Провадження №1-кп/523/1579/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2022 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3

у присутності обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Суворовського районного суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000663 від 7.10.2022р. за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, тимчасово не працюючого, раніше судимого:

- 23.12.2011 року Приморським районним судом м. Одеси за ст.ст.185 ч.2, 186 ч.2, 70, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. 23.10.2013 року звільнений умовно достроково, не відбувши 1 рік 11 місяців 12 днів.

- 12.06.2015 року Приморським районним судом м. Одеси за ст.ст.185 ч.2, 71 КК України до 2 років позбавлення волі. 2.02.2018 року звільнений за відбуттям покарання.

- 29.05.2020 року Суворовським районним судом м. Одеси за ст.ст.185 ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі. 28.05.2021 року звільнений за відбуттям покарання.

Зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.4 КК України, -

Встановив:

27.09.2022 року приблизно о 17:00 годині, ОСОБА_4 , будучи достовірно обізнаним, що на території України оголошений воєнний стан відповідно Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_5 за №64/2022 від 24.02.2022 року та Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" за №2102-ІХ від 24.02.2022р. у зв`язку з військовою агресію Російської Федерації проти України та продовженого Указами Президента України за №133/2022 від 14.03.2022р., №259/2022 від 18.04.2022р., №341/2022 від 17.05.2022р., №573/2022 від 12.08.2022р., затверджених Законами України №2119-ІХ від 15.03.2022р., №2212-ІХ від 21.04.2022р., №2263-ІХ від 22.05.2022р., №2500-IX від 15.08.2022р., знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , діючи навмисно, повторно, маючи корисливий намір направлений на заволодіння чужим майном в умовах воєнного стану, скориставшись сприятливими умовами, що за його діями ніхто не спостерігає та не завадить реалізації його злочинного наміру, усвідомлюючи протиправність своїх дій, проник через огорожу на територію вказаного домоволодіння, де побачив не замкнений гараж, звідки таємно викрав майно, належне потерпілому ОСОБА_6 , а саме металевий замок вартістю 950 гривень, коробку з приладом нівелір «Н-10, 1978р., №15367» вартістю 600 гривень, коробку з приладом нівелір «НВ1, 1957р., 03066» вартістю 1000 гривень, після чого покинув місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим своїми діями спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 2500 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що дійсно, у вказаний в обвинувальному акті день 29.07.2022 року о п`ятій годині йшов до свого знайомого, проходив повз будинку, розташованому по АДРЕСА_2 , де побачив відчинений гараж, звідки вирішив викрасти майно з метою його подальшого продажу, щоб отримати грошові кошти. Перелізши через стіну, проник на територію двору, з гаражу викрав два квадратних ящики з металевим замком, після чого перекинув коробки через огорожу, знову переліз та покинув місце скоєння злочину. Невдовзі був затриманий співпрацівниками поліції, викрадене майно було повернуте потерпілому, будь-яких претензій до нього не має.

Вину у скоєнні кримінального правопорушення визнає повністю, усвідомлюючи протиправність своїх дій, дав покази, які співпадають з пред`явленим обвинуваченням, висловлюючи щире каяття та не оспорюючи кваліфікацію дій, пояснюючи причину свого вчинку тяжким матеріальним становищем, запевняючи, що більше нічого подібного вчиняти не буде.

Обсяг доказів, які були досліджені у судовому засіданні сторона обвинувачення вважала достатнім, тому відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд, за відсутністю заперечень учасників судового провадження та за відсутністю клопотань щодо доповнення судового розгляду, дослідження інших доказів в повному обсязі, а саме допит потерпілого, свідків, оголошення матеріалів кримінального провадження не проводив, оскільки отримані у судовому засіданні свідчення обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам скоєного кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення, та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування ніким із учасників процесу не оспорюються.

Покази обвинуваченого, дані у ході судового засідання суд визначає допустимими доказами, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння ОСОБА_4 змісту вказаних обставин, відсутність сумнівів у добровільності його позицій та роз`яснено про правові наслідки, а саме позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 своїми діями скоїв умисний злочин, передбачений ст.185 ч.4 КК України та його дії правильно кваліфіковані за кваліфікуючими ознаками, як таємне викрадення чужого майна /крадіжка/, вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у інше приміщення, вчиненого в умовах воєнного стану та його вина повністю доказана.

