Номер провадження: 11-кп/813/962/23
Справа № 496/4863/15-к, 1-кп/947/57/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0001941, внесеному до ЄРДР 19.07.2013 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2, 4 ст.187, ч.4 ст.152, ч.3 ст.153, п.п.6,13 ч.2 ст.115, ч.3 ст.15, п.п. 2,6,9,10,13 ч.2 ст. 115 КК України,

установив:

Зміст оскарженого судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою суду продовжено відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, тобто до 15.04.2023 року.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що на підставі обставин та характеру вчиненого кримінального правопорушення, особистих даних обвинуваченого, а також наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на даний час не можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, тому є необхідність у подальшому триманні під вартою обвинуваченого.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з ухвалою суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати йому запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального законодавства, неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладеним в ухвалі фактичним обставинам, розгляд питання щодо продовження строку запобіжного заходу відбулось за його відсутності, чим було порушено законність, рівність сторін та право на захист.

Клопотання прокурора про продовження відносно нього запобіжного заходу він не отримував.Вважає, що порушені розумні строки розгляду справи, оскільки він утримується під вартою з 07 травня 2015 року.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Апеляційний суд звертає увагу що клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін не надходило, у зв`язку із чим, апеляційний суд вважає за можливе, апеляційний розгляд провести за відсутності сторін кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів.

Мотиви апеляційного суду.

Дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів провадження, на розгляді в Київському районному суді м. Одеси знаходиться кримінальне провадження №0001941, внесене до ЄРДР 19.07.2013 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2, 4 ст.187, ч.4 ст.152, ч.3 ст.153, п.п.6,13 ч.2 ст.115, ч.3 ст.15, п.п. 2,6,9,10,13 ч.2 ст. 115 КК України.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу («Запобіжні заходи, затримання особи»).

Задовольняючи клопотання, суд першої інстанції з огляду на обставини, передбачені ст. 178 КПК України, погодився з доводами прокурора, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, на даний час не зникли та продовжують існувати.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ризик того, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватись від суду не зменшився, зважаючи на те, що останній обвинувачується у вчиненні ряду тяжких та особливо тяжких злочинів, за скоєння яких йому загрожує покарання у виді довічного позбавлення волі, та обвинувачений обізнаний про ступінь тяжкості пред`явленого обвинувачення та покарання у разі визнання його винним.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілих, слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, апеляційний суд вважає, ризик впливу на вказаних осіб, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від зазначених осіб та дослідження їх судом.

При цьому, апеляційної інстанції приймає до уваги стадію даного кримінального провадження, в межах якого свідки та потерпілі на даний час не допитані, та докази, на яких може ґрунтуватися або може спростовуватися обвинувачення судом ще не досліджені, у зв`язку із чим, з огляду на те, що обвинуваченому інкриміноване скоєння кримінальних правопорушень із застосуванням насильства, а також погрозою застосування, наявний ризик того, що обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих чи свідків у кримінальному провадженні.

Апеляційний суд вважає, що в зазначеному кримінальному провадження також існує ризик можливого вчинення обвинуваченим іншого злочину, оскільки ОСОБА_6 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності та статевої свободи і недоторканості, обвинувачується у вчиненні злочинів в період незнятої та непогашеної судимості. ОСОБА_6 офіційного джерела доходів та міцних соціальних зв`язків не має.

Отже, на думку апеляційного суду, зазначені ризики виправдовують продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 та дають апеляційному суду можливість дійти до висновку про обґрунтованість рішення районного суду про наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який у цьому випадку, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Щодо посилань обвинуваченого ОСОБА_6 про невручення йому клопотання про продовження відносно нього запобіжного заходу, апеляційний суд зазначає наступне.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Так, із аналізу вищезазначених положень кримінального процесуального закону можна дійти висновку про те, що під час продовження строку застосування запобіжного заходу під час судового розгляду не вимагається обов`язкової наявності клопотання прокурора, суд 1-ої інстанції зобов`язаний в будь-якому випадку повторно розглянути питання доцільності продовження строку тримання особи під вартою.

