Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

22 лютого 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001161 щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця смт Черкаське Новомосковського району

Дніпропетровської області, громадянина України,

що зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 ,

проживає за адресою:

АДРЕСА_2 , згідно з ст.89 КК України не судимого,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

уродженця м. Бровари Київської області, громадянина України,

що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_3 , судимого:

1) вироком Броварського міськрайонного суду Київської області

від 27.04.2018 за ч.1 ст.186 КК України до штрафу в розмірі

50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян,

що становить 850 гривень;

2) вироком Броварського міськрайонного суду Київської області

від 25.05.2018 за ч.2 ст.289 КК України на 5 років позбавлення волі,

на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання

з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2022 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17.10.2022 ОСОБА_7 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.185 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 25.05.2018 і за сукупністю вироків ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

Цим же вироком ОСОБА_8 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.185 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки і на нього покладено обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

В апеляційній скарзі, поданій в інтересах ОСОБА_7 , захисник ОСОБА_6 просить вирок суду в частині визнання його підзахисного винуватим скасувати і закрити кримінальне провадження на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, оскільки не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати. Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає про однобічність і неповноту досудового розслідування та судового розгляду, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 вину у вчиненні крадіжки не визнали, у той час як свідок ОСОБА_9 зізнався у вчиненні цього злочину, про що дав показання в суді першої інстанції, які узгоджуються з показаннями обвинувачених і свідка ОСОБА_10 . Однак суд не взяв до уваги ці докази і піддав сумніву достовірність показань свідка ОСОБА_10 , яка неправильно назвала прізвище ОСОБА_9 і повідомила, що вони не знають ім`я та по батькові один одного. Між тим, загальновідомим є те, що при перших зустрічах переважна більшість молодих людей, які не проживають разом, часто не знають прізвища та по батькові один одного. До того ж, з часу вчинення крадіжки і до допиту свідків та обвинувачених у суді минуло кілька місяців, а тому розбіжності у показаннях будуть відсутні лише у разі, якщо вони заздалегідь обговорять зміст показань. Отже, на думку захисника, саме несуттєві розбіжності підтверджують правдивість показань обвинувачених і цих свідків.

Крім того, вважає, що під час впізнання в ході досудового розслідування слідчий грубо порушив вимоги ст.228 КПК України, що виразилось у проведенні слідчих дій за фотокопіями знімків та позбавило обвинувачених і захисників брати в них участь. Також свідок ОСОБА_11 перед впізнанням ОСОБА_8 показав, що у осіб, які вчинили крадіжку, були відстовбурчені вуха та бороди, описав форму їх обличчя, вік, статуру. Всупереч вимогам закону свідку було пред`явлено для впізнання чотири фотокопії, а не фотознімки осіб, різних за віком та формою обличчя, серед яких лише у однієї відстовбурчені вуха, і це не обвинувачені. На момент проведення слідчої дії ОСОБА_7 і ОСОБА_8 вже були затримані, а тому свідок не мав можливості впізнати їх за статурою, з чого захисник робить висновок, що це було вчинено з метою допомогти свідку впізнати саме ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , яким згодом було повідомлено про підозру. З огляду на всі ці порушення суд зобов`язаний був визнати протоколи пред`явлення для впізнання недопустимими доказами і не враховувати їх при ухваленні вироку.

Посилаючись на ст.62 Конституції України, згідно з якою усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, захисник ставить під сумнів правдивість показань свідків обвинувачення, які вночі на великій відстані розгледіли обличчя злодіїв, а особливо свідка ОСОБА_11 , свідчення якого про перебування вночі поблизу чужого металевого вагончика у зв`язку з тим, що він вирішив зачинити свого собаку в сараї домоволодіння ОСОБА_12 є нелогічними. Також ОСОБА_11 запевняв суд, що злодії бачили його, проте не припинили вчиняти крадіжку і навіть вмикали освітлення в салоні автомобіля. У той же час свідок просто стояв і не перешкодив вчиненню крадіжки. Захисник звертає увагу, що під час досудового розслідування та судового розгляду не було перевірено алібі ОСОБА_7 стосовно його місцезнаходження, для чого необхідно було лише отримати інформацію від оператора мобільного зв`язку, не проведено експертизи з метою виявлення та ідентифікації слідів пальців рук на викраденому майні та слідів взуття та місці вчинення злочину.

