Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 289/541/22
Провадження № 1-кп/935/87/23
У Х В А Л А

Іменем України

22 березня 2023 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000186 від 12.12.2021 стосовно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України

за участю сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_4 , неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 , законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_7

встановив:

У провадженні Коростишівського районного суду Житомирської області перебуває зазначене кримінальне провадження.

У судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченому тримання під вартою, в якому зазначила про продовження існування ризиків ухилення обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків, продовження вчинення кримінальних правопорушень, посилаючись на особу останнього. Зазначене клопотання долучено до матеріалів судового провадження, оголошено у судовому засіданні та вручено обвинуваченому завчасно.

Згідно положень п.20-5 Перехідних положень КПК України, оскільки головуючий суддя ОСОБА_8 , перебуває у відпустці, розгляд клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу проводиться одним з членів колегії суддів суддею ОСОБА_1 одноособово.

Обвинувачений ОСОБА_3 заперечив проти клопотання прокурора, просить обрати стосовно нього альтернативний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_7 підтримав думку обвинуваченого, вважає що ризики, на які вказує прокурор минули, оскільки свідки та потерпіла вже допитані, остання на минулому судовому засідання заявляла про відсутність претензій до обвинуваченого, так як статеві зносини з обвинуваченим відбулись за її згодою. Просить змінити обвинуваченому ОСОБА_3 раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, оскільки відсутні підстави для подальшого тримання обвинуваченого під вартою.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, суд дійшов такого висновку.

Згідно положень ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається у порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 26.01.2023 обвинуваченому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 26.03.2023.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Цією ж нормою на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою чи продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ, що узгоджується з вимогами ч.5 ст.9 КПК України.

У справі "Волосюк проти України" (рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини наголосив, що «національні судові органи мають дослідити всі факти на користь і проти існування реального суспільного інтересу, який, за належного врахування принципу забезпечення презумпції невинуватості, виправдовує відхід від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи. Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні заарештованою особою відповідного злочину є обов`язковою і неодмінною умовою законності подовження строку тримання під вартою»

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» (рішення від 23 лютого 2012 року) наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, зазначено, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня («Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватись в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бакчиєв проти Молдови).

Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 альтернативних запобіжних заходів, судом враховується:

-особа обвинуваченого, який раніше не судимий, однак, за вироком Коростишівського районного суду Житомирської області притягнутий до кримінальної відповідальності за ч.4 ст.296 КК України, вирок законної сили не набрав, перебуває в апеляційній інстанції;

- обвинувачений має молодий вік, не одружений, офіційно не працевлаштований, вчинив злочин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння;

- ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти статевої свободи та статевої недоторканості неповнолітньої особи. Попри показання неповнолітньої потерпілої, щодо існування її згоди на статеві зносини з обвинуваченим, дій останнього не перекваліфіковані.

Все зазначене дають суду обґрунтовані підстави вважати наявність ризику переховування обвинуваченого від суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України), чи перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, наприклад, неявкою у судові засідання (п.4 ч.1 ст.177 КПК України), позаяк судовий розгляд не закінчений, обвинувачений ще не допитаний.

При цьому, є важливим, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ ( із неодноразовими змінами внесеними відповідними Указами Президента України, останній раз Указом Президента України від 06 лютого 2023 року №58/2023, затвердженого Законом України від №2915-ІХ від 07 лютого 2023 року), строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року, строком на 90 днів.

Очевидно, що в умовах, які існують в Україні, викликаних безпрецедентною військовою агресією РФ проти України, в обвинуваченого збільшуються можливості для ухилення від суду, адже у держави наразі з об`єктивних причин відсутні можливості належним чином контролювати поведінку останнього.

Крім того, з огляду на особу обвинуваченого, існує висока ймовірність продовження обвинуваченим вчинення інших кримінальних правопорушень.

Будь-якими відомостями щодо незадовільного стану здоров`я та обґрунтованої неможливості подальшого тримання обвинуваченого під вартою суд не володіє.

Відповідно до вимог ст.183 КПК України визначає обвинуваченому розмір застави , достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Вимогами ст.197 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про триманння під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.331,177, 178, 197 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою, на 60 днів, тобто до 20.05.2023 включно.

Одночасно визначити обвинуваченому ОСОБА_3 заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214720 грн., які необхідно внести у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому постановою КМУ.

3 моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 такі обов`язки:

-прибувати до суду за кожною вимогою;

-повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-не відлучатись за межі населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває;

-заборонити спілкуватися зі свідками, потерпілими, іншими особами у кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до слідчого свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки обвинуваченого та його явки за викликом.

У разі внесення застави обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1