Справа № 456/624/17
Провадження № 1-кп/456/70/2022
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" грудня 2022 р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002648 від 21.12.2016 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. В.Стинава Стрийського району Львівської області, громадянки України, українки, з середньою освітою, не одруженої, має на утриманні доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працює, зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

сторона обвинувачення прокурори ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпіла ОСОБА_8

сторона захисту обвинувачена ОСОБА_3

захисник ОСОБА_9

в с т а н о в и в :

Формулювання обвинувачення, яке пред`явлено ОСОБА_3 .

Органом досудового розслідування відповідно до обвинувального акту, зміненого прокурором 15.04.2021 та підтриманого у суді,ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що вона, 20 грудня 2016 року, знаходилась у приміщенні коридору житлового будинку за місцем свого проживання, що за адресою: Львівська область, Стрийський район, село Сихів, куди цього дня близько 20 години зайшов ОСОБА_10 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та між ними, через сестру потерпілого ОСОБА_11 та її неповнолітню дочку розпочався словесний конфлікт.

Під час вказаного конфлікту ОСОБА_10 , який тримав у одній руці дерев`яну палицю (топорище), а в іншій - кухонний ніж, вдарив ОСОБА_3 палицею по спині, в результаті чого їй було спричинено фізичний біль. В подальшому ОСОБА_3 , захищаючись від активного нападу, що виразився у намаганні спричинити їй тілесні ушкодження, зі сторони ОСОБА_10 , який тримаючи у руках ніж та палицю, поводив себе щодо неї агресивно, реально сприймаючи при цьому, випливаючу від протиправних дій ОСОБА_10 , загрозу для здоров`я свого та своїх малолітніх дітей, які в цей час знаходились у будинку, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, перевищуючи межі необхідної оборони, яка явно не відповідала небезпечності посягання (обстановці захисту), взяла в руки дерев`яну швабру та стала наносити нею ОСОБА_10 удари в область рук та тулуба, намагаючись прогнати його з будинку. Надалі, ОСОБА_3 , кинула дерев`яну швабру та взяла у руки дерев`яне поліно, яке знаходилось неподалік у кошику в коридорі будинку, та діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи явну невідповідність заподіюваної потерпілому шкоди небезпечності посягання, перевищуючи межі необхідної оборони, яка явно не відповідала небезпечності посягання (обстановці захисту), продовжила умисно наносити цим поліном ОСОБА_10 численні удари по руках, спині та голові.

Внаслідок вказаних дій ОСОБА_3 спричинила ОСОБА_10 синець на нижній повіці лівого ока, садно на спинці носа в верхній третині, садно на шкірі нижньої губи справа, два синці на задній поверхні правої кисті, набряк м`яких тканин та синець на шкірі майже на всьому протязі задньої поверхні лівої кисті, які згідно з висновком експерта відносяться до легкого тілесного ушкодження, а також черепно-мозкову травму, яка супроводжувалась наскрізною забійною раною лобно-тім`яної ділянки голови справа, вдавленим переломом кісток склепіння черепа справа, крововиливами під та над оболонки та в тканину правої гемісфери головного мозку, з частковою деструкцією тканин головного мозку, яка згідно з висновком експерта відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

20.12.2016 ОСОБА_10 був госпіталізований у реанімаційне відділення Стрийської ЦРЛ, де 26.12.2016 від отриманих травм у виді тяжких тілесних ушкоджень помер.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України, тобто в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони.

Стаття закону про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, за яким пред`явлено обвинувачення ОСОБА_3

ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення за ст.124 КК України, тобто у умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони.

Історія провадження.

В провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області з 27.02.2017 перебував обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002648 від 21.12.2016 відносно ОСОБА_3 , яка обвинувачувалася у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2017 справу розподілено головуючому судді ОСОБА_12 .

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, на підставі рішення Вищої Ради правосуддя №2231/0/151-8 від 24.07.2018, 30.07.2018 справу розподілено головуючому судді ОСОБА_1 .

Зокрема, ОСОБА_3 згідно обвинувального акту від 23.02.2017, складеного старшим слідчим Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_13 , затвердженого прокурором Стрийської місцевої прокуратури ОСОБА_14 обвинувачувалася в тому, що вона заподіяла ОСОБА_10 тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Зміна прокурором обвинувачення в судовому засіданні, в порядку ст.338 КПК України.

15 квітня 2021 року прокурором Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_6 , за погодженням із керівником Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_15 , в порядку ст.338 КПК України, змінено правову кваліфікацію кримінального правопорушення, в якому раніше обвинувачувалася ОСОБА_3 з ч.2 ст.121 КК України на ст.124 КК України.

Мотиви для зміни обвинувачення прокурором.

У зміненому обвинувальному акті, прокурор, зважаючи на досліджені в судовому засіданні докази, прийшов до висновку, що у діянні обвинуваченої ОСОБА_3 наявна така складова як необхідна оборона, проте характер вчинених дій обвинуваченої свідчить про те, що вона перевищила межі необхідної оборони, оскільки небезпечність посягання з боку ОСОБА_10 на її здоров`я не відповідала тій шкоді, що завдала йому ОСОБА_3 , нанісши потерпілому умисні тілесні ушкодження, від яких настала смерть потерпілого.

Потерпіла ОСОБА_8 , в порядку ч.3 ст.338 КПК України, підтримала обвинувачення ОСОБА_3 за ст.124 КК України, змінене прокурором в судовому засіданні, клопотання про розгляд обвинувального акту за ч.2 ст.121 КК України не подавала.

За клопотанням сторони обвинувачення, після зміни обвинувачення прокурором, судом, на підставі ч.2 ст.349 КПК України повністю досліджено всі письмові докази, подані сторонами кримінального провадження, викликано та допитано в судовому засіданні свідків.

Твердження сторін.

Під час змагального судового процесу сторони в правових та логічних формах висунули власні версії подій, які на їх думку, мали місце та висловилися щодо юридично значущих обставин даного кримінального провадження.

Правова позиція сторони обвинувачення.

Правова позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті, що був складений 15 квітня 2021 року прокурором Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_6 , за погодженням із керівником Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_15 .

З огляду на обвинувальний акт прокурор вважає встановленим те, що ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.124 КК України, тобто умисно заподіяла тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_10 , перевищуючи при цьому межі необхідної оборони.

Сторона обвинувачення підтверджує свою версію подій доказами, які містяться у документах, висновках експертів, показаннях свідків та потерпілої, які були безпосередньо досліджені під час судового розгляду, як до, так і після зміни обвинувачення прокурором.

Під час виступу в судових дебатах прокурор ОСОБА_7 вказала на те, що неможливо однозначно заявити, що обвинувачена ОСОБА_3 своєї вини в інкримінованому злочині не визнає, оскільки її позиція під час і досудового розслідування, а головне під час судового розгляду в двох складах суду змінювалася як мінімум тричі. За ст. 124 КК України обвинувачена вини не визнала.

Зокрема, прокурор покликалася на наступні досліджені в судовому засіданні докази.

Допитана 30.05.2019 як свідок ОСОБА_11 , вказала, що у грудні 2016 року її брат ОСОБА_10 прийшов у будинок, де проживає ОСОБА_3 разом з сім`єю у с.Сихів Стрийського району, був п`яний. Двері до будинку були відкриті. ОСОБА_16 вийшла та сказала, щоб брат прийшов завтра, оскільки був п`яний. В цей час, вона стояла біля дверей у кімнату, в якій знаходились діти. ОСОБА_10 прийшов для того, щоб вона разом з дочкою повернулась жити додому, оскільки вважав, що ОСОБА_18 її ображає. Брат у руках мав палицю, а у рукаві тримав кухонний ніж. Потім, почав махати перед ОСОБА_19 кухонним ножем та палицею. Після чого, брат вдарив ОСОБА_20 палицею по спині. ОСОБА_21 спочатку била брата шваброю, а потім взяла поліно і била ОСОБА_22 поліном в різні частини тіла, в тому числі по голові. Також, свідок вказала, що ОСОБА_23 та ОСОБА_18 прийшли до хати раніше, та під час подій, що мали місце в коридорі будинку, не виходили. ОСОБА_24 вийшов з кімнати кухні уже тоді, коли вона з ОСОБА_19 випихали брата з будинку та допоміг закрити за ним двері будинку. Також вона бачила через вікно, що неподалік будинку, знаходився її батько ОСОБА_25 . Даючи повторно покази, 21.01.2020, коли у приміщенні суду знаходився також ОСОБА_26 , ОСОБА_27 вказала, що боїться ОСОБА_28 , однак раніше він їй не погрожував, але бив, коли проживали у хаті ОСОБА_29 . Також, ОСОБА_11 вказала, що коли вони виштовхували ОСОБА_30 з будинку, ОСОБА_26 був у кімнаті. ОСОБА_10 вийшов з хати побитий, крові на браті не було. Свідок плутається у датах, чи 19, чи 20 грудня відбувались події, але вказала, що 20.12.2016 після конфлікту з будинку виходив ОСОБА_24 , дав гроші ОСОБА_10 , що вона бачила через вікно. Крім того, свідок ОСОБА_11 , даючи нові повторні покази, підтвердила свої покази, які вона надала 30.05.2019 щодо тих подій, що відбувались 20.12.2016 у приміщенні будинку ОСОБА_31 , що у с.Сихів Стрийського району Львівської області. Зокрема підтвердила, що ОСОБА_26 раніше їй не погрожував та вона не бачила, чи ОСОБА_26 виходив з хати того дня, бо була у стайні, однак бачила як ОСОБА_24 давав гроші ОСОБА_32 . Даючи повторні покази свідок ОСОБА_11 додатково вказала, що 20.12.2016 ОСОБА_33 прибіг з двору, футболка його була у крові, пояснив, що зачепився. Також свідок повідомила, що ОСОБА_18 не казав, що наносив удари ОСОБА_10 та, що він винний у спричиненні йому тілесних ушкоджень, бійки на вулиці між ОСОБА_26 і її братом 20.12.2016 вона не бачила. Після того, як вони з ОСОБА_21 виштовхали ОСОБА_34 , то зачинили двері. Згодом вона відчинила двері та пішла у стайню. Потім ОСОБА_10 стукав у вікно, зайшов ОСОБА_35 сказав, що дав гроші, після чого забіг ОСОБА_36 , сказав ОСОБА_3 бери на себе, що саме «бери на себе» не казав.

Допитаний як свідок ОСОБА_18 , вказав, що 20.12.2016 близько 19 год. 30 хв. він разом з ОСОБА_31 вийшли з автобуса та побачили на автобусній зупинці ОСОБА_34 та його батька ОСОБА_37 . ОСОБА_25 в руці тримав сокиру, його син тримав у руках великого ножа. ОСОБА_10 погрожував йому ножем. ОСОБА_38 наніс ОСОБА_31 один удар дерев`яною палицею по плечі. ОСОБА_24 зловив рукою палицю та вдарив ОСОБА_37 , від чого той впав в канаву. В цей час, до ОСОБА_39 підійшов ОСОБА_10 , який тримав в лівій руці ніж та сказав, аби ОСОБА_40 віддав йому палицю, бо інакше він його заріже. Тоді ОСОБА_24 передав ОСОБА_17 палицю і вони вдвох почали рухатися в напрямку будинку. Вслід за ними стали йти ОСОБА_41 та його батько ОСОБА_42 . Конфлікт виник через те, що ОСОБА_10 вважав, що він б`є його сестру ОСОБА_43 . Зайшовши до хати він пішов до однієї з кімнат, де знаходились діти, де надалі і перебував. З кімнати, в якій він знаходився, він чув як у будинок увійшов ОСОБА_10 та що в коридорному приміщенні відбувався конфлікт ОСОБА_10 та ОСОБА_3 . З кімнати під час конфлікту він не виходив, оскільки в кімнаті були діти та його боліла нога . Коли він вийшов з кімнати, то ОСОБА_34 уже не було. Однак, як ОСОБА_3 наносила ОСОБА_32 удари він не бачив. ОСОБА_26 заперечив, що 20.12.2016 спричиняв тілесні ушкодження ОСОБА_10 та погрожував ОСОБА_3 , щоб вона взяла вину на себе.

