печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2022 року

слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора: не з`явився,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання заступника начальника першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в рамках проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, № 0001279 від 23.10.2021, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на нерухоме майно, зареєстроване на праві приватної власності за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що Головним слідчим управлінням НП України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001279 від 23.10.2021, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, шахрайство вчинене в особливо великих розмірах, організованою групою осіб.

Досудовим розслідуванням встановлено, що організована група осіб, перебуваючи на території України та надаючи послуги в сфері IT-безпеки Акціонерному товариству «TURKO TEKNOLOJІ», що здійснює свою діяльність на території Турецької Республіки, у перiод з 2018 по 2019 роки, шляхом несанкціонованого втручання в роботу електронно-обчислювальної комп`ютерної техніки, шляхом обману і зловживання довірою, заволоділи грошовими коштами зазначеного товариства в особливо великих розмірах.

Розслідування розпочато на підставі рапорту головного оперуповноваженого-інспектора Департаменту внутрішньої безпеки ОСОБА_5 від 22.10.2021, в якому зазначено, що ОСОБА_4 за попередньою змовою з невстановленими особами під приводом надання послуг в сфері IT-безпеки, увійшов в довіру до уповноважених осіб Акціонерного товариства «TURKO TEKNOLOJІ» та шляхом обману, використовуючи інформацію про безпеку акаунтів методи хакерства та методи «фішингу» перерахував з рахунків компанії за період з 2018 по 2019 роки 1867,85 біткойнів, що в еквіваленті , незаконно заволодівши матеріальними цінностями Товариства. З метою легалізації доходів одержаних злочинним шляхом ОСОБА_6 , здійснював придбання об`єктів нерухомості, земельних ділянок, тощо.

Крім того, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0005887 від 14.08.2020 за підозрою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України, а саме заволодінні грошовими коштами громадянина ОСОБА_9 в сумі 75 000 дол. США, що є особливо великим розміром, шляхом обману, діючи за попередньою змовою групою осіб та фактами заволодіння грошовими коштами громадянина ОСОБА_10 в сумі 35 000 дол. США і ОСОБА_11 в сумі 34 000 дол. США, що є особливо великими розмірами, шляхом обману, діючи за попередньою змовою групою осіб.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у неустановленому в ході досудового розслідування місці та у неуставлений слідством час, у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на шахрайське заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах. Приблизно в 2018 році, більш точну дату в ході проведення досудового розслідування не встановлено, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, ОСОБА_8 вступив у злочинну змову з ОСОБА_7 .

Діючи спільно, умисно та згідно з розподіленими ролями, ОСОБА_8 , з метою створити в оточуючих враження про його високопоставлену посаду та участь у здійсненні розвідувальної діяльності в економічній сфері, повідомив особам серед кола своїх знайомих завідомо неправдиву інформацію про те, що він є співробітником Служби зовнішньої розвідки України та має впливового знайомого серед співробітників Державної виконавчої служби України.

Відповідно до спільного злочинного плану, усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи їх наслідки і свідомо бажаючи їх настання, ОСОБА_8 , повинен був вводити в оману потерпілих, виступаючи гарантом під час придбання останніми автомобілів по заниженим від ринкової вартості цінами, стверджуючи при цьому про можливість ОСОБА_7 здійснювати купівлю транспортних засобів, шляхом проведення електронних торгів, організатором яких є Державне підприємство «СЕТАМ».

В свою чергу, ОСОБА_7 , згідно відведеної йому ролі, за вказівкою ОСОБА_8 особам серед кола його знайомих, повинен повідомляти завідомо неправдиву інформацію про те, що він є співробітником Державної виконавчої служби України та в подальшому не маючи наміру на виконання взятих на себе зобов`язань, з метою заволодіння грошовими коштами в особливо великих розмірах, вводити в оману потерпілих, обіцяючи придбання транспортних засобів на електронних торгах, організатором яких є Державне підприємство «СЕТАМ» за значно заниженими від ринкової вартості цінами.