Крім того, як вбачається з оскаржуваної ухвали, у судовому засіданні прокурор надав письмове клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в свою чергу захисник ОСОБА_7 не просила відкласти розгляд справи для ознайомлення з ним.

Щодо посилань обвинуваченого ОСОБА_6 на те, що вирішення питання про продовження йому запобіжного заходу відбулось у його відсутності, апеляційний суд звертає увагу на те, що як зазначено судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, 24.02.2022 року указом президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан, який продовжено до 18.05.2023 року. Згідно рішення Ради суддів України від 24 лютого 2022 року № 9 щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні, в умовах воєнного стану робота судів не може бути припинена, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист.

Обвинувачений ОСОБА_6 , який утримується в ДУ "ОСІ", до суду не був доставлений, доставка обвинуваченого з ДУ "ОСІ", була неможлива у зв`язку з наявністю воєнного стану на території країни. Провести судове засідання в режимі відеоконференції з ДУ "ОСІ " не було можливості у зв`язку з відсутністю Інтернет зв`язку, про що зазначено в ухвалі суду.

Враховуючи зміст листа Верховного суду від 03.03.2022 року "Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану" допускається розгляд клопотань щодо запобіжних заходів без участі обвинуваченого.

Крім того, судом була забезпечена участь захисника ОСОБА_7 , яка у свою чергу не наполягала на обов`язковій участі обвинуваченого.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що ч. 5 ст. 22 КПК України передбачено, що захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником.

Відповідно до ч.4 ст. 46 КПК України захисник користується процесуальними правами підозрюваного, обвинуваченого, захист якого він здійснює, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо підозрюваним, обвинуваченим і не може бути доручена захиснику, з моменту надання документів, передбачених статтею 50 цього Кодексу, слідчому, прокурору, слідчому судді, суду.

Водночас, апеляційний суд знаходить слушними зауваження обвинуваченого ОСОБА_6 щодо тривалого судового розгляду кримінального провадження, під час якого обвинувачений постійно перебуває під вартою, у зв`язку із чим вважає за необхідне звернути особливу увагу районного суду на положення ст. 8 Конституції України, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 та приписи ст.ст. 28 та 318 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 28 КПК України кримінальне провадження щодо особи, яка тримається під вартою, неповнолітньої особи має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово.

Водночас ч. 1 ст. 318 КПК України встановлює, що судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В рішенні у справі «Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

У розумінні ЄСПЛ для визначення того, чи була тривалість певного строку розумною, передусім встановлюється початок цього строку та його закінчення. Строк, який слід брати до уваги у зазначеному відношенні, охоплює собою все провадження.

Аналіз наданих апеляційному суду матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 свідчить про те, що кримінальне провадження перебуває на розгляді суду 1-ої інстанції досить тривалий час, протягом якого обвинувачений утримується під вартою, проте судовий розгляд на теперішній час не завершений та остаточне рішення не прийнято.

Апеляційний суд вважає таку невиправдану тривалість розгляду даного кримінального провадження неприпустимою, що з огляду на положення ч. 4 ст. 28 та ч. 1 ст. 318 КПК України тягне за собою порушення принципу розумності строку розгляду справи, у зв`язку із чим вважає за необхідне звернути увагу суду 1-ої інстанції на необхідність вжиття термінових заходів щодо дотримання вищенаведених вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, в тому числі, залишити вирок або ухвалу без змін.

Враховуючи викладене у всій сукупності, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишенню без змін, як законна та обґрунтована.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 183, 194, 199, 331, 370, 392, 404, 405, 407, 419, 422-1, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001941, внесеному до ЄРДР 19.07.2013 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2, 4 ст.187, ч.4 ст.152, ч.3 ст.153, п.п.6,13 ч.2 ст.115, ч.3 ст.15, п.п. 2,6,9,10,13 ч.2 ст. 115 КК України, - залишити без змін.

Звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків при розгляді даного кримінального провадження, відповідно до вимог ст. 28 КПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4