Допитаний як свідок ОСОБА_31 в судовому засіданні 20.09.2019 вказав, що 20.12.2016 року близько 19 год. 30 хв. він разом з ОСОБА_18 вийшли з автобуса у с.Сихів Сгрийського району, було темно, він побачив як на світло вийшов ОСОБА_10 та його батько ОСОБА_25 . ОСОБА_25 в руці тримав палицю, його син тримав у руках великого ножа, ніж 20-25 см. був з коричневою ручкою. ОСОБА_38 ударив його палицею, після чого він палицю відібрав та кинув її у рів. ОСОБА_10 погрожував ОСОБА_44 ножем, оскільки вважав, що свідок б`є його сестру ОСОБА_43 , яка на той час разом з малолітньою дочкою проживала з ним, його цивільною дружиною ОСОБА_19 та з ними жив також ОСОБА_26 . ОСОБА_26 віддав йому рюкзак та почав тікати до хати, а ОСОБА_10 біг за ним. Свідок пішов вслід за ОСОБА_45 та почав його заспокоювати. На подвір`ї ОСОБА_10 почав погрожувати побити вікна у хаті, тому він дав йому 10 гривень. Коли ОСОБА_46 був на виході з подвір`я він зайшов у хату і закрив двері на замок. Коли він зайшов у будинок, поговорив з ОСОБА_17 і ОСОБА_21 , про що не пам`ятає. Потім, пішов до кухні, яка знаходиться через кімнату, закрив двері, щоб йому нічого не заважало, включив музику, зробив каву, був трохи випивший. ОСОБА_26 в цей час був у кімнаті з дітьми. Будучи в кухні, він чув як шуміли діти, та чув як кричала ОСОБА_3 . Коли вийшов з кухні, то побачив, що ОСОБА_10 вривався до хати, тому допоміг ОСОБА_21 закрити двері. ОСОБА_141 у той час у коридорі не було, вона була у іншій кімнаті. Після того, як ОСОБА_10 пішов, то уже не повертався. На запитання прокурора про те, що надалі робили усі мешканці будинку, після того, як виштовхали ОСОБА_34 , свідок вказав, що все було спокійно. Також, на запитапня прокурора свідок ОСОБА_31 вказав, що коли вийшов у коридор з кухні, обстановка була порушена, на коридорі стояв кошик з дровами, дрова по коридорі були розкидані. На запитання захисника з приводу того, чи погрожував після тих подій йому ОСОБА_18 , свідок ОСОБА_31 відповів, що ОСОБА_26 йому не погрожував та у них нормальні стосунки. Допитаний як свідок ОСОБА_31 10.08.2020 змінив свої свідчення. Зокрема, свідок ОСОБА_31 підтвердив покази щодо подій, що мали місце 20.12.2020 у с.Сихів Стрийського району біля зупинки. Після чого вказав, що після того, як він дав ОСОБА_32 10 гривень і зайшов до хати, з будинку на двір вийшов ОСОБА_26 та тримав у руці сокиру, ОСОБА_10 почав втікати, а ОСОБА_26 побіг за ним з сокирою. Свідок плутається у своїх показах щодо того, коли саме давав 10 гривень ОСОБА_32 , одразу як прийшов до хати після зупинки, чи уже після того, як він і ОСОБА_3 виштовхали ОСОБА_10 . Також, ОСОБА_24 , даючи покази 10.08.2020, плутався з приводу того, чи був конфлікт у коридорі будинку 20.12.2016 за участю ОСОБА_47 та ОСОБА_34 , зокрема свідок вказав, що 20.12.2016, ОСОБА_10 до будинку взагалі не заходив. Наведене, суперечить показам свідка ОСОБА_48 , наданим як 30.05.2019, так і 21.01.2020, а також показам самої обвинуваченої ОСОБА_47 . У той же час, свідок ОСОБА_31 зазначив, що не бачив крові на одязі ОСОБА_28 , а також крові на сокирі. Також свідок зазначив, що чув як ОСОБА_26 сказав ОСОБА_49 , щоб вона сказала, що вдарила, бо їй за це нічого не буде. Зміну показів 10.08.2020 свідок пояснив тим, що даючи попередні покази боявся ОСОБА_50 , оскільки той його бив. Проте на запитання прокурора свідок зазначив, що станом на 20.09.2019, коли він в суді давав логічні та послідовні покази, узгоджені з показами інших свідків та обвинуваченої, з ОСОБА_26 в одному будинку свідок не проживав.

Допитаний як свідок ОСОБА_51 , вказав, що 20.12.2016 весь день знаходився по місцю свого проживання, коли близько 20 год. 30 хв. почув дзвінок у двері та коли відчинив двері, то побачив на вулиці ОСОБА_34 , який тримався рукою за голову, звідки текла кров. Говорив ОСОБА_10 нерозбірливо, казав що його вдарила, вроді, ОСОБА_21 . Він провів ОСОБА_34 до його будинку, де в цей час знаходився ОСОБА_25 , який був п`яний та не розумів, що відбувається. Викликав швидку допомогу, які завезли ОСОБА_10 у Стрийську ЦРЛ. Крім того, пояснив, що на подвір`ї у ОСОБА_3 зустрів ОСОБА_11 та сказав їй, що у брата травмована голова, щоб йшла до батьківського будинку, проте вона не пішла.

Допитаний як свідок ОСОБА_25 , пояснив, що з 18 год. 00 хв. перебував у свого знайомого, де разом із знайомим на ім`я ОСОБА_52 , розпивали алкогольні напої. Близько 20 год. 00 хв., перебуваючи в п`яному вигляді він пішов до свого будинку, як забрали його сина до лікарні нічого не пам`ятає. До ОСОБА_47 20.12.2016 разом з сином ОСОБА_17 він не ходив. Наведені свідчення ОСОБА_37 у судовому засіданні підтвердив свідок ОСОБА_53 .

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_54 (тітка ОСОБА_34 ) вказала, що свідком подій не була. Однак, їй невідомо, щоб ОСОБА_10 та ОСОБА_25 ображали ОСОБА_43 , оскільки вона не жалілась їй з цього приводу. ОСОБА_10 не ходив з ножем та не проявляв агресії. Також їй відомо, що ОСОБА_55 допомагав по господарству ОСОБА_3 . Також потерпіла повідомила, що під час того як її племінник ОСОБА_10 перебував у лікарні, вона разом з своєю сестрою пішли до будинку ОСОБА_3 , щоб з`ясувати, що трапилось. ОСОБА_3 їй говорила, що 20.12.2016 била її племінника по всьому тілу неодноразово.

Вина обвинуваченої ОСОБА_3 вважає прокурор доводиться також письмовими доказами, а саме: 1) повідомленням лікаря травматолога Стрийської ЦРЛ від 20.12.2016, про те, що звернувся за медичною допомогою ОСОБА_10 - забійна рана голови та алкогольне сп`яніння; протоколом огляду місця події від 21.12.2016, а саме житлового будинку у АДРЕСА_2 , під час якого вилучено одяг ОСОБА_3 ; висновком експерта №635 від 21.12.2016 про проведення судово- медичної експертизи ОСОБА_3 , з якого вбачається, що будь-яких видимих тілесних ушкоджень при проведенні судово-медичної експертизи у ОСОБА_3 не виявлено; протоколом огляду місця події від 22.12.2016, згідно якого місцем огляду є кімната «Оглядова» Стрийської ЦРЛ, під час якого вилучено одяг ОСОБА_10 ; протоколом огляду трупа ОСОБА_10 від 27.12.2016 та фототаблицю до нього, з якого вбачається, що на тілі ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження; висновком експерта №271 від 24.01.2017 про проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 , з якого вбачається, що на тілі ОСОБА_34 виявлено синець на нижній повіці лівого ока, садно на спинці носа в верхній третині, садно на шкірі нижньої губи справа, два синці на задній поверхні правої кисті, набряк м`яких тканин та синець на шкірі майже на всьому протязі задньої поверхні лівої кисті, які відносяться до легкого тілесного ушкодження, а також черепно - мозкову травму, яка супроводжувалась наскрізною забійною раною лобно - тім`яної ділянки голови справа, вдавленим переломом кісток склепіння черепа справа, крововиливами під та над оболонки та в тканину правої гемісфери головного мозку, з частковою деструкцією тканин головного мозку, яка відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, і в даному випадку перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням смерті; протоколом огляду місця події від 10.02.2017, а саме житлового будинку ОСОБА_38 , що в с.Сихів Стрийського району та фототаблицю до нього, з якого вбачається, що під час огляду місця події виявлено п`ять ножів, три з яких з металевою рукояткою, а два з дерев`яною. Свідки, зокрема ОСОБА_27 стверджувала, що ніж був великий, обвинувачена стверджувала це також; висновком судово-психіатричної експертизи №22 від 01.02.2017 відносно ОСОБА_3 .

Поза розумним сумнівом прокурор вважає доводяться наступні обставини: подія мала місце; місце злочину - коридор житлового будинку ОСОБА_31 у с. Сихів; потерпілому ОСОБА_10 нанесено тілесні ушкодження; час вчинення злочину - 20.12.2016; час смерті потерпілого - 27.12.2016; причина смерті - отримана 20.12.2016 травма голови. Головне питання: хто і чим наніс тілесне ушкодження потерпілому? Те, що це не ознаки ст. 121 КК - сторони дійшли до висновку у ході неодноразових судових засідань у двох складах суду, а тому й стороною обвинувачення змінено таке. Покази обвинуваченої ОСОБА_3 слід характеризувати як такі, що надані суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки такі спростовуються дослідженими судом сукупністю доказів. Зокрема, не терпить критики її версія подій, згідно з якою 20.12.2016 потерпілий ОСОБА_10 навіть не заходив ввечері до будинку ОСОБА_31 , невеликий словесний конфлікт відбувся у ОСОБА_10 з ОСОБА_31 на дворі, після чого ОСОБА_10 пішов за межі подвір`я, а ОСОБА_56 , який за версією захисту завчасно прийшов додому з роботи з тим же ОСОБА_31 , невідомо як почув конфлікт, не одягнувся за погодою, взяв сокиру (яка знаходилась у коридорі будику, хоча, як зазначено стороною захисту, у будинку проживали малолітні діти, за яких так сильно вони переживали, що аж залишили сокиру на видному та доступному для дітей місці), вибіг (при наявності ожеледиці на вулиці - тому що стежка була зледенілою, у хатньому взутті та з травмою ноги) за потерпілим, який був суттєво вищим від нього, догнав його (хоча ніхто з присутніх у будинку та на подвір`ї, тобто ОСОБА_31 , ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , та й батько потерпілого, оскільки обвинувачена стверджує, що він був на помістку біля їхньої хати та також мав би бачити сина, який йде геть та ОСОБА_56 , що біжить за ним із сокирою) та десь на вулиці, в зоні видимості з вікна будинку ОСОБА_31 , вдарив ОСОБА_10 по голові сокирою. Незрозумілим є те, чим же міг спричинити інші тілесні ушкодження ОСОБА_56 , якщо вірити стороні захисту, що він був тільки із сокирою, оскільки такі були на різних ділянках тіла, у тому числі на передпліччях рук і, як зауважив допитаний у суді судово-медичний експерт, могли утворитися від того, що потерпілий оборонявся від ударів, ухилявся від хаотично нанесених явно не сокирою тілесних ушкодженнях, та за часом утворення відповідають часу нанесення тяжкого тілесною ушкодження, а саме 20.12.2016. Оцінюючи правдивість та послідовність допитаних неодноразово у суді свідків зазначає наступне: єдиним, хто був послідовним, даючи чіткі, детальні, незмінні тривалий час покази, є ОСОБА_56 , який зокрема вказував, що після конфлікту із ОСОБА_45 на автобусній зупинці у с. Сихів, де присутніми були ОСОБА_23 та ОСОБА_38 , під час якого він бачив у ОСОБА_17 ніж у руці та дерев`яне топорище, він разом з ОСОБА_31 пішли додому, тобто до будинку ОСОБА_31 , де проживали: ОСОБА_31 з дружиною ОСОБА_3 з їхніми двома малолітніми дітьми, і з якою у ОСОБА_56 були стосунки інтимного характеру, ОСОБА_27 з її дворічною донькою. Прийшовши додому, ОСОБА_56 пішов до себе в кімнату, перед тим знявши футболку, на якій були краплі, можливо, крові, можливо від носової кровотечі. Скинув її у кошик для дров та грубо вказав ОСОБА_17 її випрати, на що ОСОБА_17 образилась та відмовилась прати. Тому ОСОБА_56 , який для себе майже нічого не прав викинув цю футболку у піч. Покази про цю футболку та її спалення підтвердила й свідок ОСОБА_11 , яка, однак, вигороджуючи ОСОБА_3 , надала суду суперечливі покази щодо часу спалення такої футболки. А також суперечливі покази про те, що вона зробила для себе висновок про причини травми брата: а саме від дій ОСОБА_56 . Надалі, згідно з показами ОСОБА_56 : ОСОБА_31 пішов на кухню, вечеряв та пив якийсь гарячий напій, можливо каву. Двері були зачинені. Майже одразу після цього, зайшов до коридору ОСОБА_10 , однак, до нього ці два чоловіки не виходили, оскільки не сприйняли досить серйозно той словесний конфлікт, який лунав з коридору, через часті такі випадки. Діти ОСОБА_47 були у кімнаті з ОСОБА_56 та бавились. Коли конфлікт затягнувся, то ОСОБА_31 вирішив вийти до коридору, та застав вже закінчення конфлікту, коли ОСОБА_34 виштовхували за вхідні двері ОСОБА_3 та ОСОБА_11 . Про те, що ОСОБА_10 отримав ушкодження, дізналися всі наступного дня від поліції. А те, що ОСОБА_10 помер - вже під час розслідування. Тому наведення під час судових засідань версій про те, що свідок ОСОБА_56 збирав усіх мешканців будинку ввечері 20 грудня 2016 року, розподіляв роль кожному, які кожен з них має говорити слова такий тривалий час і під час досудового розслідування, і під час судового розгляду в двох складах суду, не знаючи, чи помре, чи ні від отриманої однієї травми потерпілий ОСОБА_10 , не схоже на правду чи на «розумний» сумнів. Невідомо, для чого ОСОБА_56 треба було просити саме ОСОБА_3 (з якою він мав близькі стосунки) брати вину на себе з тією мотивацією, що у неї діти, і тому її ніхто не позбавить волі, якщо у ОСОБА_11 також була малолітня дитина, тим більше, як сестра потерпілого вона вправі завжди відмовитись від показів на підставі ст. 63 Конституції України. Якщо вірити, що ОСОБА_56 так надовго для всіх все продумав, то чому не здогадався до таких елементарних речей. Крім того, ОСОБА_3 неодноразово зазначаючи, що вона оговорювала себе, побоюючись ОСОБА_56 , не змогла надати логічні пояснення, чому ж вона разом з дітьми, за яких вкрай переживала, ще рік проживала у фактичних шлюбних (тобто ведучи спільний побут та маючи близькі стосунки) відносинах разом з ОСОБА_56 . Крім того, маючи можливість довести своє обвинувачення до кінця (кримінальне провадження за ч. 1 ст. 125 КК України, де вона була потерпілою, а ОСОБА_56 - обвинуваченим), відмовилась від приватного обвинувачення на надуманих підставах.

Версія сторони захисту про те, що подія про отримання травми голови ОСОБА_10 в результаті протиправних дій виключно ОСОБА_56 ще й за межами не тільки будинку ОСОБА_31 , а й за межами подвір`я цього будинку, подана суду тільки після зміни обвинувачення з ч. 2 ст. 121 КК України на ст. 124 КК України. Хоча за показами, наданими суду, мотивами оговору був страх за своє життя, бо ОСОБА_56 , як колишнього спортсмена всі боялись, а коли йому в межах іншого кримінального провадження обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, змогли всі (тобто ОСОБА_3 , ОСОБА_11 та ОСОБА_31 ) розказати правду. Хоча після того, як ОСОБА_56 обрано варту, сторона захисту поставила під сумнів виключно кваліфікацію за ч. 2 ст. 121 КК України, а не винуватість ОСОБА_3 , тому й суду повідомлялось про ніж та топорище, які були в руках ОСОБА_10 , і яких ОСОБА_3 та ОСОБА_11 боялись, та, обороняючись від яких, перевищивши межі необхідної оборони, травму голови все таки нанесла ОСОБА_3 . А версія про невинуватість ОСОБА_3 в цілому у сторони захисту появилась тільки після зміни обвинувачення в суді, тобто коли ОСОБА_56 вже тривалий час перебував під вартою. Натомість, даючи покази в суді, свідки ОСОБА_57 та ОСОБА_23 висували безчисленну кількість версій розвитку подій, проте незмінними залишились викладені ними факти про наступне: конфлікт мав місце і 19.12.2016, і 20.12.2016, проте, 19.12.2016 це був виключно словесний конфлікт. 20.12.2016, потерпілий ОСОБА_10 був у будинку ОСОБА_31 , а саме в його коридорному приміщенні, у руці тримав ніж та дерев`яне топорище, вимагав повернення своєї сестри з донькою до нього додому, претензії мав тільки до того факту, що сестра десь проживає окремо. Із ОСОБА_56 чи ОСОБА_31 у той вечір у будинку конфлікту не мав та навіть не спілкувався, виштовхати його намагались ОСОБА_11 та ОСОБА_3 . Оскільки особистих неприязних відносин ОСОБА_3 із ОСОБА_10 не мала, а тому і не мала підстав побоюватися, що останній прийшов саме її вбити чи побити. Разом з тим, природним є те, що жінка боїться чоловіка, який, хоч і не мав постійних саме з нею конфліктів, але агресивно себе поводить, має ніж і дерев`яне топорище у руках та перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Що підтверджує факт перевищення меж необхідної для даного конкретного випадку оборони. Разом з тим, як і свідок ОСОБА_31 , так і свідок ОСОБА_11 підтвердили, що дійсно в цей вечір ОСОБА_3 із ОСОБА_11 виштовхували з будинку ОСОБА_10 . Крім того, свідок ОСОБА_11 , чітко декілька разів вказала, що під час конфлікту в коридорі ОСОБА_3 наносила удари потерпілому шваброю, який від них ухилявся, прикриваючись руками, що узгоджується з показами експерта у суді та й самою експертизою, хоча у руках потерпілого й надалі був і ніж, і топорище, і він міг легко відбитись від цих ударів, якщо б його метою було завдання шкоди здоров`ю будь-кому з будинку. Однак, найвірогіднішою версією мотивів конфлікту, що спричинив потерпілий, є не тільки те, шо він намагався повернути сестру додому, і не тільки через те, що він її дуже любив, як сестру, та жалів її, оскільки бачив, що її в цьому будинку ОСОБА_3 використовує як служницю, а найголовнішою причиною є те, що сестра витрачала гроші, які отримувала на свою малолітню дитину, не на них з батьком, а на чужих людей. Постійні конфлікти були і з ОСОБА_56 , який так само в силу свого зухвалого характеру часто ображав сестру, принижував її гідність, які проте не виходили за межі побутових конфліктів. Саме тому, ОСОБА_10 коли його доставили до лікарні вказав на ОСОБА_28 , хоча згідно з показами експерта після отримання травми у нього могло бути помутніння свідомості, що могло спровокувати марення та сплутання фактів у свідомості. А відтак ОСОБА_56 при розвитку такому подій, оскільки та різниця в часі між тим, як ОСОБА_10 виштовхали ОСОБА_3 із ОСОБА_11 , та тим часом, через який ОСОБА_56 ніби-то побіг за ним із сокирою, мала б дати змогу потерпілому ОСОБА_10 дійти до свого місця проживання. Не узгоджується з версією сторони захисту, що ОСОБА_10 наніс поза межами будинку удар ОСОБА_56 , і той факт, що шо майже усі учасники події тривалий час шукали ніж, що підтвердила й сама ОСОБА_3 .

Крім того, прокурор зазначає, що за даними гідрометеоцентру є чітко підтверджені дані про погодні явища 20.12.2016, та напередодні, а саме, мороз, ожеледиця та дрібний дощ серед дня. За результатами відкритих у порядку ч. 11 ст. 290 КПК України матеріалів щодо лікування ОСОБА_56 з приводу перелому ноги (які відкриті не для того щоб перевіряти винуватість чи невинуватість свідка, а для встановлення чи спростування фактів, що наводить обвинувачена) спростовується версія сторони захисту про те, що він, під час несприятливих погодних умов, будучи взутим у легке взуття (звучала й версія хатніх тапочок), побіг за потерпілим, який пішов за деякий час до того.

Свідок ОСОБА_25 був послідовним у показах тільки в тій частині, що він був у стані сильного алкогольного сп`яніння, та на помістку його, як стверджує ОСОБА_3 , не було. Після конфлікту на автобусній зупинці, де зустрілися ОСОБА_31 , двоє ОСОБА_148 та ОСОБА_56 , ОСОБА_25 пішов додому. У якому стані свідок ОСОБА_51 привів додому ОСОБА_34 , ОСОБА_25 не міг бачити, оскільки він вже спав, про що чітко двічі в суді підтвердив свідок ОСОБА_58 . А тому покази ОСОБА_59 про те, що він бачив пораненого сина та той щось говорив, не підтверджується.

Як би не змінювали покази свідки, а тим більше обвинувачена, всі їхні версії не витримують критики при аналізі даних з допиту судового медичного експерта ОСОБА_60 , яким зазначено, що ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження 20.12.2016, отримав їх з високою вірогідністю при обставинах, встановлених та описаних у обвинувальному акті за ст. 124 КК України, а саме, отримав множинні тілесні ушкодженні, обороняючись від ударів рукоятки швабри, отримав травму голови (частиною якої є відкрита рана) з високою ймовірністю від дерев`яної палиці типу поліна, та малоймовірно від топорища сокири, оскільки така мала б бути з більшою площею ушкоджень кісток черепа. Щодо дати отримання усіх тілесних ушкоджень, то експерт ствердно зазначив, що усі тілесні ушкодженні могли утворитися у зазначену у його висновку та у обвинувальному акті дату - 20.12.2016.

На підставі наведеного, прокурор просить суд визнати ОСОБА_3 винною у вчиненні злочину, передбаченого ст.124 КК України та призначити покарання у виді арешту терміном 3 (три) місяці. На підставі ч.5 ст.74 КК України та п.3 ч.1 ст.49 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В репліках у судових дебатах прокурор ОСОБА_7 вказала, що висновок експерта в частині пояснень потерпілого при доставленні до медичного закладу на увагу на заслуговує, оскільки в ньому лише наведено цитати з медичної карти потерпілого, яка судом не досліджувалася; показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_31 слід сприймати критично; очевидцями нанесення потерпілому удару ОСОБА_56 жоден зі свідків, допитаних в судовому засіданні не був; свідки в судовому засіданні допитувалися з дотриманням вимог КПК України; залежність експерта від органу прокуратури є надуманими твердженнями сторони захисту, а експерт в судовому засіданні був попереджений про кримінальну відповідальність; свідок ОСОБА_58 в судовому засіданні вказав, що потерпілий здається сказав про Оксану; обвинувачена ОСОБА_3 не сприяла проведенню досудового розслідування, відмовилася від проведення слідчого експерименту, жодний тиск на обвинувачену в процесі розгляду справи прокуратурою не чинився; зміна обвинувачення була погоджена з керівником Стрийської окружної прокуратури, а клопотання про призначення комплексної судової експертизи - це реалізація стороною обвинувачення права, передбаченого ст.350 КПК України.

