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.01.2023 року задоволено клопотання потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

ОСОБА_8 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, на підставі ст.46 КК України, у зв`язку із примиренням винного з потерпілим. Кримінальне провадження №0000407 від 19.12.2022 року, про обвинувачення ОСОБА_8 за ч.1 ст.126 КК України - закрито на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Таке рішення суд мотивував тим, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше не судимий, вперше вчинив кримінальне правопорушення, що відноситься до категорії кримінальних проступків, вину визнав та щиро розкаявся у вчиненому, потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_9 просять звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з їх примиренням, про що подали суду відповідні заяви, а також ОСОБА_10 особисто ствердила про це безпосередньо в судовому засіданні, а тому суд дійшов висновку про можливість закриття кримінального провадження №0000407 від 19.12.2022 року та звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілими (а.с.24-25).

Не погоджуючись із ухвалою суду прокурор подав апеляційну скаргу в якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, вказує на те, що апеляційна скарга подається у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність (п.3, 4 ч.1 ст.409 КПК України).

Ухвала суду, якою обвинуваченого звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.126 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілою на підставі ст.46 КК України, із закриттям кримінального провадження, вказаним вимогам не відповідає. Відповідно однією з обов`язкових умов для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України є вчинення кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину, крім корупційних злочинів, вперше. Проте як вбачається з матеріалів кримінального провадження та змісту оскаржуваної ухвали ОСОБА_8 обвинувачено у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126 КК України, тобто у вчиненні двох кримінальних проступків, які останній вчинив 03 годині 19.12.2022 року та о 09 годині 19.12.2022 року відповідно.

Вказує на те, що суд, приймаючи рішення про можливість звільнення останнього від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України, неправомірно дійшов висновку про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення вперше, оскільки не врахував, що він обвинувачується у вчиненні в різний час двох окремих кримінальних правопорушень (кримінальних проступків), що становить реальну сукупність кримінальних правопорушень та виключає можливість звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Просить ухвалу місцевого суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_8 у суді першої інстанції (а.с.30-33).

В судове засідання обвинувачений ОСОБА_8 , потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , їх представник ОСОБА_11 , будучи належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду справи, в зазначений час та дату не з`явилися. Від них до суду заяви про відкладення розгляду справи не надходили. А тому апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності, відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги; прокурора, який підтримав апеляцію та просив її задовольнити; перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні та достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Однак, суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог закону під час розгляду кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст.46 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно однією із обов`язкових умов для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України є вчинення кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину, крім корупційних злочинів, вперше.

При цьому особою, яка вчинила злочин вперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення. Вчинення триваючого або продовжуваного злочину, двох або більше злочинів вищевказаної тяжкості, які утворюють сукупність, не перешкоджає для застосування ст.46 КК України лише за умови, що вони не складають реальної сукупності.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126 КК України, тобто у вчиненні двох кримінальних проступків, які останній вчинив о 03 годині 19.12.2022 року та о 09 годині 19.12.2022 року відповідно.

Відповідно до положень ст.33 КК України, сукупністю кримінальних правопорушень визнається вчинення особою двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього Кодексу, за жоден з яких її не було засуджено.

Приймаючи рішення про закриття кримінального провадження, суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні в різний час двох окремих кримінальних правопорушень (кримінальних проступків), що становить реальну сукупність кримінальних правопорушень та виключає можливість звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Зважаючи на вищевикладене колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення суду першої інстанції про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_8 за ч.1 ст.126 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілими на підставі ст.46 КК України, є незаконним, а тому місцевий суд під час розгляду даного кримінального провадження допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону в розумінні ст.412 КПК України, що згідно із положеннями п.п.3, 4 ч.1 ст.409 та ст.415 КПК України, є безумовною підставою для скасування судового рішення та призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора про незаконність та безпідставність закриття кримінального провадження є обґрунтованими і такими, що знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.379, 404, 405, 407, 409, 412, 415 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора Луцької окружної прокуратури - прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 січня 2023 року щодо ОСОБА_8 за ч.1 ст.126 КК України скасувати та призначити новий розгляд даного кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді