Справа № 184/1385/22
Номер провадження 1-кп/184/141/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Покров кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №000176 від 20.07.2022 року відносно обвинуваченого:

¦ ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Покров Дніпропетровської області, громадянина України, не працює, середня освіта, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимого:

¦30.12.2021 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст..75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, судимість не погашена,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , потерпіла ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

03 червня 2022 року о 12 годині 50 хвилин ОСОБА_3 знаходився біля 1-го під`їзду будинку №4 по вул. Чіатурська у м. Покров Дніпропетровської області, де в цей же ж день та час, з 1-го під`їзду будинку АДРЕСА_3 вийшла раніше йому знайома ОСОБА_5 , з якою у ОСОБА_3 виникла сварка, під час якої на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин у ОСОБА_3 виник злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 ..

В цей же день і час, знаходячись там же, ОСОБА_3 з метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, під час сварки з ОСОБА_5 , умисно наніс 1 удар кулаком своєї правої руки у виличну частину обличчя потерпілої ОСОБА_5 зліва та не менше 3-х ударів металевим ківшиком, котрий тримав у своїй правій руці в область голови ОСОБА_5 , в результаті чого згідно висновку судово-медичного експерта №451 від 18.08.2022 ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_5 , тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, множинних забоїв м`яких тканин голови та обличчя зліва, котрі згідно п.2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчинені кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив обставини викладенні в обвинувальному акті та пояснив, що дійсно 03.06.2022 року приблизно о 12 годині 50 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння біля 1-го під`їзду будинку АДРЕСА_3 , в нього сталася сварка з ОСОБА_5 в результаті якої, він вдарив останню кулаком в обличчя, а потім металевим кошиком по голові, після чого ОСОБА_6 викликали поліцію. У скоєному розкаявся та просить суворо не карати. Заподіяну матеріальну шкоду добровільно частково відшкодував.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України та наслідки її застосування, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визнавши відповідно до ч.3 ст.349 КПК України недоцільним дослідженням доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Згідно з ч.5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» в заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, доведена повністю.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч.2 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, визнання вини, добровільне часткове відшкодування заподіяних збитків.

Відповідно до ст.67 КК України обставинами, які обтяжують покарання, суд визнає рецидив злочину.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності до ст.ст.50, 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до не тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога, психіатра, фтизіатра не перебуває, не працює, відсутність скарг та заяв за місцем проживання обвинуваченого, а також обставини, які пом`якшують покарання, наявність обтяжуючої обставини покарання, вчинення кримінального правопорушення під час іспитового строку і вважає за необхідне призначити йому покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.2 ст.125 КК України, адже саме це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередить вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування ст.. ст. 69, 75 КК України суд не вбачає.

Даючи оцінку позовним вимогам потерпілої, викладених у заявленому цивільному позові, суд виходить з наступного.

Згідно ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

У відповідності до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З огляду на наведене, зважаючи на визнання обвинуваченим заявленого цивільного позову та враховуючи, що таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, цивільний позов потерпілої особи підлягає задоволенню з урахуванням суми добровільно відшкодованої обвинуваченим.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 31, 349, 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України призначаючи покарання за сукупністю вироків, частково приєднати не відбуту частину покарання у виді 1 місяця обмеження волі, призначеного вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.12.2021 року та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 1 місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази в кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальні збитки в розмірі 940 грн. 00 коп..

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, протягом 30 днів з моменту вручення йому копії вироку.

За правилами, встановленими ч.2 ст.394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1