В репліках у судових дебатах прокурор ОСОБА_6 вказав на те, що судовий розгляд кримінального провадження відбувався на засадах змагальності та з дотримманням прав всіх учасників; версія сторони захисту про те, що кримінальне правопорушення вчинив ймовірно ОСОБА_56 з`явилася наприкінці судового слідства; твердження обвинуваченої про те, що вона боялася ОСОБА_56 спростовуються фактом її спільного проживання з ним впродовж тривалого часу після подій у грудні 2016 року; зміна обвинувачення відбулася у зв`язку з дослідженими в судовому засіданні доказами та встановленими фактичними обставинами справи. Прокурор вважає, що суд прийме законне і обгрунтоване рішення, і якшо обвинувачена винувата вона буде покарана, а якщо не винувата - виправдана.

Правова позиція сторони захисту, надані обвинуваченою ОСОБА_3 покази щодо пред`явленого їй обвинувачення за ст.124 КК України.

Сторона захисту сформулювала свою версію подій, зокрема, вказала, що тяжке тілесне ушкодження, від якого помер ОСОБА_10 заподіяла інша особа, а в діянні ОСОБА_3 відсутній склад будь-якого кримінального правопорушення, зважаючи на докази сторони захисту, подані суду та безпосередньо досліджені в судовому засіданні, а також показання свідків, які зважаючи на відсутність загрози їхньому життю та здоров`ю зі сторони особи, яка спричинила смерть потерпілого ОСОБА_10 , надали суду як до, так і після зміни обвинувачення логічні, послідовні та правдиві показання, з приводу фактичних обставин кримінального правопорушення.

Підтверджуючи версію сторони захисту, обвинувачена ОСОБА_3 , після зміни обвинувачення прокурором, надала показання про те, що вона невинувата у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України, і її показання, надані на досудовому розслідуванні та під час судового розгляду до зміни обвинувачення прокурором, як попередньому, так і даному складу суду, не відповідають дійсності та фактичним обставинам кримінального правопорушення та пояснюються небезпекою, яка загрожувала їй та її дітям від особи, яка насправді з її точки зору могла вчинити кримінальне правопорушення відносно потерпілого ОСОБА_10 . Крім цього, надаючи оцінку показанням свідків, обвинувачена ствердила про те, що їх показання частково, в певних незначних деталях, зокрема, щодо часу, способу вчинення кримінального правопорушення та ходу розвитку подій різняться між собою та з її показаннями, але просить суд врахувати, що такі показання в своїй сукупності підтверджують її позицію про те, що вона невинувата у вчиненні кримінального правопорушення, яке їй інкримінують.

Так, обвинувачена показала, що 20 грудня 2016 року з роботи першим повернувся ОСОБА_56 , він забіг до будинку і повідомив її та ОСОБА_11 про те, що на них з ОСОБА_31 напали ОСОБА_10 та його батько ОСОБА_38 і щоб вони хутко зачиняли двері. Десь за 10-15 хв. прийшов ОСОБА_31 , на подвір`ї вони чули як він розмовляв з ОСОБА_10 , заспокоював його. Після цього дав гроші ОСОБА_10 і той пішов геть. Потім ОСОБА_31 зайшов у будинок, а ОСОБА_10 почав стукати у двері. Після цього ОСОБА_56 взяв сокиру, вибіг з будинку і побіг за ОСОБА_10 . В той час батько ОСОБА_10 - ОСОБА_38 стояв на містку. ОСОБА_56 побіг в сторону будинку потерпілого. ОСОБА_56 повернувся десь за 15-20 хв., футболка у нього була в крові, він повідомив їм, що наздогнав потерпілого ОСОБА_17 на подвір`ї ОСОБА_61 і вдарив його сокирою по голові, що той аж захрипів. Після цього він зняв футболку і сказав їй, щоб вона все брала на себе, і що то вона вдарила потерпілого, оскільки в неї двоє дітей і їй за це нічого не буде. Він передав футболку в крові ОСОБА_62 і сказав, щоб та її спалила. 20.12.2016, вона, по вказівці ОСОБА_56 телефонувала в поліцію після події. Наступного ранку, близько 09.00 год. прийшли працівники поліції, запитали, чи знають вони ОСОБА_10 і вона повідомила їм, що це вона вдарила його поліном по голові ввечері напередодні, як їй про це наказав говорити ОСОБА_56 . Потім її з дітьми та ОСОБА_63 повезли до райвідділу поліції, де допитували і вона говорила так, як їй казав ОСОБА_56 . Потім вона дізналася, що потерпілий помер. Вона та свідки ОСОБА_31 і ОСОБА_11 давали показання в суді про те, що злочин вчинила саме вона через постійні погрози ОСОБА_56 . Напередодні цих подій, 19 грудня 2016 року прийшов батько ОСОБА_64 , приніс для онуки подарунки. Між ними виник конфлікт, вона просила його не приходити до них в п`яному вигляді, і тоді він вхопив її за волосся, ОСОБА_17 почала кричати і він її відпустив. 19.12.2016 вона телефонувала в поліцію, скаржилася на ОСОБА_10 , що той в п`яному вигляді нападає на них. 20 грудня 2016 року ОСОБА_10 дійсно заходив в коридор їхнього будинку, мав при собі патик від сокири і ніж, кликав ОСОБА_56 . ОСОБА_31 і ОСОБА_56 в той час були в будинку. Вони з ОСОБА_17 були на коридорі, вийшов ОСОБА_31 і вони всі разом виштовхали ОСОБА_10 з будинку, при цьому жодних ударів вона йому не наносила. Після цього ОСОБА_65 зачинив двері в будинок на ключ. Обвинувачена пояснила, що вони троє, вона, ОСОБА_11 і ОСОБА_31 боялися ОСОБА_56 , він їм всім постійно погрожував, наказував, як саме потрібно говорити в поліції і в суді, саме цим і пояснюються їхні первинні показання, як на досудовому розслідуванні, так і в суді, про те, що вона нанесла удар потерпілому, хоча насправді такого не було. Доповнила, що був випадок після цих подій, влітку, коли ОСОБА_56 побив ОСОБА_11 і та ховалася від нього в будинку на стриху. Після цього вони всі виїхали з будинку ОСОБА_31 . Вона дійсно проживала разом з ОСОБА_56 близько року в м. Стрию по вул. Саксаганського, бо боялася його, він їй постійно погрожував. Вона від нього втекла і проживала по вул. Б.Хмельницького в м. Стрию, він неодноразово приходив до неї, погрожував, у зв`язку з чим вона викликала працівників поліції. Був навіть випадок, коли він вхопив її за голову, і вдарив її головою до своєї голови, через що вона звернулася в поліцію.

На запитання сторони обвинувачення, ОСОБА_3 не змогла пояснити показання ОСОБА_11 про те, що вона наносила удари ОСОБА_10 , ствердила, що такого не було. Слідчий, який розслідував справу казав їм шукати ножа, і коли вони знайдуть, повідомити його про це. Коли ОСОБА_17 знайшла ніж, то передзвонила до неї, вона сказала покласти його в кульок і поставити на шафу. Вона телефонувала і до слідчого, і в поліцію, і до захисника, але за ножем так ніхто і не прийшов. Ствердила, що між нею та потерпілим не було жодних конфліктів. На досудовому розслідуванні вона і адвокату говорила неправду, бо боялася ОСОБА_56 . Останній не раз застосовував відносно неї фізичну силу, в провадженні суду перебувала справа, де вона була визнана потерпілою, однак вона відмовилася від обвинувачення за порадою прокурора. ОСОБА_56 був судимий, і вони всі його боялися. ОСОБА_56 коли прийшов додому 20.12.2016 був одягнутий в білу футболку, джинси і кросівки, можливо в куртці, точно не пригадує. Дійсно мав місце факт, коли ОСОБА_56 поламав ногу і ходив прихрамуючи, однак він нормально рухався по будинку, і того дня, як і в попередні дні, був на роботі. Версію про поліно і швабру видумав ОСОБА_56 . ОСОБА_17 до них у будинок вже прийшов побитий того дня. 20 грудня 2016 року приїжджали працівники поліції близько 23.00 год., під їх диктовку вона написала заяву Коли вони від`їжджали, на дорозі до них підійшов ОСОБА_66 і сказав, що ОСОБА_17 забрала швидка.

На запитання потерпілої обвинувачена дала показання про те, що дійсно мав місце факт, коли вона їй говорила, що це вона нанесла удари ОСОБА_10 , дослівно «Я його била, била, і била, по спині і по голові». ОСОБА_56 відбував покарання з чоловіком ОСОБА_11 і коли звільнився, приїхав проживати до них в будинок, вона на той час проживала з ОСОБА_31 однією сім`єю. ОСОБА_56 ґвалтував ОСОБА_67 і вони про це дзвонили і розповідали потерпілій, тому ОСОБА_17 так його боялася. Вона дійсно хотіла відшкодувати шкоду, тому запитувала у потерпілої, скільки та витратила коштів на лікування ОСОБА_17 .

На запитання захисника обвинувачена дала показання про те, що вона по людськи хотіла повернути кошти потерпілій за лікування ОСОБА_17 . Сторона обвинувачення пропонувала їй кошти в сумі 3000 грн., щоб вона повернула потерпілій, натомість вона повинна була визнати свою вину, прокурор навіть приїжджала до неї на роботу. Потерпілий ОСОБА_10 бачив, що ОСОБА_56 біжить за ним, і тому тікав від нього. Конфлікт у ОСОБА_10 та ОСОБА_56 був через ОСОБА_67 , бо ОСОБА_56 її постійно ображав. Був випадок, коли ОСОБА_56 телефонував до неї, погрожував їй, щоб вона не розповідала правду, вона навіть записала цю розмову на диктофон. Вони бачили через вікно, як ОСОБА_17 тікав від ОСОБА_56 .

В судових дебатах та останньому слові обвинувачена ОСОБА_3 просить суд її виправдати, оскільки інкримінованого їй кримінального правопорушення, вона не вчиняла.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_9 в ході судового розгляду та під час судових дебатів висловив своє твердження про невинуватість своєї підзахисної та вказав на таку хронологію подій, які мали місце 19.12.2016 і 20.12.2016 в с.Сихів Стрийського району, за участю ОСОБА_10 , ОСОБА_56 , ОСОБА_31 , ОСОБА_11 та ОСОБА_3 , яка з точки зору сторони захисту знайшла своє підтвердження в суді під час допиту свідків, обвинуваченої ОСОБА_3 , під час дослідження письмових доказів сторони обвинувачення і письмових доказів сторони захисту.