Стверджує і про те, що суд призначив ОСОБА_7 надто суворе покарання і не врахував, що той позитивно характеризується і має на утриманні малолітню дитину. До того ж, суд не частково, як зазначено у вироку, а повністю приєднав невідбуте покарання за попереднім вироком.

Вирок щодо ОСОБА_8 ніким з учасників судового провадження оскаржено не було.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити; доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним, обґрунтованим і вмотивованим; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що 9 липня 2019 року близько 00 годин 30 хвилин ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою, з метою таємного викрадення чужого майна пошкодили навісний замок дверей металевого вагончика, розташованого на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_4 , проникли всередину вагончика і таємно викрали звідти оприскувач гідравлічний "Леміра ОГ-101" вартістю 317 гривень та антифриз "ВАМП" вартістю 55 гривень 33 копійки, які належали ОСОБА_13 , після чого залишили місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим завдали потерпілій майнової шкоди на загальну суму 372 гривні 33 копійки.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 і ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, підтверджуються сукупністю наведених у ньому доказів, яким суд дав належну оцінку, а саме, даними у показаннях потерпілої та свідків, документах, висновках експертів.

Так, потерпіла ОСОБА_13 показала, що є власницею земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_4 , на якій знаходиться металевий вагончик, і в ньому вона зберігала інвентар для городництва та інше майно. 9 липня 2019 року близько 10-11 години з соціальних мереж дізналась, що невідомі особи здійснили крадіжку на вул. Білоозерській в м. Борисполі, а тому під час обідньої перерви поїхала до своєї земельної ділянки, щоб перевірити цілісність вагончика. Коли приїхала, то побачила, що вхідні двері відчинені, у вагончику був безлад, і виявила відсутність оприскувача "Леміра", пластикової ємності з антифризом, декількох пляшок з мастилом і триноги до костра. Сусід на ім`я ОСОБА_14 розповів їй, що вночі лаяла його собака, він вийшов на подвір`я і побачив, як невідомі чоловіки щось робили у вагончику.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_11 він проживає на АДРЕСА_2 . Влітку 2019 року почув лай свого собаки і вийшов на вулицю, де вже перебувала сусідка ОСОБА_12 . Вони побачили, як два автомобіля "Audi" сріблястого кольору зупинились поряд з металевим вагончиком, з них вийшли два чоловіка, яка зламали двері вагончика, увійшли всередину і почали виносити звідти майно та вантажити його в автомобілі. Невідомі чоловіки клали в автомобілі каністри та ємкості, а також предмет, схожий на оприскувач. Оскільки чоловіки проїхали повз нього і ОСОБА_12 , він побачив за кермом одного з автомобілів ОСОБА_7 , а за кермом іншого автомобіля був чоловік, візуально схожий на ОСОБА_8 . На обох автомобілях були іноземні номерні знаки, на кшталт литовських. Після цього він підійшов до вагончика та побачив, що навісний замок пошкоджений і лежить на землі. Тому зателефонував у поліцію та повідомив про вчинений злочин.

Свідок ОСОБА_12 показала, що кілька років тому близько 01 години ночі вона почула лай собаки сусіда і вийшла на вулицю, щоб подивитись, що сталось. На вулицю також вийшов сусід на ім`я ОСОБА_14 . Вони вдвох бачили, як два автомобіля сріблястого кольору зупинились поряд із сусідньою земельною ділянкою, на якій розташовується металевий вагончик. З автомобілів вийшли два чоловіка, які підійшли до вагончика, зламали вхідні двері, виносити майно з вагончика та завантажувати його в автомобілі. Вона попросила ОСОБА_14 викликати поліцію та записати номерні знаки автомобілів. У цей час невідомі чоловіки прикрили вхідні двері вагончика, сіли в автомобілі та поїхали у невідомому напрямку. В подальшому вона дізналась, що в результаті проведення операції "Перехват" поліції вдалось затримати чоловіків, які вчинили крадіжку.

Свідок ОСОБА_15 показав, що працює у батальйоні патрульної поліції в м. Борисполі. 9 липня 2019 року вночі він здійснював автопатрулювання у складі екіпажу "Лемур-151", коли на електронний планшет надійшло повідомлення про викрадення майна на вул. Білоозерській. На місці події побачив відкриті двері металевого вагончика та пошкоджений навісний замок, який лежав неподалік на землі. Крім того, зі слів заявника стало відомо, що крадіжку вчинили два чоловіка, які керували автомобілями сріблястого кольору з іноземними номерами. Після виклику слідчо-оперативної групи його екіпаж продовжив здійснювати патрулювання в м. Борисполі і на вул. Луговій побачили два автомобіля "Audi" сірого кольору, схожих за орієнтуванням. Після того, як ці автомобілі зупинили і виявили в їх багажних відділеннях викрадене майно, викликали слідчо-оперативну групу. За кермом одного з автомобілів був чоловік з прізвищем ОСОБА_16 чи ОСОБА_17 , а за кермом іншого - ОСОБА_18 .

Свідок ОСОБА_19 - поліцейський, який разом з ОСОБА_15 у складі екіпажу здійснював патрулювання, дав аналогічні показання. Крім того, повідомив, що в автомобілі, яким керував ОСОБА_7 , був виявлений предмет, схожий на ножиці по металу, а в автомобілі, яким керував ОСОБА_8 , - оприскувач для городництва.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_20 - поліцейського батальйону патрульної поліції м. Борисполя - в ніч з 8 на 9 липня 2019 року він разом із ОСОБА_21 здійснював автопатрулювання в м. Борисполі у складі екіпажу "Лемур-152". Через радіозв`язок від екіпажу "Лемур-151" отримали повідомлення про вчинення крадіжки на вул. Білоозерській. Він і ОСОБА_21 поїхали в напрямку місця вчинення злочину та по дорозі на вул. Луговій побачили автомобіль "Audi" сірого кольору з іноземними номерами. За кермом автомобіля був обвинувачений ОСОБА_7 . В багажному відділенні автомобіля виявили різне садово-городнє приладдя. Через кілька хвилин під`їхав екіпаж "Лемур-151", який супроводжував автомобіль "Audi" під керуванням ОСОБА_8 .

Показання потерпілої та свідків суд обґрунтовано поклав в основу обвинувального вироку, оскільки вони не містять суперечностей і підтверджують обставини вчинення злочину ОСОБА_7 і ОСОБА_8 . Під час досудового розслідування свідки ОСОБА_11 і ОСОБА_22 при проведенні слідчих експериментів на місці розповіли та відтворили обставини, за яких вони спостерігали за вчиненням злочину. В ході пред`явлення для впізнання за фотознімками ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_7 і ОСОБА_8 як осіб, які вчинили крадіжку з металевого вагончика, а свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 впізнали ОСОБА_7 і ОСОБА_8 як осіб, які керували автомобілями "Audi", що підпадали під орієнтування і які вони зупинили. Вказані протоколи суд також правильно взяв до уваги (т.1 а.с.107-109, 110-112, 125-128, 129-132, 133-135, 136-138, 139-142, 143-146, 147-150, 151-154, 155-158, 159-162).

Ці показання також узгоджуються з іншими доказами, якими суд мотивував свої висновки, зокрема, з даними, які містяться в:

- протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.07.2019, згідно з яким ОСОБА_13 повідомила, що з 6 по 9 липня 2019 року невідомі особи шляхом пошкодження навісного замка проникли у підсобне приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_4 , звідки викрали належне їй майно, - розпилювач, сокиру, каністру з антифризом та інші предмети господарського призначення (т.1 а.с.51-52);

- протоколі огляду місця події від 09.07.2019, в ході якого було оглянуто металевий вагончик за вказаною раніше адресою, двері в якому відчинені, і на відстані приблизно 1 м від них виявлено пошкоджений навісний замок. Замок, в якому відсутня частина металевої дужки для кріплення, та частина дужки знаходиться в замку, на якій виявлено слід від перекусу, вилучений (т.1 а.с.53-59);

