Справа № 127/4994/23
Провадження №11-сс/801/143/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 23.02.2023 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного за ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286 - 1 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , підозрюваного ОСОБА_6 в режимі відеоконференції,

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою в кримінальному провадженні №0000183 від 20.02.2023 щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286 - 1 КК України, а саме в тому, що близько 22 години 00 хвилин 20 лютого 2023 водій ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в темну пору доби по вулиці Пархоменка в м. Калинівка Вінницької області, в момент появи в полі зору пішохода ОСОБА_10 , що переходив проїзну частину автодороги зліва направо по ходу руху автомобіля, не вжив заходів щодо зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод для інших учасників дорожнього руху, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_10 , який на момент наїзду знаходився на узбіччі.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 від отриманих травм загинув на місці пригоди.

Таким чином, ОСОБА_6 за вищевикладених обставин порушив вимоги п.п. 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, згідно з якими:

п. 10.1 - «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

п. 12.3 - « У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

Порушення ОСОБА_11 вимог п.п. 10.1, 12.3 Правил дорожнього руху знаходяться у безпосередньому причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме із настанням смерті ОСОБА_10 .

Крім того, близько 22 години 00 хвилин 20.02.2023 водій ОСОБА_6 , здійснивши наїзд автомобілем «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 , на пішохода ОСОБА_10 , поставивши потерпілого у небезпечний для життя стан, достовірно знаючи, що ОСОБА_10 отримав небезпечні для життя тілесні ушкодження, діючи умисно, маючи реальну можливість надати допомогу ОСОБА_10 , який перебував у небезпечному для життя стані і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, таку допомогу потерпілому не надав, не вжив заходів для надання йому першої медичної допомоги, не звернувся за допомогою до інших осіб, не викликав представників лікувального закладу, хоча повинен був і мав об`єктивну можливість це зробити, натомість, з метою уникнення відповідальності самовільно залишив місце ДТП.

23.02.2023 ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області клопотання слідчої було задоволене та застосовано до підозрюваного ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів з моменту затримання ОСОБА_11 , тобто до 03 години 00 хвилин 21 квітня 2023 року. Також визначено ОСОБА_11 заставу в розмірі 214 720 грн та покладено на нього відповідні обов`язки в разі внесення застави.

Своє рішення суд мотивував тим, що на теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, враховуючи обставини кримінального правопорушення, зокрема, що підозрюваний керував транспортним засобом в стані сп`яніння та самовільно залишив місце дорожньо - транспортної пригоди, внаслідок чого настали тяжкі наслідки, тяжкість покарання за злочин, особу підозрюваного, відсутність у нього соціально стримуючих факторів, тому слідчий суддя під час розгляду клопотання дійшов висновку, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, чинити тиск на свідків та потерпілих по кримінальному провадженню, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Також з урахуванням обставин кримінального правопорушення, особи підозрюваного, який раніше не судимий, свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнає, одружений, має на утриманні малолітню дитину з інвалідністю, слідчий суддя дійшов висновку, що з метою надання підозрюваному права на альтернативний вид запобіжного заходу, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, підозрюваному ОСОБА_6 необхідно визначити заставу.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави, так як слідчий суддя не врахував, що він має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини, також ОСОБА_6 вчинив злочин перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не надав медичної допомоги, не викликав швидку допомогу та з метою уникнення відповідальності самовільно залишив місце ДТП.

Також є ризики того, що, враховуючи тяжкість покарання, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на потерпілого, свідка, експерта у кримінальному провадженні, знищити, сховати, спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала вимоги апеляційної скарги з мотивів зазначених у ній та просила її задовільнити, підозрюваного ОСОБА_6 і його захисника ОСОБА_8 , які просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу слідчого судді без змін, оскільки ОСОБА_6 на час досудового слідства і суду буде працювати, щоб забезпечити сім`ю та відшкодувати шкоду потерпілій в повному обсязі, так як дружина не працює, здійснює догляд за дитиною-інвалідом, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження та доводами апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стороною обвинувачення не оскаржується рішення слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та розмір застави, а лише в частині підставності визначення застави, так як вважає, що слідчий суддя мав право не визначати розмір застави, враховуючи тяжкість та обставини кримінального правопорушення, а також наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Проте, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обираючи підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відповідно до вимог ч. 4 ст. 182 КПК України, доречно визначив розмір застави, достатній у разі її внесення, для забезпечення процесуальної поведінки останнього та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Так, згідно ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, має право не визначати розмір застави, зокрема, у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Однак, зі змісту вказаної статті, вбачається, що це є правом суду, а не обов`язком.

Як вбачається із матеріалів справи, при задоволені клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та визначивши заставу у розмірі 214720 грн слідчий суддя належно врахував обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286 - 1 КК України, їх тяжкість, можливі ризики переховування ОСОБА_6 , його впливу на свідків, потерпілих та перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, а також обставини справи та особу підозрюваного, який раніше не судимий, визнав свою вину, вживає заходи для відшкодування шкоди потерпілій, яка не заперечує проти можливості внесення застави та звільнення ОСОБА_6 з-під варти, має постійне місце проживання, одружений та має на утриманні малолітню дитину з інвалідністю.

Таким чином слідчий суддя враховував як приписи, передбачені ст.ст. 177, 178, 182 КПК України, так і позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання переховуватися чи будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Разом з тим, прокурором під час розгляду клопотання слідчим суддею та розгляду апеляційної скарги не було надано беззаперечних доказів, які би спростували можливість визначення застави та не можливість застави бути стримуючим фактором, для дотримання належної процесуальної поведінки підозрюваним, що в свою чергу, в разі її порушення, буде підставою для зміни запобіжного заходу на більш суворий.

Крім того, сама тяжкість покарання не може бути єдиним обґрунтуванням не застосування щодо ОСОБА_6 застави, оскільки в такому випадку нівелюється інститут застави, як альтернативний вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги про скасування ухвали слідчого судді в частині застосування застави є необґрунтованими, а тому рішення слідчого судді слід залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 23.02.2023 про визначення розміру застави до обраного запобіжного заходу ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4