Так, 19.12.2016 між потерпілим ОСОБА_45 , його батьком ОСОБА_38 та ОСОБА_56 виник давно назрілий конфлікт про те, що останній вчиняє протиправні (насильницькі) дії стосовно ОСОБА_11 , яка є сестрою ОСОБА_10 та дочкою ОСОБА_38 та тривалий час не відпускає їх додому. ОСОБА_10 та ОСОБА_38 володіли також інформацією про те, що ОСОБА_56 знущається над ОСОБА_11 , б`є її і не виключно, що гвалтує. Саме тому, 19.12.2016 ОСОБА_10 та ОСОБА_38 , вживши алкоголю, набралися сміливості, пішли до будинку ОСОБА_31 , щоб забрати додому ОСОБА_11 . Прийшовши туди, оскільки ОСОБА_56 не бажав відпускати ОСОБА_11 додому і залишатися без жінки на одинці в чужій сім`ї, між ними відбувся конфлікт і шарпанина, в який, з метою розборонити конфлікт, втрутилися ОСОБА_3 , ОСОБА_31 і ймовірно ОСОБА_11 , яка, під час конфлікту, могла бути біля них, і висловлювати своє бачення щодо конфлікту, а могла і поратися по господарству, як це неодноразово вона розповідала в суді. Скільки часу даний конфлікт тривав, не відомо. Проте, було зрозуміло, що 19.12.2016 конфлікт не вичерпався, лише припинилася шарпанина, яка закінчилася тим, що ОСОБА_3 , ОСОБА_31 і ОСОБА_11 виштовхали ОСОБА_10 та ОСОБА_38 з будинку і вони пішли у невідомому напрямку. Про даний конфлікт, зокрема під час всієї події, ОСОБА_3 телефонувала в поліцію і повідомляла про все, що відбувається. Проте, звернення ОСОБА_3 поліцією було проігнороване. Неодноразові телефонні дзвінки з номера мобільного телефону ОСОБА_3 підтверджені роздруківкою абонентських з`єднань, а докази про розмову ОСОБА_3 з поліцейським 19.12.2016 і 20.12.2016, про подію конфлікту, а саме, аудіозапису з ситеми «Марс», отриманого від Стрийського відділу поліції, під час розгляду скарги ОСОБА_3 , навмисно знищено прокурором. Не реалізувавши свої наміри до кінця 19.12.2016, ОСОБА_10 та ОСОБА_38 вирішили завершити свій план на наступний день. З тією метою, знаючи що ОСОБА_31 разом з ОСОБА_56 працюють на одному підприємстві в с. Миртюки і разом кожен день повертаються автобусом додому, 20.12.2016 ОСОБА_10 та ОСОБА_38 , взявши з собою для самозахисту від ОСОБА_56 палицю і ніж, близько 19.00 год. дочекавшись рейсового автобуса, звідки вийшли ОСОБА_31 та ОСОБА_56 , між ними знову виникла суперечка, щодо неповернення додому ОСОБА_11 . В той час ОСОБА_56 , будучи впевненим в тому, що він фізично розвинутий (кандидат в майстри спорту з бойового мистецтва в минулому) і може легко справитися з двома сільськими нападниками, проте, усвідомлюючи, що він щойно звільнений з місць позбавлення волі і йому у разі бійки буде не легко виплутатися від правосуддя, а також розуміючи те, що у разі бійки в центрі села Сихів, можуть скупчитися односельчани і надати допомогу ОСОБА_150, що може теж піти не на його користь, ОСОБА_56 вирішив покинути місце конфлікту, біля автобусної зупинки і побіг до будинку ОСОБА_31 , або, ймовірно хотів заманити кривдників ближче до цього будинку, щоб там собі в темному місці з ними розправитися. Коли ОСОБА_56 побіг до будинку, в той час ОСОБА_31 , не знаючи наміри ОСОБА_56 , намагався ОСОБА_10 заспокоювати і вмовляв його про припинення конфлікту. В цей час ОСОБА_38 , будучи, ймовірно, більше в нетверезому стані за свого сина, не створював небезпеки ні для ОСОБА_56 , ані для ОСОБА_31 і тому десь зник з поля зору в цей період. Наблизившись до будинку ОСОБА_31 , ОСОБА_10 , знаючи що ОСОБА_56 і ОСОБА_11 знаходяться всередині будинку, намагався зайти туди, щоб забрати ОСОБА_11 і помститися ОСОБА_56 . Щоб уникнути продовження конфлікту у своєму житловому будинку, ОСОБА_31 продовжив заспокоювати ОСОБА_10 , який погрожував побити вікна і навіть дав йому десять гривень, лише щоб той пішов додому. Змирившись з таким «підкупом», ОСОБА_10 покинув подвір`я будинку, проте, не надовго. Через декілька хвилин ОСОБА_10 , усвідомив (згадав), що не забрав своєї сестри і не помстився ОСОБА_56 , знову повернувся до будинку ОСОБА_31 . Підійшовши туди, він зайшов у будинок ОСОБА_31 через вхідні двері, які хтось забув зачинити. ОСОБА_31 в цей час на подвір`ї вже не було, він перебував всередині будинку, де зробив собі кави і сів щоб її попити. Саме тому ОСОБА_10 безперешкодно зайшов в будинок. Там знову розпочався конфлікт, який переріс у шарпанину, а можливо і у бійку, внаслідок чого ОСОБА_3 , ОСОБА_31 та ОСОБА_11 , знаючи можливості і минуле ОСОБА_56 і впертість їх обох, з метою уникнення бійки, знову виштовхали ОСОБА_10 з приміщення будинку. Тоді ОСОБА_56 , щоб позбутися щоденних переслідувань і погроз з боку ОСОБА_10 , взяв сокиру і вибіг слідом за ОСОБА_10 на вулицю, наздогнав його і тупою частиною сокири вдарив його по голові. Далі, ОСОБА_56 повернувся в будинок і сказав: «я йому так дав, що він аж захропів». Після того ОСОБА_56 , пригрозивши ОСОБА_31 , ОСОБА_11 та ОСОБА_3 розправою, змусив ОСОБА_3 взяти вину на себе, оскільки, як він її переконував, їй нічого за це не грозить, бо в неї двоє дітей і її ніхто не посадить. З тією метою, ОСОБА_56 придумав свою версію події побиття ОСОБА_10 . А саме, ОСОБА_56 наказав ОСОБА_3 сказати в поліції, що вона побила ОСОБА_10 шваброю по тілу і дерев`яним поліном по голові, коли він увірвався в будинок. Про конфлікт 20.12.2016 ОСОБА_3 теж телефонувала в поліцію і повідомляла про все, що відбувається. Проте, звернення ОСОБА_3 20.12.2016 поліцією теж було проігнороване. Проте, докази про неодноразові телефонні дзвінки 20.12.2016 з номера мобільного телефону ОСОБА_3 підтверджені роздруківкою абонентських з`єднань, а докази про розмову ОСОБА_3 з поліцейським 19 і 20.12.2016, про подію конфлікту, а саме, аудіозапису з ситеми «Марс», отриманого від Стрийського відділу поліції, під час розгляду скарги ОСОБА_3 , навмисно знищено прокурором. В подальшому ОСОБА_10 , стікаючи кров`ю, прийшов додому до ОСОБА_58 , постукав у двері, той вийшов на вулицю, побачив окровавленого ОСОБА_10 , запитав його, що з ним сталося і хто його побив, на що той відповів, що його побив ОСОБА_68 , що проживає у будинку ОСОБА_31 . Після того, ОСОБА_58 викликав швидку допомогу і ОСОБА_10 було доставлено та о 22.10 год. госпіталізовано до Стрийської ЦРЛ. В подальшому, перебуваючи у Стрийській ЦРЛ, під час первинного огляду ОСОБА_10 , перебуваючи при повній свідомості, лікарю повідомив, що його побив знайомий ОСОБА_68 . Сторона захисту вважає, що мотивація дій ОСОБА_10 і його батька ОСОБА_38 є цілком логічною і зрозумілою - звільнити з неволі свою близьку родичку ОСОБА_11 і повернути її додому для прийняття участі у родинному житті і в домогосподарстві. Мотивація ОСОБА_56 (особа, стосовно якої неодноразово (близько десять разів) розслідувалися кримінальні провадження і який неодноразово відбував реальну міру покарання і неодноразово перебувала в місцях позбавлення волі) є теж цілком логічною і зрозумілою - заповнити своє кримінальне життя, тим більше після дострокового звільнення з місць позбавлення волі, присутністю молодої і покірної особи жіночої статі, якою ніхто так дуже не буде цікавитися. Адже ж: чоловік ОСОБА_11 - засуджений і відбуває реальну міру покарання в місцях позбавлення волі; а її батько ОСОБА_38 та брат ОСОБА_10 , як особи з проблемами зі здоров`ям (психічного характеру), алкогольно залежні, особливої небезпеки для ОСОБА_56 не створювали. При тому, ОСОБА_3 та ОСОБА_31 , в цій історії були лише цивільним подружжям, в будинку яких також проживали дві конфліктні особи: ОСОБА_56 та ОСОБА_11 . Щодо завдання ОСОБА_10 тілесних ушкоджень по голові, тим більше із смертельним наслідком, така мотивація у ОСОБА_3 була відсутня і не могла існувати взагалі.