- протоколі огляду місця події від 09.07.2019, в ході якого на АДРЕСА_5 оглянуто та вилучено автомобіль "Audi А6", номерний знак НОМЕР_1 , та автомобіль "Audi А6", номерний знак НОМЕР_2 , які передано на зберігання до Бориспільського ВП ГУНП в Київській області за адресою: м. Бориспіль, вул. С. Камінського, 4 (т.1 а.с.60-66);

- протоколі обшуку від 09.07.2019, під час якого в багажному відділенні автомобіля "Audi А6", номерний знак НОМЕР_2 , розташованого за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. С. Камінського, 4, вилучено оприскувач гідравлічний "Леміра ОГ-101" ємністю 12 л та кусачки оранжевого кольору з ручками чорного кольору (т.1 а.с.72-77);

- протоколі обшуку від 09.07.2019, під час якого в багажному відділенні автомобіля "Audi А6", номерний знак НОМЕР_1 , розташованого за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. С. Камінського, 4, вилучено сокиру, пластикову ємність з антифризом, 3 каністри (т.1 а.с.113-118);

- протоколі пред`явлення речей для впізнання від 09.07.2019, у відповідності з яким потерпіла ОСОБА_13 впізнала оприскувач "Леміра ОГ-101", що був вилучений під час обшуку автомобіля "Audi А6", номерний знак НОМЕР_2 , та зазначила, що він належить їй та зберігався у металевому вагончику (т.1 а.с.103-106);

- висновку судової товарознавчої експертизи № 2253 від 22.07.2019, згідно з яким ринкова вартість оприскувача гідравлічного "Леміра ОГ-101" ємністю 12 л становить 317 гривень, антифризу "ВАМП" - 55 гривень 33 копійки (т.1 а.с.86-91);

- висновку експерта № 17-2/669 від 31.07.2019, згідно з яким на торцевій поверхні частини дужки навісного замка, вилученого під час огляду місця події, наявні сліди знарядь зламу, які утворені шляхом перекусу. Сліди знарядь зламу утворені в результаті динамічного впливу інструментом (знаряддям зламу), принцип дії якого полягав у тиску на об`єкт робочими кромками із зустрічним його передавлюванням одночасно з двох сторін та подальшим розламом. Сліди знарядь зламу залишені не болторізом, що наданий на дослідження, а іншим інструментом за типом ножиців по металу (т.1 а.с.97-102);

- відеозаписах з бодікамер екіпажів поліції "Лемур-0151", "Лемур-0152", якими зафіксовано спілкування працівників поліції з ОСОБА_7 , який керував автомобілем "Audi А6", номерний знак НОМЕР_1 , та ОСОБА_8 , який керував автомобілем "Audi А6", номерний знак НОМЕР_2 , після їх зупинки, та протоколі огляду (перегляду) цих відеозаписів від 22.08.2019 (т.1 а.с.123-124, 163-164).

Обвинувачені вину у вчиненні злочину не визнали і по суті висунутого обвинувачення дали такі показання.

ОСОБА_23 показав, що влітку 2019 року зустрівся у м. Бровари з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 . Він і ОСОБА_7 були на автомобілях, і ОСОБА_9 попросив підвезти його в м. Бориспіль, де він повинен був зустрітись з дівчиною на ім`я ОСОБА_24 . Вони мали достатньо вільного часу, тому погодились, у першій половині дня приїхали в м. Бориспіль і неподалік від закладу "McDonald's" розпили пляшку коньяку. Після цього ОСОБА_9 сів за кермо належного йому автомобіля "Audi" та поїхав до ОСОБА_24 , а він і ОСОБА_7 залишились чекати в салоні належного ОСОБА_7 автомобіля "Audi". Через 4 години йому зателефонував ОСОБА_9 та повідомив, що не може завести автомобіль. Близько 22-23 години він і ОСОБА_7 знайшли ОСОБА_9 на вул. Білоозерській в м. Борисполі. Той був сам, оскільки посварився з ОСОБА_24 . Після цього він завів автомобіль і разом з ОСОБА_7 на двох автомобілях поїхали в м. Бровари. По дорозі додому ОСОБА_7 зупинили співробітники поліції. Після цього ОСОБА_9 вийшов з салону його автомобіля та пішов у невідомому напрямку. ОСОБА_9 приховав від нього і ОСОБА_7 , що проник у вагончик з метою відшукати пальне для автомобіля, оскільки вважав, що воно закінчилось.

