ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/6416/22
Провадження № 11кп/818/194/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду у м.Харків кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 17 листопада 2022 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Сумського районного суду Сумської області від 24 грудня 2015 року за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років,

якою відмовлено в задоволенні клопотання останнього про застосування ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року).

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

Вироком Сумського районного суду Сумської області від 24 грудня 2015 року ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 17 березня 2016 року вирок Сумського районного суду Сумської області від 24 грудня 2015 року щодо ОСОБА_7 змінено, пом`якшено покарання та вирішено вважати його засудженим за ч.1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

24 листопада 2016 року ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 17 березня 2016 року щодо ОСОБА_7 було скасовано і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 03 квітня 2018 року вирок Сумського районного суду Сумської області від 24 грудня 2015 року відносно ОСОБА_7 залишено без змін.

Відповідно до копії розпорядження, вирок набрав законної сили 03 квітня 2018 року.

В місцях позбавлення волі ОСОБА_7 перебуває з 14 березня 2019 року.

Початок строку: 14 березня 2019 року, кінець строку: 14 березня 2025 року.

17 жовтня 2022 року засуджений ОСОБА_7 звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова із клопотанням про застосування ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року) та зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання за вироком Сумського районного суду Сумської області від 24 грудня 2015 року, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 17 листопада 2022 року ОСОБА_7 відмовлено в задоволенні його клопотання про застосування ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року).

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу місцевого суду скасувати, задовольнити його клопотання та перерахувати строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі.

Свої вимоги засуджений обґрунтовує тим, що за вироком Сумського районного суду Сумської області від 24 грудня 2015 року він скоїв злочин до 20 червня 2017 року, а тому суд, за його переконанням, повинен був перерахувати строк попереднього ув`язненняз розрахунку один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України (вредакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року). На думку апелянта, строком попереднього ув`язнення є строк перебування ним у слідчому ізоляторі після його затримання у 2019 році до моменту прибуття для відбування покарання до ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» і цей строк, як зазначає засуджений, повинен перераховуватись з розрахунку один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі.

Також зазначає про порушення судом першої інстанції його прав на захист, оскільки участь захисника у даному провадженні є обов`язковою.

Водночас засуджений вказує, що вирок Сумського районного суду Сумської області від 24 грудня 2015 року постановлений з порушенням, оскільки судом до нього не були застосовані вимоги ч.5 ст.72 КК України.

Також просить суд апеляційної інстанції викликати в судове засідання його захисника ОСОБА_8 .

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Засуджений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримали в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню.

Мотиви суду

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до матеріалів, наданих ДУ «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» встановлено, що вироком Сумського районного суду Сумської області від 24 грудня 2015 року ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, який відповідно до копії розпорядження набрав законної сили 03 квітня 2018 року.

В місцях позбавлення волі ОСОБА_7 перебуває з 14 березня 2019 року.

Початок строку: 14 березня 2019 року, кінець строку: 14 березня 2025 року.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року №838-VІІІ, який набрав чинності 24 грудня 2015 року, до частини 5 ст. 72 КК України було внесено зміни.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції, що діяла до 21.06.2017 року) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Отже, попереднє ув`язнення у розумінні положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Як убачається з матеріалів наданих до суду апеляційної інстанції та встановлено місцевим судом, ОСОБА_7 дійсно вчинив злочин 24 липня 2014 року, однак запобіжний захід відносно останнього у даному кримінальному провадженні не обирався. ОСОБА_7 було фактично затримано та поміщено до ДУ «Сумський слідчий ізолятор» лише 14 березня 2019 року на виконання вироку суду. Тобто обвинувачений був затриманий після набрання виром законної сили, а тому Закон України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII не може бути застосований в даному випадку.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що підстави для застосування та перерахунку ОСОБА_7 строку попереднього ув`язнення за правилами ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, відсутні.

Апеляційні доводи засудженого про порушення судом його прав на захист, оскільки його клопотання було розглянуто за відсутності захисника, а участь захисника у даному провадженні є обов`язковою, є безпідставними виходячи з наступного.

Так, ОСОБА_7 було засуджено за ч.1 ст.121 КК України, відповідно до класифікації кримінальних правопорушень воно відноситься до тяжкого злочину. Згідно з вимогами ч.1 ст.52 КПК України, участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що вирок Сумського районного суду Сумської області від 24 грудня 2015 року постановлений з порушенням не є слушними, оскільки в даному провадженні оскаржується ухвала Дзержинського районного суду м.Харкова від 17 листопада 2022 року.

Поряд з цим прохання в апеляційній скарзі засудженого про виклик в судове засідання його захисника ОСОБА_8 є безпідставним, оскільки як повідомив захисник ОСОБА_8 він приймав участь при розгляді клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього ст.82 КК України. В даному провадженні між ним та засудженим ОСОБА_7 не було укладено угоди про участь.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою, підстави для її скасування відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 необхідно відмовити, а ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.

Водночас, колегія суддів, зазначає, що ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 22 червня 2020 року було відмовлено засудженому ОСОБА_7 в задоволенні аналогічного клопотання. Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 27 травня 2021 року ухвала Сумського районного суду Сумської області від 22 червня 2020 року була залишена без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 17 листопада 2022 року щодо засудженого ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Колегія суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3