Щодо допиту свідків (очевидців події), сторона захисту вказує таке. Свідок ОСОБА_11 допитувалася двічі органом досудового розслідування (21.12.2016 і 16.02.2017 (одночасний допит) та п`ять разів в суді (20.06.2017; 02.03.2018; 30.05.2019; 21.01.2020 (суд); 27.04.2022 (4,3 год.). Свідок ОСОБА_11 як на досудовому слідстві так і 20.06.2017, 02.03.2018 і 30.05.2019 в суді під час допитів весь час дотримувалася версії про те, що під час конфлікту, який виник в будинку ОСОБА_31 20.12.2016 з ініціативи ОСОБА_10 , вона разом з ОСОБА_3 виштовхували його з хати на вулицю. Коли вони його виштовхували, він махав ножем перед ОСОБА_3 , яка в цей час відхилялася в різні боки, била його шваброю, потім взяла поліно, вдарила його поліном. Чи била його ОСОБА_3 по голові, вона не бачила. В подальшому, 21.01.2020 і 27.04.2022 ОСОБА_11 змінила свої покази і повідомила суду іншу версію. А саме, що 20.12.2016, коли під час конфлікту ОСОБА_10 виштовхали з хати, за ним вибіг з сокирою в руках ОСОБА_56 , який через деякий час повернувся з окровавленою футболкою і сказав, що він вдарив ОСОБА_10 . Футболку він кинув в піч і всім наказав говорити, що ОСОБА_10 вдарила ОСОБА_3 , бо їй і так нічого за це не буде, бо вона має двох дітей. Також ОСОБА_11 повідомила, що ОСОБА_56 кожен раз, перед відвідуванням поліції, адвоката і суду, проводив з нею, з ОСОБА_31 та ОСОБА_3 тривалі бесіди і вчив їх як вони мають свідчити про обставини побиття ОСОБА_10 . Як пояснила ОСОБА_11 , вона спочатку в поліції, а потім і в суді давала неправдиві покази тому, що боялася ОСОБА_56 , тому що він сидів в тюрмі і тому, що він всім в хаті погрожував розправою, якщо хтось розповість, що він побив ОСОБА_10 . Потім, коли вона дізналася, що ОСОБА_56 сидить в тюрмі, вирішила розповісти в суді правду. ОСОБА_11 неодноразово наголошувала, що підтримує свої змінені покази, оскільки до цього вона змушена була говорити неправду. Аналогічними були показання і свідка ОСОБА_31 , який про всі обставини подій, що мали місце 19.12.2016 і 20.12.2016 з його участю і з участю ОСОБА_56 , ОСОБА_38 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та обвинуваченої ОСОБА_3 , окрім обставин побиття ОСОБА_10 , розповідав послідовно і однаково, лише інколи путався в деталях, здебільшого тоді, коли прокурор проявляв свою непрофесійність, нетактовність і подекуди зверхність по відношенню до свідка. Свідок ОСОБА_31 допитувався двічі органом досудового розслідування 21.12.2016 і 16.02.2017 (одночасний допит) та сім разів в суді (20.06.2017, 02.03.2018, 20.09.2019, 10.08.2020, 14.12.2020, 30.04.2021 року та 15.06.2021). На досудовому слідстві і неодноразово в суді свідок ОСОБА_31 розповідав, що в його будинку, окрім його цивільної дружини ОСОБА_3 та її двох дітей, ще проживали ОСОБА_11 зі своєю дочкою та ОСОБА_56 , який після звільнення з тюрми попросився деякий час пожити в нього вдома. Він допоміг ОСОБА_56 влаштуватися на роботу в с. Миртюки, Стрийського району, куди вони обоє разом їздили. 20.12.2016 він разом з ОСОБА_56 в черговий раз поверталися з роботи на рейсовому автобусі. Коли вийшли з автобуса, то побачили біля зупинки ОСОБА_10 та його батька ОСОБА_38 .. На зупинці між ОСОБА_10 та ОСОБА_56 почався конфлікт із за того, що ОСОБА_56 утримує і не відпускає додому ОСОБА_11 . ОСОБА_36 в цей час, уникаючи конфлікту, втік додому, а він залишився біля ОСОБА_10 та заспокоював його. Проте, ОСОБА_10 цілеспрямовано йшов до будинку ОСОБА_31 , де була його сестра. Підійшовши до будинку ОСОБА_31 , ОСОБА_10 почав стукати у вікна і казав, що зараз їх повибиває. Але ОСОБА_31 , щоб цього не сталося дав йому десять гривень і той пішов. ОСОБА_31 зайшов до хати, зробив собі кави і сів щоб її попити. В цей час до хати зайшов ОСОБА_10 і в хаті знову почався конфлікт. Далі, ОСОБА_10 виштовхали на вулицю ОСОБА_69 і ОСОБА_11 , і зачинили двері. Тоді ОСОБА_56 взяв в коридорі сокиру і вибіг на вулицю слідом за ОСОБА_70 . Через деякий час ОСОБА_56 повернувся до хати і сказав: «я йому так дав, що він аж захропів». Тоді ОСОБА_56 всім в хаті наказав говорити, що ОСОБА_10 вдарила ОСОБА_3 , бо їй і так нічого за це не буде, бо вона має двох дітей. Також ОСОБА_31 повідомив, що ОСОБА_56 кожен раз, перед відвідуванням поліції, адвоката і суду, проводим з ним, ОСОБА_11 та ОСОБА_3 тривалі бесіди і вчив їх як вони мають свідчити про обставини побиття ОСОБА_10 . ОСОБА_31 також повідомив, що спочатку в поліції і в суді він давав неправдиві покази тому, що боявся ОСОБА_56 , тому що він сидів в тюрмі і тому, що він всім в хаті погрожував розправою, якщо хтось розповість що він побив ОСОБА_10 . Потім, коли дізнався, що ОСОБА_56 сидить в тюрмі, вирішив розповісти в суді правду. ОСОБА_31 наполягав неодноразово, що підтримує свої змінені покази, оскільки до цього він був змушений говорити неправду. Змінені покази свідка ОСОБА_31 повністю узгоджуються із зміненими показами обвинуваченої ОСОБА_3 , свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_58 та із висновком СМЕ і медичними документами ОСОБА_10 . Обвинувачена ОСОБА_3 допитувалася тричі органом досудового розслідування (21.12.2016, 27.12.2016 та 16.02.2017 (одночасний допит) та чотири рази судом (13.05.2019, 12.12.2019, 26.08.2020 та 20.06.2022). Покази ОСОБА_3 повністю узгоджуються із показами свідків ОСОБА_31 і ОСОБА_11 , як до їх зміни, так і після. Покази ОСОБА_3 також узгоджуються з показами свідка ОСОБА_58 та із висновком СМЕ і медичними документами ОСОБА_10 . Звертає суду увагу на те, що свідки ОСОБА_11 і ОСОБА_31 та обвинувачена ОСОБА_3 , знаючи про бездіяльність поліції, яка не прибувала на неодноразові виклики ОСОБА_3 , про конфлікт, який наростав між ОСОБА_10 та ОСОБА_56 ще до 20.12.2016, перебуваючи в родинних відносинах між собою ( ОСОБА_3 дружина ОСОБА_31 , ОСОБА_11 сестра ОСОБА_10 ), тим більше при наявності трьох малолітніх дітей (двоє дітей ОСОБА_3 і одна дитина ОСОБА_11 ), перебуваючи під погрозами ОСОБА_56 і знаючи його, побоюючись за життя і здоров`я своє і своїх дітей, були вимушені говорити про ті обставини, які надумав ОСОБА_56 і нав`язав їх всім очевидцям події. А саме, що ОСОБА_10 побила ОСОБА_3 дерев`яною шваброю і поліном, якій не зможуть призначити реальну міру покарання через те, що у неї є двоє малолітніх дітей. Знаючи про бездіяльність правоохоронних органів і перебуваючи у страху перед ОСОБА_56 , свідкам ОСОБА_31 й ОСОБА_11 було простіше підтримувати версію останнього, щоб в подальшому, після надання правдивих показів, не залишитися на одинці з ОСОБА_56 і не нести неочікуване покарання від нього. Саме тому, свідки ОСОБА_31 й ОСОБА_11 та й обвинувачена ОСОБА_3 давали неправдиві покази до тих пір, доки не дізналися що ОСОБА_56 перебуває під вартою і вже не створює для них небезпеки, після чого розказали правду. Отже, свідки ОСОБА_31 і ОСОБА_11 , з урахуванням змінених ними показань, не підтвердили причетність ОСОБА_3 до заподіяння ОСОБА_10 тілесних ушкоджень. Натомість, вказані свідки підтвердили ймовірну причетність ОСОБА_56 до побиття ОСОБА_10 . Щодо плутанини в обставинах подій, на що у своїх дебатах наголошував прокурор, то зауважує, що з вини органу досудового розслідування і прокуратури кримінальне провадження №0002648 від 21.12.2016 вже майже шість років розглядається судом. Через не доопрацювання у справі органу досудового розслідування і в більшості процесуальних прокурорів, на досудовому слідстві через допущені недоліки, суд неодноразово був вимушений викликати до суду свідків, з`ясовувати обставини справи та перевіряти правдивість їх показань і причин зміни їх показів. Свідок ОСОБА_58 допитувався двічі органом досудового розслідування (21.12.2016 і 10.02.2017) та двічі судом (01.06.2017 і 27.08.2019). Як на досудовому розслідуванні так і в суді свідок ОСОБА_58 повідомляв, що 20.12.2016 близько 20.30 годин до нього в будинок зайшов обкровавлений ОСОБА_10 . Коли ОСОБА_58 його запитав, що сталося, ОСОБА_10 відповів, що його побив ОСОБА_68 . Після того він викликав швидку допомогу і ОСОБА_10 забрали до лікарні. Покази ОСОБА_58 були весь час послідовними і однаковими, повністю узгоджуються із зміненими показами обвинуваченої ОСОБА_3 , із зміненими показами свідків ОСОБА_31 і ОСОБА_11 та із висновком СМЕ і медичними документами ОСОБА_10 . Щодо показів свідка ОСОБА_38 (батька загиблого), свідка ОСОБА_71 та потерпілої ОСОБА_8 , то вони очевидцями події не були і їх свідчення ані прямо, ані опосередковано не спростовують досліджені судом письмові докази і вище вказані показання свідків і обвинуваченої. Щодо показів експерта, то сторона захисту не бажає надавати йому оцінку, оскільки вважає, що такий є повністю залежний від прокурора і давав покази в суді у спосіб, якій був вигідний прокурору. Свідок ОСОБА_56 допитувався двічі органом досудового розслідування (21.12.2016 і 16.02.2017 (одночасний допит) та п`ять разів судом (20.06.2017, 02.03.2018, 24.10.2019, 21.01.2020 та 20.12.2021 з приміщення СІЗО). На всіх допитах свідок ОСОБА_56 проявляв свою непохитність і послідовність. Сторона захисту вважає за недоцільне вдаватися в аналіз поведінки ОСОБА_56 і в його показання, оскільки хронологія подій з його участю, його кримінальне минуле і показання свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_31 та обвинуваченої ОСОБА_3 , щодо його особи, є цілком очевидним, що саме він міг заподіяти смертельні тілесні ушкодження ОСОБА_10 . Під час дослідження Висновку СМЕ № 271 від 24.01.2017, проведеного Стрийським районним відділенням КЗ ЛОР «ЛОБСМЕ», відображено: «Із представленої медичної карти стаціонарного хворого №9918 Стрийської ЦРЛ відомо що «… гр. ОСОБА_10 , 1989 р.н. поступив на стаціонарне лікування в травматологічне відділення 20.12.2016 о 22 год. 10 хв. зі скаргами на кровотечу з рани голови, слабість загальну. Зі слів хворого біля години тому вдома вдарив сусід ОСОБА_68 по голові». Такий запис лікаря підтверджується записом у медичній картці стаціонарного хворого ОСОБА_10 №9918, яка теж була досліджена судом. Крім того, обвинувачена ОСОБА_3 змінила свої показання, які вона надавала на досудового слідстві та в суді і надала суду беззаперечні покази про те, що саме ОСОБА_56 побив ОСОБА_10 (взяв сокиру, вибіг слідом за ОСОБА_10 , після чого через деякий час повернувся і сказав, що вдарив його сокирою по голові так, що той аж захропів), після чого пригрозив ОСОБА_11 , ОСОБА_31 і ОСОБА_3 , щоб нікому про це не казали і нав`язав всім вигадану ним версію про те, щоб ОСОБА_3 взяла на себе відповідальність за побиття ОСОБА_10 , тому що в неї двоє неповнолітніх дітей і її до в`язниці не посадять. Не варто залишати поза увагою і той факт, що коли ОСОБА_56 прибув 24.10.2019 в судове засідання з явними ознаками алкогольного сп`яніння, в залі суду він зізнався у побитті ОСОБА_10 і наголосив, що він це зробив заради обвинуваченої ОСОБА_3 . Звертає також увагу суду на те, що з метою всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин даної справи обвинуваченою ОСОБА_3 та її захисником неодноразово подавалися звернення слідчому і прокурору щодо встановлення необхідних обставин, з допомогою яких слідство беж жодних утруднень прийшло б до правильного і справедливого висновку у справі і не завдавало б організацією зайвих слідчих дій, неодноразових повторних викликів до суду шкоди державі і учасникам процесу. Проте, такі звернення органом досудового розслідування і прокуратурою повністю проігноровані, документи під час їх розгляду сфальсифіковані, аудіозапис телефонних дзвінків ОСОБА_3 , які вона здійснювала 19.12.2016 і 20.12.2016 під час конфлікту між ОСОБА_10 і ОСОБА_56 , прокурором навмисно знищено.

Така обставина свідчить про те, що саме прокуратура побачила незворотні процеси у кримінальному провадженні, які спрямовують справу до виправдувального вироку і саме тому, прокуратура почала вживати заходів для реалізації даного кримінального провадження хоча б в якийсь спосіб, один з яких - привабити обвинувачену санкцією ст. 124 КК України. А тому, враховуючи викладені обставини, слід дійти до обґрунтованого і беззаперечного висновку про наявність обставин, які виключають злочинність діяння ОСОБА_3 і про відсутність в її діях складу кримінального правопорушення, як за ч.2 ст.121 КК України так і за ст. 124 КК України. Просить ухвалити рішення, яким виправдати ОСОБА_3 за її обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого як ст.124 КК України, так і ч.2 ст. 121 КК України.

Застереження щодо обсягу досліджених доказів.

Враховуючи, що у цьому кримінальному провадженні обвинувачена вину у вчиненні злочину, передбаченого ст.124 КК України не визнає, за клопотанням сторони обвинувачення, яке частково було підтримано стороною захисту та стороною потерпілого, відповідно до вимог ч. 2 ст. 349 КПК України, судом досліджено всі надані сторонами кримінального провадження докази, після зміни прокурором обвинувачення.