ОСОБА_7 дав суду аналогічні показання.

Також за клопотанням сторони захисту на підтвердження версії обвинувачених суд допитав свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_9 показав, що наприкінці 2019 року, а саме, восени чи взимку зустрівся з ОСОБА_7 на автозаправній станції в м. Бровари. ОСОБА_7 був за кермом автомобіля "Audi", а тому він попросив підвезти до його дівчини на ім`я ОСОБА_24 , яка проживала у м. Борисполі. По дорозі вони зустріли ОСОБА_8 , який також керував автомобілем "Audi", і поїхав разом з ними. Після того, як вони приїхали в центр м. Борисполя, близько 23 години він попросив у ОСОБА_8 автомобіль, щоб самому приїхати до ОСОБА_24 . ОСОБА_8 не заперечував та залишився разом з ОСОБА_7 в автомобілі останнього. Опівночі автомобіль, яким він керував, несподівано заглух. Оксана розлютилася та пішла додому. Він не міг завести двигун, тому вирішив відшукати пальне в металевому вагончику, що знаходився поряд. Він зірвав навісний замок, проник у вагончик і викрав звідти каністру та оприскувач. Через кілька хвилин під`їхали обвинувачені. ОСОБА_8 завів двигун і всі разом поїхали додому. По дорозі працівники поліції зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_7 , і з метою уникнення затримання він втік та дістався додому на таксі.

Свідок ОСОБА_10 показала, що в липні 2019 року до неї приїхав хлопець - ОСОБА_25 , його ім`я та по батькові вона не знає. Вони зустрілись неподалік від закладу "McDonald's", ОСОБА_25 був за кермом автомобіля "Audi", і вони кілька годин катались по м. Борисполю. Майже вночі на території дачного кооперативу автомобіль зламався. ОСОБА_25 пішов у невідомому напрямку та повернувся з каністрами. Автомобіль все одно не заводився, що її розлютило, і вона пішла додому пішки.

Суд дав ретельну оцінку показанням обвинувачених і цих свідків та правильно не взяв їх до уваги, оскільки вони містять істотні суперечності щодо обставин та перебігу подій, що мали місце в ніч з 8 на 9 липня 2019 року, про що у вироку навів обґрунтовані мотиви.

Так, суд звернув увагу, що ОСОБА_10 неправильно вказала прізвище ОСОБА_9 і не змогла назвати його ім`я та по батькові, а ОСОБА_9 не знав по батькові ОСОБА_10 , у той час як вони зустрічались та спільно проводили час, перебуваючи у близьких відносинах.

Показання ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , а також дані у протоколі проведення слідчого експерименту від 12.09.2019 за участю свідка ОСОБА_9 (т.2 а.с.71-73) спростовуються показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , з яких вбачається, що крадіжку вчинили два чоловіка, кожен з яких керував автомобілем сріблястого кольору з іноземними номерами.

Крім того, викрадене майно було вилучено в обох автомобілях, що підтверджується даними у протоколах обшуків, у той час як за показаннями свідка ОСОБА_9 він поклав викрадене у багажне відділення автомобіля ОСОБА_8 . А відповідно до показань свідків - працівників поліції - інші особи, крім обвинувачених, під час зупинки автомобілів були відсутні.

Колегія суддів додатково зауважує, що відповідно до показань свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_12 два автомобіля, з яких вийшли два чоловіка, під`їхали одночасно. А даними у протоколі огляду місця події від 09.07.2019, в ході якого оглядалася ділянка місцевості з розташованим на ній металевим вагончиком, та у висновку експерта № 17-2/669 від 31.07.2019, спростовуються показання ОСОБА_9 і дані у протоколі проведення слідчого експерименту за його участю про те, що він пошкодив навісний замок металевим ломиком, який викинув там же. Під час огляду місця події знаряддя злочину виявлено не було, і вказаними раніше доказами доведено, що замок був пошкоджений шляхом перекусу дужки інструментом за типом ножиців по металу.

