ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/872/23
провадження № 1-кс/753/288/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2023 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000218, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 січня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 звернувся до слідчого суді з клопотанням, погодженим прокурором Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000218 від 13 січня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме на мобільний телефон марки «IPhone» сірого кольору в чохлі чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , вилучений у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що 13.01.2023 приблизно об 11 год. 40 хв. за адресою: м. Київ, вул. вул. Дніпровська, 4-А, працівниками поліції було затримано ОСОБА_6 , у якого було виявлено та в подальшому було вилучено полімерний пакет, в якому знаходилася речовина зеленого кольору рослинного походження, що являє собою особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений - канабіс, масою 18,34 г, яку ОСОБА_6 , умисно, незаконно, протиправно, з корисливих мотивів, всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори» від 15.02.1995, «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого постановою КМУ № 589 від 03.06.2009, придбав та зберігав, з метою подальшого збуту.

Канабіс, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року №770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», «Список №1 особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено» в «Таблиці 1» є особливо небезпечним наркотичним засобом.

Слідчий зазначає, що у вчиненні цього злочину обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , якому 14 січня 2023 року у спосіб, передбачений КПК України, повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Як вказує слідчий, під час затримання та подальшого особистого обшуку ОСОБА_6 було виявлено та вилучено, зокрема, мобільний телефон марки «IPhone» сірого кольору в чохлі чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , який було поміщено до спецпакету ЕХР 0191110.

Під час огляду цього мобільного телефону виявлено фотозображення та листування, яке свідчить про причетність ОСОБА_6 до незаконного збуту наркотичних засобів.

З метою запобігання можливості розпоряджатися та використовувати речовий доказ, посилаючись на положення статей 167, 170 КПК України, слідчий просить накласти арешт на мобільний телефон марки IPhone» сірого кольору в чохлі чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 .

Слідчий і прокурор у судове засідання не з`явилися.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на порушення слідчим строків звернення до суду із цим клопотанням, порушення строку повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, допущені органом досудового розслідування порушення при затриманні підозрюваного та проведенні його особистого обшуку та вказував на обтяжливий характер такого засобу забезпечення кримінального провадження.

Суд, дослідивши клопотання та надані в його обґрунтування матеріали, дійшов висновку про задоволення клопотання, з огляду на таке.

У провадженні слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0000218 від 13 січня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 307 КК України.

13 січня 2023 року о 13 год. 50 хв. (фактичний час затримання 11 год. 40 хв.) на підставі пунктів 1, 2 частини другої статті 208 КПК України ОСОБА_6 затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 307 КК України.

Згідно з частиною третьою статті 208 КПК України уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 цього Кодексу.

Як свідчить протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 13 січня 2023 року, під час особистого обшуку ОСОБА_6 було вилучено, зокрема, зіп-пакет із речовиною рослинного походження та мобільний телефон марки IPhone» 6s в чохлі чорного кольору.

Згідно із протоколом від 14 січня 2023 року огляду мобільного телефону марки IPhone» сірого кольору в чохлі чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , який вилучений у ОСОБА_6 , під час огляду вказаного мобільного телефону виявлено теку з назвою «Фото», у якій виявлено фотокартками з графічними позначеннями та точними координатами так званих закладок, а також додаток «Telegram» зі переписками.

Постановою слідчого СВ Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 мобільний телефон марки IPhone» сірого кольору в чохлі чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 визнано речовим доказом та передано на зберігання до камери схову речових доказів.

14 січня 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечного наркотичного засобу з метою збуту особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтею 309 КК України, тобто у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 307 КК України.

Як визначено частиною 2 статті 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Частиною 3 статті 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Частиною другою статтею 307 КК України передбачено кримінальну відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, або особою, яка раніше вчинила одне із кримінальних правопорушень, передбачених статтями 308-310, 312, 314, 315, 317 цього Кодексу, або із залученням неповнолітнього, а також збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів у місцях, що призначені для проведення навчальних, спортивних і культурних заходів, та в інших місцях масового перебування громадян, або збут чи передача цих речовин у місця позбавлення волі, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах чи особливо небезпечні наркотичні засоби або психотропні речовини.

Описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими слідчим матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання, на даному етапі провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 307 КК України.

Дослідивши у судовому засіданні надані органом досудового розслідування докази, суд дійшов висновку про те, що вони є такими, що обґрунтовують підозру ОСОБА_6 в інкримінованому злочині, так як надані слідчим докази свідчать про те, що ОСОБА_6 міг вчинити інкриміновані дії при зазначених у клопотанні обставинах.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом першим частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Частиною 5 статті 171 КПК України передбачено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна подано з додержанням вимог ст. 171 КПК України та у строк, встановлений частиною 5 цієї статті, шляхом направлення клопотання 16 січня 2023 року (у перший робочий день після вилучення майна) засобами поштового зв`язку, що спростовує доводи захисника про порушення строків звернення до слідчого судді з вказаним клопотанням.

Посилання захисника на порушення передбачених КПК строків повідомлення про підозру слідчий суддя вважає безпідставними, оскільки правовим наслідком порушення такого строку є негайне звільнення затриманої особи (ч. 3 ст. 278 КПК України). Водночас, ч. 7 ст. 615 КПК України передбачено можливість продовження строку для вручення письмового повідомлення про підозру затриманій особі до сорока восьми годин. Отже, вказані доводи не впливають на вирішення питання про арешт майна.

Щодо аргументів захисника про порушення процедури затримання та обшуку, який був проведений до внесення відомостей до ЄРДР, слідчий суддя зазначає, що особистий обшук особи є складовою процесу затримання і, таким чином, законне затримання саме собою дає підстави для проведення особистого обшуку.

Як зазначено у пунктах 41-43 постанови Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 15 червня 2021 року у справі № 204/6541/16-к, затримання в порядку статей 207 або 208 КПК, за визначенням, є несподіваною для його учасників подією. Оскільки закон надає органам правопорядку повноваження за певних умов проводити затримання без попереднього судового дозволу, це означає, що законодавець визнає непередбачуваність обставин, які зумовлюють таке затримання.

Крім того, частина 1 статті 214 КПК надає повноваження вносити відомості про правопорушення до ЄРДР лише слідчому, прокурору і дізнавачу. Таким чином, уповноважена службова особа, яка затримала підозрюваного відповідно до статті 208 КПК і яка не є слідчим, прокурором або дізнавачем, не може внести відомості до ЄРДР. Це можливо лише після того, як відомості про правопорушення стануть відомі особам, яким надано таке право.

Виходячи з наведеного, наявність чи відсутність у ЄРДР на час затримання та особистого обшуку особи відомостей про правопорушення, у зв`язку з яким відбулося затримання, не може вважатися умовою його законності.

Постановою слідчого СВ Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 мобільний телефон марки IPhone» сірого кольору в чохлі чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 визнано речовим доказом у цьому кримінальному провадженні.

Частиною 1 статті 173 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Враховуючи наявність достатніх підстав вважати, що мало місце вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 307 КК України, майно, на яке слідчий просить накласти арешт, відповідає критеріям речових доказів, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та, з огляду на спосіб ймовірного вчинення злочину, є знаряддям його вчинення, враховуючи правову підставу для арешту майна, а також з метою об`єктивного всебічного досудового розслідування та необхідності встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим доведено необхідність арешту вказаного майна, оскільки воно має значення речових доказів у даному кримінальному провадженні з метою їх збереження, а також, що за вказаних обставин таке обмеження прав власника (володільця) цього майна є співмірним завданням кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170-173, 309 КПК України

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на майно мобільний телефон марки «ІPhone» сірого кольору в чохлі чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , вилучений 13.01.2023 під час особистого обшуку у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1