Показання потерпілої та свідків, які суд покладає в основу вироку та яким буде надано ретельну оцінку, при оцінці доводів сторін кримінального провадження.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 , після зміни прокурором обвинувачення на ст.124 КК України, дала покази про те, що потерпілий ОСОБА_70 - це її племінник, сусід повідомив її, що той у лікарні з розбитою головою. Вона поїхала у лікарню, де лікуючий лікар показав їй медичні документи, в яких було вказано зі слів її племінника, що його вдарив по голові ОСОБА_68 . Вони з сестрою ОСОБА_72 поїхали в с. Сихів, зайшли до будинку, де проживала на той час ОСОБА_3 , запитували, що сталося, а обвинувачена їм у відповідь: «Це я винувата, я його била, била, по руках, по голові патиком». Вона стверджувала, що це вона вчинила злочин. В цей час підійшов ОСОБА_26 , і почав запитувати у них, чому вони кричать на ОСОБА_3 . ОСОБА_31 сказав, що він нічого не бачив. Вони з ОСОБА_3 між собою того дня посварилися і пішли геть. Потім вона ще приходила до них, хотіла поговорити з ОСОБА_17 , але обвинувачена навмисно не давала їй такої можливості, не впускала її до будинку. Після цього сусіди їй розповіли, що бачили ОСОБА_67 , її племінницю побитою. У 2016 році ОСОБА_27 , її племінниця не раз ночувала у ОСОБА_3 , а потім залишилася там проживати. ОСОБА_17 народила дитину і при народженні отримала кошти на дитину, але ОСОБА_16 забрала у неї картку і користувалася нею, їй про це розповідала ОСОБА_73 . ОСОБА_38 розповідав їй, що 19.12.2016 приходив до онучки, приносив їй подарунки, потім пішов додому, прибігла ОСОБА_17 , щось розповіла ОСОБА_17 і той побіг до будинку ОСОБА_3 . Батько на нього очікував, а потім за деякий час пішов туди, коли підійшов до будинку, побачив ОСОБА_17 , який був вже побитий. ОСОБА_17 того дня цілий день пролежав вдома, а наступного дня знову туди пішов. Був випадок, коли ОСОБА_56 в лютому місяці побив ОСОБА_38 і про це всі знали. Вважає, що ОСОБА_73 скаржилася брату на ОСОБА_56 , що той її ображає, і брат ОСОБА_17 хотів її захистити, тому і ходив до будинку ОСОБА_31 . ОСОБА_3 готова була відшкодувати їй всі витрати, які та потратила на лікування ОСОБА_17 у лікарні. Ствердила, що напередодні подій, 19.12.2016 ОСОБА_17 побили в будинку ОСОБА_31 , у нього боліла голова. ОСОБА_17 20.12.2016 розповідав сусіду ОСОБА_58 про те, що його побили, коли той викликав йому карету швидкої медичної допомоги. Підтвердила той факт, що ОСОБА_38 та ОСОБА_10 зловживали алкогольними напоями, ОСОБА_17 притягався до кримінальної відповідальності. ОСОБА_38 ходив забирати ОСОБА_17 з будинку ОСОБА_31 і 19.12.2016, і 20.12.2016. Вона була переконана, що злочин вчинила ОСОБА_3 , зважаючи на те, що остання визнавала свою провину.

Свідок ОСОБА_31 , після зміни прокурором обвинувачення на ст.124 КК України, в судовому засіданні дав показання про те, що 20.12.2016 ввечері, близько 19.30 год. вони з ОСОБА_56 поверталися з роботи додому в с. Сихів, вийшли з автобуса, йшли по дорозі, з темноти до них вийшли ОСОБА_10 з батьком ОСОБА_38 . ОСОБА_17 мав при собі ніж, довжиною 25 см, а ОСОБА_42 в руках тримав палицю. ОСОБА_42 вдарив його палицею по плечі, він її в нього відібрав і відштовхнув ОСОБА_42 . Після цього на нього з ножем напав ОСОБА_17 і він віддав йому палицю. ОСОБА_17 говорив, що йому нічого не буде, бо він неосудний, звертався до ОСОБА_28 , що заріже його, бо той домагається його сестри ОСОБА_17 . ОСОБА_68 почав бігти до будинку, а ОСОБА_17 побіг слідом за ним. Він намагався їх наздогнати, просив ОСОБА_17 заспокоїтися. Коли підбіг до будинку, то побачив, що ОСОБА_17 націлився у вікно, щоб його розбити, він просив його, щоб той цього не робив. Після цього ОСОБА_17 попросив у нього 10 грн. і погодився піти. Він дав йому 10 грн. і той пішов в сторону дороги. Він зайшов до будинку, там були ОСОБА_26 , ОСОБА_27 і ОСОБА_74 , діти були у кімнаті. Після цього, коли ОСОБА_17 був на містку, ОСОБА_26 і ОСОБА_74 відчинили двері, і кликали ОСОБА_17 , той знову підійшов, і вони про щось розмовляли. Після цього, на його очах ОСОБА_26 вхопив сокиру, яка була у коридорі будинку і розмахував нею перед ОСОБА_17 , і той почав одразу тікати, а ОСОБА_68 побіг за ним. Потім ОСОБА_68 повернувся і сказав: «Не знаю, чи я його забив, чи ні. Якщо буде міліція, щоб ОСОБА_21 говорила, що це вона його вдарила поліном по голові, інакше його посадять, а вона має дітей, і їй дадуть умовне покарання, і щоб та брала всю провину на себе». Наступного дня їх усіх забрали до райвідділу поліції. Вказав, що 19.12.2016 ОСОБА_17 також приходив до них і в будинку був конфлікт. Після всіх цих подій ОСОБА_56 ще тривалий час проживав в його будинку, він боявся його, тому на досудовому розслідуванні і в перших судових засіданнях давав неправдиві показання. Йому відомо, що ОСОБА_56 раніше судимий, відбував покарання у місцях позбавлення волі, крім цього є майстром спорту по східній боротьбі. Йому відомо, що ОСОБА_17 возила передачі в тюрму ОСОБА_56 , а ОСОБА_3 розмовляла з ним по телефону. Пізніше односельчани вигнали його з села, тому, що ОСОБА_68 знову когось побив. Він пригадує, що 20.12.2016 між ОСОБА_3 та ОСОБА_10 була лише розмова, жодного конфлікту не було, він не бачив. 20 грудня 2016 року ОСОБА_3 викликала поліцію, бо ОСОБА_17 був з ножем, вона боялася за дітей, коли приїхали працівники поліції, вона писала заяву. Пояснив, що ОСОБА_27 проживала в його будинку через те, що батько і брат постійно пиячили, хтось розповів ОСОБА_17 , що ОСОБА_56 , тому той і хотів його побити. 19.12.2016 між ОСОБА_56 та ОСОБА_10 також був конфлікт, вони билися між собою, шарпалися у ОСОБА_17 була кров. Вони виштовхали його з будинку і зачинили двері. Не пригадує, щоб 20.12.2016 в будинку була якась бійка. Після того, як ОСОБА_56 20.12.2016 побіг за ОСОБА_17 , то повернувся десь за 15-20 хв. і сказав: «Він ніби захрипів, не знаю, чи я його вбив, я вдарив його чи по потилиці, чи по голові». Він повернувся до будинку з сокирою. Говорив, що наздогнав ОСОБА_17 , що той тікав від нього, і він вдарив його ззаду. ОСОБА_3 викликала поліцію і 19.12.2016 і 20.12.2016, вона хвилювалася за дітей, телефонувала, як до, так і після подій. ОСОБА_56 постійно наказував йому як говорити, він боявся його, і крім цього його переконала ОСОБА_3 , що так буде краще, тому він і давав інші свідчення. Він змінив показання і вирішив розповісти про те, як було насправді у зв`язку з затриманням ОСОБА_56 та поміщенням до слідчого ізолятора.

Свідок ОСОБА_56 , після зміни прокурором обвинувачення на ст.124 КК України, в судовому засіданні дав показання про те, що в грудні 2016 року ввечері, він перебував у житловому будинку ОСОБА_31 , коли з кімнати почув крики ОСОБА_3 , яка просила забрати дітей, і кричала «ОСОБА_76 біжи сюди, бо він хоче мене зарізати» і ОСОБА_31 вийшов з кімнати на коридор. Потім вони вдвох, разом з ОСОБА_75 зайшли до кімнати, і ОСОБА_73 повідомила, що вони вигнали ОСОБА_34 з будинку. За вікном він почув крики. Це були голоси ОСОБА_34 і його батька ОСОБА_37 . Вранці приїхали працівники поліції і сказали, що ОСОБА_17 помер. ОСОБА_21 повідомила, що це вона його вдарила, захищаючись, оскільки він тримав в руці ніж, вважає, що вона не могла його вбити. Він чув, як ОСОБА_21 і ОСОБА_17 сварилися з ОСОБА_17 в коридорі, коли він забирав дітей до кімнати. Він в коридор не виходив. В коридорі стоять диван, шафа, коробка з дровами і є поліно. Вони йому розповідали, що ОСОБА_17 був випивший, сварився за гроші. Батько ОСОБА_17 в той час стояв на дорозі. Він з будинку того дня не виходив. В нього з ОСОБА_17 не було жодних відносин. За день до того, 19.12.2016, ОСОБА_17 кидався на нього, хотів, щоб ОСОБА_31 дав йому гроші на горілку. ОСОБА_76 дав йому гроші і той пішов. 20.12.2016 на стінах в коридорі він плям бурого кольору не бачив. Того дня, він дійсно зі ОСОБА_76 повертався з роботи, коли до них підійшов ОСОБА_17 , який тримав в руках ніж з батьком, який тримав в руках палицю. ОСОБА_76 з батьком ОСОБА_17 штовхалися і впали в канаву, ОСОБА_17 побіг витягати батька з канави, а він пішов до будинку. Брат з батьком мали до них претензії через те, що вважали, що вони витрачали кошти, які ОСОБА_73 отримувала на дитину. ОСОБА_73 покинула їхнє житло через те, що брат ОСОБА_17 її ґвалтував. Після всіх цих подій, ОСОБА_74 проживала з ним в м. Стрию з дітьми, бо не мала де жити, у них були добрі відносини. Він дійсно хотів взяти за ОСОБА_21 провину на себе, але потім дізнався, що в неї є інший чоловік і відмовився. Він жодних тілесних ушкоджень ОСОБА_10 того вечора не наносив, йому невідомо, хто наніс такі. Він особисто того дня бачив у ОСОБА_17 в руках ніж. Він бачив, як ОСОБА_17 махав перед ОСОБА_21 ножем, в ОСОБА_21 в той час в руках було поліно і вона ним відмахувалася від нього. Він не бачив, щоб ОСОБА_21 тим поліном наносила удари потерпілому. ОСОБА_17 у руках тримала якусь палку, вони з ОСОБА_21 намагалися вигнати потерпілого з будинку. Після цих подій, вони з ОСОБА_21 разом проживали, був випадок, коли вони посварилися і він її штовхнув, братова викликала працівників поліції. Він жодного разу ОСОБА_17 тілесних ушкоджень не наносив. Повідомив суд про те, що він дійсно раніше відбував покарання у місцях позбавлення волі за ч.1 ст.121, ч.2 ст.185 КК України. З ним в місцях позбавлення волі відбував покарання чоловік ОСОБА_48 . Жодних відносин у нього з ОСОБА_17 не було, вона спала з дитиною в іншій кімнаті. Конфлікт з ОСОБА_45 у нього був через ОСОБА_17 , тому, що брат її думав, що у них є якісь відносини між собою. ОСОБА_17 мав до нього претензії, що ОСОБА_17 витрачає на нього і на ОСОБА_76 дитячі гроші. Крім цього, ОСОБА_17 мав образи на обвинувачену, оскільки та неодноразово викликала на нього п`яного поліцію. Конфлікт на вулиці мав місце в той самий день, а напередодні був конфлікт між ОСОБА_17 , його батьком та ОСОБА_77 , вони приходили до ОСОБА_17 , щоб та відала кошти, які отримала на доньку. ОСОБА_21 їх виганяла, і батько ОСОБА_17 вхопив її за шию і намагався задушити. Він того дня на вулицю не виходив, був одягнутий в джинси і футболку. Футболка була червоного кольору, подерта, вона була в крові, бо в нього з носа текла кров. Коли він йшов до будинку, то впав. ОСОБА_17 її кинула того вечора в пічку. Доповнив, що тиждень до того ОСОБА_17 шукали якісь хлопці, хотіли його покарати за те, що він поцарапав їм автомобіль. ОСОБА_74 казала йому брати провину на себе, і що ОСОБА_17 її захищатиме, а він сказав їй у відповідь, що ОСОБА_76 підтримає його. Вважає, що ОСОБА_16 не могла вчинити злочин відносно ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_38 , після зміни прокурором обвинувачення на ст.124 КК України, в судовому засіданні дав показання про те, що 19 грудня 2016 року він приніс подарунок онучці, вони випили зі ОСОБА_76 горілки і він пішов додому. Вони з сином ОСОБА_17 були вдома, коли прибігла ОСОБА_17 і повідомила, що в будинку ОСОБА_29 її б`є ОСОБА_26 . ОСОБА_17 побіг туди, а він залишився вдома. Він чекав на сина і не дочекавшись, пішов до будинку ОСОБА_29 . Коли підійшов до будинку, побачив, що ОСОБА_74 тримає двері, він її відштовхнув і коли зайшов в будинок, то побачив, як ОСОБА_26 б`є його сина ОСОБА_17 , а ОСОБА_76 в той час стоїть поруч біля дверей. Він забрав ОСОБА_17 , той був побитий, і вони пішли додому. В лікарню ОСОБА_17 не поїхав, а залишився вдома. Наступного дня, 20 грудня 2016 року ОСОБА_17 цілий день лежав вдома, він був у товариша, коли повернувся, побачив карету швидкої медичної допомоги. Син був наче в тумані. Казав, що його вдарив ОСОБА_68 . ОСОБА_68 розбив йому голову. Сина забрали у лікарню, зробили дві операції і через кілька днів він помер. Швидку допомогу викликав сусід ОСОБА_78 . Заперечив показання на досудовому розслідуванні про те, що ОСОБА_17 вдарила ОСОБА_3 , наголосив, що ОСОБА_17 вдарив ОСОБА_68 , син йому сам про це сказав. Він дійсно того дня був випивший, однак чітко пригадує обставини, за яких син вказав, хто його вдарив. Йому казала сусідка, яка живе поруч, що бачила, як ОСОБА_68 вдарив ОСОБА_17 . Він намагався поговорити з ОСОБА_68 , але той від нього тікав, казав, що всіх їх повбиває. ОСОБА_74 знущалася на ОСОБА_17 , забирала у неї гроші, била її. Чому ОСОБА_17 20 грудня 2016 року пішов до будинку ОСОБА_29 , йому невідомо, так як його вдома не було в той час. Зазначив, що конфлікт між ОСОБА_17 та ОСОБА_68 був через ОСОБА_17 . 19 грудня 2016 року він бачив як ОСОБА_68 бив ОСОБА_17 , у нього був через це струс мозку, він скаржився, що йому погано. ОСОБА_68 бив його повсюди, копав ногами, бив по голові. 20 грудня 2016 року ОСОБА_17 йому казав, що його вдарив того дня ОСОБА_68 . Крім цього, сусід ОСОБА_42 йому казав, що бачив, як ОСОБА_17 тікав і за ним біг ОСОБА_68 , і після цього вдарив його якимось предметом по голові. У сина з голови текла кров і він казав, що його вдарив ОСОБА_68 .