На користь висновків суду про неправдивість показань обвинувачених також свідчить поведінка ОСОБА_8 , який після зупинки автомобіля працівниками поліції пред`явив посвідчення водія, як йому не належить, що зафіксовано відеозаписом бодікамер. А після того, як ОСОБА_8 відчиняє багажник, на запитання поліцейського, що він збирається оприскувати (стосовно оприскувача) і чи належать йому ці речі, відповідає ствердно.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі, якщо судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування таких обставин.

Під час судового розгляду суд допитав свідків обвинувачення і свідків захисту, дослідив надані сторонами кримінального провадження докази. Ніяких перешкод у сторони захисту під час допиту свідка ОСОБА_11 , щоб з`ясувати причини перебування вночі на вулиці та певної поведінки, не було. До речі, ці питання ставилися свідку, що підтверджується записом на технічному носії інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції, але не знайшло свого відображення у вироку, адже не має істотного значення. Не заявлялися стороною захисту і клопотання про призначення дактилоскопічної або трасологічної експертиз з метою виявлення та ідентифікації слідів пальців рук на викрадених речах та слідів взуття на місці вчинення злочину, а так само не порушувалося питання про тимчасовий доступ до речей і документів з метою отримання інформації у операторів мобільного зв`язку.

Відтак, нездійснення стороною захисту процесуальних дій з метою реалізації своїх прав не дає захиснику підстав стверджувати про неповноту судового розгляду.

Стверджуючи про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, захисник зазначає, що суд мотивував свої висновки даними у протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, які є недопустимими доказами.

Згідно з ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому законом.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатись суд при ухваленні судового рішення.

За приписами ч.ч.1, 6, 7 ст.228 КПК України перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, проте може впізнати її за сукупністю ознак, у протоколі зазначається, за сукупністю яких саме ознак вона може впізнати особу.

За необхідності впізнання може провадитися за фотознімками.

Фотознімок з особою, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими фотознімками, яких повинно бути не менше трьох. Фотознімки, що пред`являються, не повинні мати різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення. Особи на інших фотознімках повинні бути тієї ж статі і не повинні мати різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню.

Ці вимоги закону при пред`явленні на той час підозрюваних ОСОБА_7 і ОСОБА_8 свідкам для впізнання за фотознімками були дотримані. Кримінальним процесуальним законом не передбачено обов`язкове пред`явлення безпосередньо осіб для впізнання у разі їх затримання, а тому жодних порушень у тому, що пред`являлися для впізнання фотознімки, допущено не було. Те, що наклеєні в протоколах фотознімки осіб, надруковані не на спеціальному фотопапері, не свідчить, що впізнання проводилося за фотокопіями знімків. І всупереч твердженням захисника ніяких різких відмінностей у віці або зовнішності осіб на фотознімках, що пред`являлися, немає. Щодо опису зовнішності ОСОБА_7 перед пред`явленням фотознімків свідку ОСОБА_11 колегія суддів зауважує, що відстовбурчені вуха - це не єдина прикмета обвинуваченого, про яку повідомив свідок. І в судовому засіданні свідок ствердно показав, що за кермом одного з автомобілів був саме ОСОБА_7 . Посилання ж в апеляційній скарзі на нібито необхідність допомогти свідку впізнати обвинувачених є виключно припущеннями захисника.

Отже, суд першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження, і навів у вироку сукупність доказів на підтвердження встановлених обставин, якими повністю доведено винуватість ОСОБА_7 і ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, і які з точки зору достатності та взаємозв`язку правильно покладено в обґрунтування висновків, у тому числі щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище; та дій ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для зміни чи скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Призначаючи ОСОБА_8 і ОСОБА_7 покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував особи винних, відсутність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Навів суд у вироку і мотиви, з яких дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_8 , судимості якого погашені, без відбування покарання, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Оскільки ОСОБА_26 , який був звільнений від відбування покарання за попереднім вироком з випробуванням, вчинив нове кримінальне правопорушення протягом іспитового строку, покарання йому призначено за сукупністю вироків за правилами ст.71 КК України у такий спосіб, що остаточне покарання лише на один місяць є більшим від призначеного цим вироком покарання та невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

У зв`язку з цим твердження захисника, що призначене ОСОБА_7 покарання є надто суворим, безпідставні.

Отже, вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги захисника відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3