Допитана свідок показала, що в ході супроводження матеріалів кримінального провадження № 0005887 від 14.08.2020 та на виконання доручення ГСУ НПУ від 12.08.2021 вих. № 26924кл/24/9/1-21 на проведення слідчих (розшукових) дій у даному кримінальному провадженні, оперативним шляхом було відпрацьовано зв`язки підозрюваного у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 . В ході відпрацювання та проведення комплексу заходів крім іншого встановлено, що до вчинення злочинної діяльності ОСОБА_8 причетний громадянин Туреччини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_2 . Також ОСОБА_4 та має у користуванні автомобіль марки BMW X7, д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За наявною оперативною інформацією ОСОБА_13 була відведена роль ОСОБА_4 на зберігання та конвертування коштів, які здобуті останніми злочинним шляхом, а саме в наслідок шахрайських дій. До того ж ОСОБА_4 повинен був купувати та купував різного роду крипто валюту, в тому числі «Біткоїни» («Bitcoin»), з метою легалізації таких коштів. Крім того встановлено, що для здійснення своєї злочинної діяльності ОСОБА_8 та ОСОБА_4 також використовує приватний будинок, розташований за адресою АДРЕСА_3 , де можуть зберігатися докази вчинення злочинної діяльності ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , а також кошти потерпілих.

Таким чином, ОСОБА_8 за попередньою змовою із ОСОБА_7 переслідуючи корисливий мотив, шляхом обману заволоділи грошовими коштами громадянина ОСОБА_10 в сумі 35 000 дол. США, ОСОБА_11 в сумі 34 500 дол. США та ОСОБА_9 в сумі 75 000 дол. США, які за співучасті ОСОБА_4 легалізовують через конвертування у різного роду крипто валюту, в тому числі «Біткоїни» («Bitcoin») та можуть зберігати в будинках, які використовує ОСОБА_4

25.06.2021 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК України повідомлено про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та 08.07.2021 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

12.10.2021 укримінальному провадженні № 0005887 в ході обшуку будинку АДРЕСА_4 , по місцю проживанняпричетного до вчинення злочину громадянина Туреччини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в присутності останнього, було виявлено та вилучено серед іншого платіжні картки: НОМЕР_2 та НОМЕР_3 АТ КБ «Приватбанк».

Враховуючи те, що вилучені в ході обшуку у кримінальному провадженні № 0005887 речі, а також інформація, яка в них міститься, можуть бути доказом обставин вчинення ОСОБА_4 шахрайських дій, які виразились у незаконному заволодінні матеріальних цінностей Акціонерного товариства «TURKO TEKNOLOJІ», в зв`язку з чим потребують додаткового огляду за участю спеціалістів, проведення необхідних судових криміналістичних та комп`ютерно-технічних експертиз, проведення тимчасових доступу щодо руху грошових коштів на карткових рахунках вилучених банківських карток, а також до операторів мобільного зв`язку щодо телефонних номерів вилучених сім-карток, які належать та якими користувався причетний до вчинення злочину ОСОБА_4 .

На підставі вище викладеного, зметою повного, всебічного та об`єктивного розслідування даного кримінального провадження, з метою отримання інформації про осіб, що можуть бути причетні до вчинення кримінального правопорушення та перевірки на причетність до вчинення вказаного злочину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було проведено тимчасовий доступ до речей та документів, зокрема копій матеріалів кримінального провадження № 0005887, а також речей та документів, вилучених уході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0005887 під час обшуку будинку АДРЕСА_4 , по місцю проживанняпричетного до вчинення злочину громадянина Туреччини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вилучені речі було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001279, оглянуто та для дослідження інформації, яка міститься у вилучених мобільних телефонах, які обладнані паролями, було призначено комп`ютерно-технічні експертизи, виконання яких триває.

Таким чином, шляхом вчинення шахрайських дій громадянин Туреччини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , причетний до незаконного заволодіння 1867,85 біткойнами, які на момент вчинення злочину складали збитки у грошовому еквіваленті 116 740 625 доларів США, та за одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення кошти придбав нерухоме майно, а саме:квартиру за адресою АДРЕСА_5 , площею 75,1 кв.м., вартість відповідно до договору купівлі-продажу № 718 від 15.04.2021 становить 3 360 000 грн., власник ОСОБА_4 .

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_5 зареєстрований на праві приватної власності на ОСОБА_4 .

Відтак, орган досудового розслідування вказує, що з метою попередження незаконному відчуженню та зверненню на користь осіб, які вчинили шахрайські дії, з метою заволодіння грошовими коштами від продажу нерухомого майна, тобто забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні та заявлених у подальшому потерпілими цивільних позовів, а також запобігання можливості приховування, псування, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження майна, а також з метою забезпечення або цивільного позову, можливої конфіскації майна, одержаного внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, виникла необхідність у накладенні арешту на майно останнього.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

З метою забезпечення арешту майна, яке не має статусу тимчасово вилученого, та з метою забезпечення арешту майна, на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання розглядається без повідомлення власника майна.

В судове засідання прокурор не з`явився, про день, час, місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, в якій підтримав вимоги клопотання з викладених у ньому підстав, просив їх задовольнити.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням НП України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001279 від 23.10.2021, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, шахрайство вчинене в особливо великих розмірах, організованою групою осіб.