Відповідно до положень ст.50 ч.2 КПК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Разом з цим суд враховує положення ч.2, ч.3 ст.4 КК України за змістом якої злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

За правилам ст.65 ч.2 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується загальними засадами призначення покарання, зазначеними в ст.65 КК України, а саме приймає до уваги характер та ступінь тяжкості, суспільну небезпечність вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, те, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння злочинів майнової спрямованості, відбув покарання повністю, разом з цим має постійне місце проживання та реєстрації, посередньо характеризується за місцем мешкання відповідно наданої дільничним довідки - характеристики, долученої стороною обвинувачення, також суд враховує негативне відношення обвинуваченого до скоєного діяння, усвідомлення своєї провини, відсутність тяжких наслідків, ту обставину, що завданий збиток є незначним та відшкодований шляхом повернення викраденого майна, будь-яких претензій до ОСОБА_4 не має.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому згідно ст. 66 КК України суд відносить щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, передбачені ст.67 КК України судом не встановлено та не вказано досудовим слідством.

З огляду реєстру матеріалів досудового розслідування та вивченням матеріалів встановлено, що залучення експертів для проведення експертиз не здійснювалось, у зв`язку з чим процесуальні витрати відсутні, однак до кримінального провадження під час досудового розслідування долучалися речові докази, а саме металевий замок, коробка з приладом нівелір «Н-10, 1978р., №15367», коробка з приладом нівелір «НВ1, 1957р., 03066», які повернуті потерпілому ОСОБА_6 на відповідальне зберігання під розписку.

Матеріали кримінального провадження досудового розслідування за №0000663 від 7.10.2022р. до обвинувального акту прокурором не долучались, тому суд визначає місце їх зберігання в Суворовській окружній прокуратурі м. Одеси.

Таким чином, на підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання ОСОБА_4 , суд, з урахуванням санкції ч.4 ст.185 КК України, в редакції, чинній на час ухвалення вироку, оцінюючи обставини, спосіб та мотив вчиненого злочину, характер та ступінь тяжкості, а також суспільну небезпеку скоєного діяння за ст.185 ч.4 КК України, яке відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який у судовому засіданні свою вину визнав повністю, його негативне ставлення до скоєного, щире каяття, зважаючи на те, що обвинувачений має постійне місце проживання, враховуючи відсутність матеріальних претензій, наявність бажання вести законослухняний спосіб життя, стати на шлях виправлення, з поведінки обвинуваченого вбачається, що він зробив для себе висновки, що дає підстави вважати, що на теперішній час він втратив свою соціальну небезпеку, приймаючи до уваги думку прокурора щодо призначення обвинуваченому міри покарання, вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням до нього ст.ст.75, 76 КК України, що на думку суду є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нового злочину.

Вирішуючи питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 18.10.2022р. слідчим суддею Суворовського районного суду м. Одеси був обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії ухвали припиняє свою дію 14.12.2022 року. Враховуючи прийняте судом рішення щодо призначення обвинуваченому міри покарання не пов`язаної з позбавленням волі, оцінюючи у сукупності викладені доводи, суд вважає за доцільне з метою досягнення дієвості цього провадження до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді домашнього арешту залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349, 369-371, 373-374, 395 КПК України, суд,-

Ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.4 КК України, призначивши йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк три роки.

Відповідно до положень ст.76 ч.1 п.п.1,2 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно ст.76 ч.3 п.2 КК України покласти додатково на ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації

Строк покарання рахувати з дня проголошення вироку.

Виконання вироку в даній частині покласти на Суворовський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України за місцем проживання засудженої.

Запобіжний захід, обраний під час досудового розслідування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту, після набрання вироком чинності, припиняє свою дію та підлягає скасуванню.

Речові докази металевий замок, коробку з приладом нівелір «Н-10, 1978р., №15367», коробку з приладом нівелір «НВ1, 1957р., 03066», які повернуті потерпілому ОСОБА_6 на відповідальне зберігання під розписку - вважати повернутими за належністю.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1