Справа № 304/1393/22 Провадження № 1-кп/304/194/2022
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2022 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
його захисника адвоката ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000080 від 24 травня 2022 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Порошково Ужгородського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, непрацюючого, проживає у цивільному шлюбі (має на утриманні двох неповнолітніх дітей), українця, громадянина України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 291 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 24 травня 2022 року близько 14.00 год, керуючи велосипедом марки «Madison», рухаючись по вулиці Вишневій у місті Перечин Ужгородського району Закарпатської області, порушуючи чинні на транспорті правила, що убезпечують рух, зокрема вимоги пунктів 1.10, 12.3. Правил дорожнього руху України, будучи неуважним та відповідно вчасно не зреагувавши на зміну дорожньої обстановки, не вибрав безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати велосипедом, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, та навпроти будинку АДРЕСА_2 допустив наїзд передньою частиною велосипеда на пішохода ОСОБА_4 , яка рухалася дорогою у попутному напрямку, в результаті чого потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів променевих кісток у типовому місці обох передпліч, підвивиху лівої кисті, вивиху кісток передпліччя у правому ліктьовому суглобі, які згідно з висновком судово-медичної експертизи відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за що кримінальна відповідальність передбачена ст. 291 КК України.

Десятого листопада 2022 року у місті Перечин між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника адвоката ОСОБА_6 укладено угоду про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України, згідно якої обвинувачений визнає свою вину у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення за ст. 291 КК України. Крім цього, сторони дійшли згоди щодо покарання, яке має понести ОСОБА_5 у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки з його звільненням від відбування покарання відповідно до ст. 75, 76 КК України з покладенням обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання або роботи, а також визначили наслідки укладення, затвердження і невиконання зазначеної угоди.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, щиро розкаявся. Також ствердив, що угоду він укладав добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Разом зі своїм захисником просив затвердити угоду про примирення.

Потерпіла ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що зазначену угоду укладала добровільно, наслідки укладання та затвердження вказаної угоди для неї зрозумілі. Також просила затвердити угоду про примирення.

Прокурор проти затвердження угоди не заперечив та пояснив, що така відповідає вимогам закону, вказана у ній міра покарання визначена з урахуванням особи обвинуваченого відповідно до положень ст. 291 КК України.

Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до такого.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно ч. 3 ст. 469 цього Кодексу угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Частина 5 вказаної статті передбачає, що укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , передбачене ст. 291 КК України, як порушення чинних на транспорті правил, що убезпечують рух, що спричинили інші тяжкі наслідки. Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

При цьому судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, яке буде до нього застосовано.

Також встановлено, що потерпіла усвідомлює наслідки затвердження угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Крім цього у судовому засіданні встановлено, що дана угода про примирення у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 469 Кримінального процесуального кодексу України ініційована потерпілою ОСОБА_4 , така відповідає вимогам вказаного Закону та відповідно може бути затверджена і на підставі цієї угоди може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди узгоджуються з вимогами КПК, не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб, укладення угоди було добровільним, наявні фактичні підстави для примирення. Також судом береться до уваги те, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Щодо визначеної в угоді про примирення умови про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 положень статті 75, 76 КК України та його звільнення від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік суд зазначає, що у відповідності до ч. 2, 3 ст. 75 КК України рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини приймає суд, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Такі ж роз`яснення надані і у пункті 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» від 11 грудня 2015 року, за якими тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням, згідно з ч. 3 ст. 75 КК визначаються виключно судом. У зв`язку з цим визначені сторонами угоди тривалість іспитового строку та обов`язки, що покладаються на особу, яка звільняється від відбування покарання з випробуванням, не враховуються судом, про що зазначається в мотивувальній частині судового рішення та не є підставою для відмови у затвердженні угоди.

Отже, оскільки домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не виходять за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність, а сторони, відповідно до частин 2, 3 ст. 75 КК України, досягли домовленості щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, а також враховуючи те, що суд зобов`язаний прийняти рішення про таке звільнення у випадку затвердження угоди про примирення або визнання винуватості за наявності сукупності таких умов: 1) сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років; 2) узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням; 3) угода відповідає чинному законодавству та відсутні, визначені пунктами 1 - 6 ч. 7 ст. 474 КПК України, підстави для відмови в її затверджені, суд приходить до висновку, що угоду про примирення слід затвердити.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 під час досудового розслідування та протягом судового розгляду даного кримінального провадження не обирався, на даний час клопотань про обрання такого суду не подано, отже питання щодо нього судом не розглядається.

Питання речових доказів, процесуальних витрат та заходів забезпечення кримінального провадження вирішуватиметься у порядку статей 100, 124, 174 КПК України.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ч. 2 ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

затвердити угоду про примирення, укладену 10 листопада 2022 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 291 КК України і призначити узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

На підставі статей 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ, а саме велосипедом марки «Madison», червоно-сірого кольору, що знаходиться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області та належить обвинуваченому ОСОБА_5 такому повернути.

Процесуальні витрати за проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/107-22/4918-ІТ від 28 червня 2022 року у розмірі 1 132 (одна тисяча сто тридцять дві) грн 68 коп стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження, вжиті ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 30 травня 2022 року у виді арешту майна скасувати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду учасники кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 376 КПК України. Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1