Так, в ході відпрацювання та проведення комплексу заходів крім іншого встановлено, що до вчинення злочинної діяльності ОСОБА_8 причетний громадянин Туреччини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_2 . Також ОСОБА_4 та має у користуванні автомобіль марки BMW X7, д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований на ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За наявною оперативною інформацією ОСОБА_13 була відведена роль ОСОБА_4 на зберігання та конвертування коштів, які здобуті останніми злочинним шляхом, а саме в наслідок шахрайських дій. До того ж ОСОБА_4 повинен був купувати та купував різного роду крипто валюту, в тому числі «Біткоїни» («Bitcoin»), з метою легалізації таких коштів. Крім того встановлено, що для здійснення своєї злочинної діяльності ОСОБА_8 та ОСОБА_4 також використовує приватний будинок, розташований за адресою АДРЕСА_3 , де можуть зберігатися докази вчинення злочинної діяльності ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , а також кошти потерпілих.

Як зазначає прокурор у клопотанні, з метою попередження незаконному відчуженню та зверненню на користь осіб, які вчинили шахрайські дії, з метою заволодіння грошовими коштами від продажу нерухомого майна, тобто забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні та заявлених у подальшому потерпілими цивільних позовів, а також запобігання можливості приховування, псування, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі, відчуження майна, а також з метою забезпечення або цивільного позову, можливої конфіскації майна, одержаного внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, виникла необхідність у накладенні арешту на нерухоме майно, зареєстроване на праві приватної власності за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на квартиру АДРЕСА_1 .

Як визначено у ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Крім цього, п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу(речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення).

Як визначено у ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Виходячи з положень наведених норм права, майно, яке, на переконання органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених в ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови.

Разом з тим, в матеріалах клопотання постанова про визнання квартири АДРЕСА_1 , зареєстрованої на праві приватної власності на ОСОБА_4 речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001279 - відсутня.

Відтак, відсутність постанови про визнання майна речовим доказом, як окремого процесуального документа, який фіксує висновок слідчого про набуття майном статусу речового доказу та мотиви з яких він дійшов такої думки, позбавляє слідчого суддю можливості провести аналіз та зробити висновок про відповідність цього майна положенням ст. 98 КПК України та наявність чи відсутність підстав для арешту майна саме з метою його збереження як речового доказу, оскільки слідчий суддя не наділений правом самостійного визначення підстав, передбачених ст. 98 КПК України та має здійснювати контроль правильності прийнятого слідчим рішення.

Наведені прокурором у клопотанні про арешт майна підстави, у зв`язку з якими майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, не може бути визнано достатнім для висновку, що це майно є речовим доказом, оскільки, згідно положень ст. 171 КПК України, наведені прокурором у клопотанні обставини мають бути доведені доказами, доданими до клопотання, тоді як само клопотання не є доказом будь-яких обставин.

Таким чином, слідчий, прокурор, який вважає за потрібне звернутись до слідчого судді з клопотанням про арешт майна з метою забезпечити збереження його як речового доказу, першочергово мав би визнати майно, на яке він просить накласти арешт, речовим доказом у кримінальному провадженні шляхом винесення про це постанови, в якій зазначити підстави для визнання майна речовим доказом, з огляду на положення ст. 98 КПК України, проте таких дій вчинено не було, з огляду на відсутність у доданих до клопотання матеріалах постанови про визнання майна речовим доказом.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил КПК України.

Вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В порушення вищаневедених вимог закону, в матеріалах клопотання відсутній цивільний позов, поданий з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Крім того, в матеріалах клопотання та додатках долучених до нього, відсутня будь яка інформація про те, що власник майна ОСОБА_4 є підозрюваним у вчиненні кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність у вказаному кримінальному провадженні.

З огляду на вказане, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна, в порушення вимог ст. 173 КПК України, не відповідає розумності і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Беручи до уваги зазначені вище обставини у їх сукупності, слідчий суддя не вбачає законних підстав для задоволення клопотання прокурора про арешт майна.

За таких обставин, клопотання заступника начальника першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 а про накладення арешту на майно в рамках проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, № 0001279 від 23.10.2021, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, є необґрунтованим та в його задоволенні слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 107, 170, 172, 173, 174, 309, 372, 392, 532 Кримінального процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання заступника начальника першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 а про накладення арешту на майно в рамках проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, № 0001279 від 23.10.2021, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, - відмовити.

Ухвала про арешт майна може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1