Свідок ОСОБА_11 після зміни прокурором обвинувачення на ст.124 КК України, дала в судовому засіданні показання про те, що на час подій, описаних в обвинувальному акті вона проживала в будинку ОСОБА_29 . На той час у вказаному будинку проживали ОСОБА_24 , ОСОБА_74 з двома дітьми, вона з донькою ОСОБА_79 , мати ОСОБА_40 та ОСОБА_26 . Вранці 19 грудня 2016 року прийшов її батько з подарунком для онуки, ввечері прийшов брат ОСОБА_17 , він був випивший, звинувачував її у стосунках з ОСОБА_26 . Вона відповідала йому, що це неправда, просила прийти наступного дня. При їхній розмові, яка мала місце в коридорі будинку, була присутня ОСОБА_74 . Брат наказував їй повертатися додому. Потім вона пішла до корови в стайню, коли повернулася, ОСОБА_17 знову зайшов до будинку. ОСОБА_17 намагався зайти в її кімнату, до ОСОБА_79 , вона його не впускала, просила, щоб той йшов геть. Вони намагалися з ОСОБА_21 його виштовхати, він пручався. При собі він мав палку від сокири і ніж. Він махав ними перед ОСОБА_21 . ОСОБА_21 в цей час вхопила швабру, намагалася вибити нею палку з рук ОСОБА_17 . Коли швабра випала з рук ОСОБА_21 , та вхопила патик з кошика і махала ним перед ОСОБА_17 , щоб той йшов геть. Після цього їм таки вдалося його виштовхати. Потім вона чула з кімнати, як ОСОБА_17 на вулиці кричав, що зараз розіб`є вікно. ОСОБА_40 з ОСОБА_68 в той час йшли з роботи, ОСОБА_68 забіг до будинку і повідомив, що ОСОБА_17 йде до будинку п`яний. Вони з ОСОБА_21 зачинили двері, щоб його не впустити до будинку. Підійшов до вікна ОСОБА_40 , постукав і попросив відчинити. Коли вона була в кімнаті, то чула розмову між ОСОБА_17 та ОСОБА_40 , ОСОБА_17 казав, що розіб`є вікно, натомість ОСОБА_40 дав йому гроші, щоб той йшов геть. Потім прийшов ОСОБА_66 і повідомив, що у ОСОБА_17 розбита голова і щоб вона їхала до нього у лікарню. ОСОБА_21 дійсно того дня била ОСОБА_17 , по спині, по руках. Вона брата ОСОБА_17 не боялася, дійсно був випадок, що одного разу він випивший її домагався. ОСОБА_68 на неї травив пса, але жодних відносин у неї з ним не було. У ОСОБА_17 був поцарапаний ніс і синє око, коли вони виштовхували його з будинку. Чи била ОСОБА_80 того дня по голові, вона не бачила. При цьому брат ухилявся від ударів, чи була кров того вечора на стіні вона не бачила. На браті крові не було. Брат прикривався руками, ОСОБА_21 його по голові не била. ОСОБА_21 боялася ОСОБА_68 , тому сказала, що це вона зробила. Вона думає, що це зробив ОСОБА_68 , ОСОБА_17 його дуже не любив, бо ОСОБА_68 чіплявся до неї і до доньки. ОСОБА_68 вже відсидів у тюрмі, тому і казав ОСОБА_21 , щоб та брала провину на себе. У ОСОБА_28 футболка була у крові, він кинув її у кошик і наказав їй спалити. Футболка була білого кольору, і була в крові. Вона раніше не розповідала про ці обставини, оскільки боялася ОСОБА_68 . Чи виходив ОСОБА_26 з будинку, вона не бачила, так як на той час вже була в кімнаті. Пізніше ОСОБА_56 зняв футболку, яка була в крові, казав до ОСОБА_21 , щоб та брала провину на себе, бо його можуть посадити, а її не посадять. Навесні вони з ОСОБА_5 знайшли ніж у фосі, повідомили про це ОСОБА_21 , потім поклали ніж в кульок на шафу в коридорі. Вони з ОСОБА_21 шукали його взимку, але не знайшли. При цьому зазначила, що може помилятися в датах, оскільки минуло надто багато часу. Підтвердила той факт, що футболка ОСОБА_28 була в крові. Коли вони з ОСОБА_21 виштовхували ОСОБА_17 з будинку, йому при цьому ніхто ударів не наносив. ОСОБА_26 дійсно в той час хромав. Він чув її розмову з ОСОБА_66 про те, що у ОСОБА_17 розбита голова, вона хотіла йти до брата, але ОСОБА_26 їй пригрозив, що подзвонить в службу і у неї заберуть доньку. ОСОБА_26 зняв футболку до того, як прийшов ОСОБА_66 . Між ОСОБА_17 і ОСОБА_21 не було жодних неприязних відносин. ОСОБА_17 був злий на ОСОБА_68 , через неї, а ОСОБА_68 був злий на ОСОБА_17 , що той постійно ходить до них в будинок. Зізналася, що вона не бачила, щоб обвинувачена наносила ОСОБА_17 удари патиком або поліном, тим паче по голові. Коли ОСОБА_68 говорив до ОСОБА_21 брати вину на себе, вона не розуміла спочатку про що мова, але коли прийшов ОСОБА_66 і повідомив, що ОСОБА_17 вдарили по голові, вона зрозуміла, що саме ОСОБА_68 мав на увазі, і що саме він вдарив ОСОБА_17 . Після 26 грудня 2016 року вона не поверталася у вказаний будинок, оскільки боялася ОСОБА_68 . Він їй постійно погрожував кулаками. Коли вони їздили до суду він її лякав, казав, що якщо вона розповість правду, то її в подальшому ніхто не знайде. Визнала, що на досудовому розслідуванні і в суді, на початку судового слідства надавала неправдиві показання про те, що злочин вчинила ОСОБА_3 , однак пояснила, що боялася ОСОБА_28 , який насправді вчинив цей злочин і змусив обвинувачену взяти вину на себе.

В судовому засіданні, судово-медичний експерт ОСОБА_60 , після зміни прокурором обвинувачення на ст.124 КК України, дав показання про те, що він складав висновок №271 від 24.01.2017 і повністю його підтримує. На запитання сторони обвинувачення вказав, що сама рана нанесена потерпілому не була смертельною, однак вона перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку і в сукупності з іншими тілесними ушкодженнями призвела до смерті потерпілого. Рана розміщена в лобно-тім`яній ділянці голови справа. Травмуюча сила діяла з правої сторони, або наближеної до неї. Більш ймовірно, що особа, яка наносила удар знаходилася з правого боку, однак могла бути, як спереду, так і ззаду. На голові було видно рану в лобно-тім`яній ділянці, однак вона не є причиною смерті. В подальшому було виявлено крововилив в м`якій тканині голови навколо рани, вдавлений перелом кісток склепіння черепа в області даної рани, крововиливи під оболонки та в речовину головного мозку, всі ці ушкодження і стали причиною смерті. Ушкодження на тильних сторонах рук могли утворитися при захисті від ударів. На задній поверхні правої кістки було два синці; набряк і синюшність шкірних покривів на задній поверхні лівої кістки, характерні для захисту. Морфологічні ознаки гострого предмету не підтверджено, предмет яким могла бути нанесена рана по голові - тупий. На момент огляду рана вже була оброблена лікарями. Клаптя шкіри вони відправили на експертизу і отримали відповідь про те, що удар було нанесено тупим твердим предметом з обмеженою поверхнею. Не виключає, що такий удар могло бути нанесено обухом сокири. Однак ушкодження мали би бути масивнішими. Просить врахувати, що під час бійки особа змінює своє статистичне положення, під час нанесення удару може перебувати в будь-якому положенні. Підтвердив той факт, що з рани на момент вчинення злочину мала б текти кров. Вказав, що кров дійсно могла потрапити на стіни будинку. Вказав, що це була наскрізна рана, і на її дні було видно кісткову тканину. Підтвердив, що після вчинення злочину потерпілий міг ще вчиняти активні дії. Вказав, що при поступленні до лікарні, потерпілий перебував ще в свідомості. Пізніше відбувся набряк головного мозку. В приймальне відділення лікарні потерпілий поступив з черепно-мозковою травмою, струсом головного мозку, забійною раною голови. При поступленні до лікарні у потерпілого не був тяжкий критичний стан, його стан здоров`я погіршувався з кожною годиною. Після проведення МРТ було діагностовано перелом кісток склепіння черепа і крововилив в головному мозку. Були відібрані всі необхідні зразки крові у потерпілого. Підтримав висновок, який складав відносно обвинуваченої ОСОБА_3 .

На запитання сторони захисту експерт ОСОБА_60 вказав, що не виключає нанесення удару обухом сокири. Зауважив, що вдавлений перелом, який описаний лікарями не є великим за своїми розмірами. Під час операції потерпілому робили трепанацію черепа, щоб видалити гематоми. Такі тілесні ушкодження не могли утворитися при падінні. І від удару поліном могли утворитися такі тілесні ушкодження. Тілесні ушкодження на руках могли утворитися від дії будь-яких тупих твердив предметів. Синці та садна на тілі та всі інші тілесні ушкодження могли утворитися в час, вказаний в постанові, по морфологічних особливостях можуть відповідати даті, вказаній в постанові про призначення експертизи.

Після зміни прокурором обвинувачення на ст.124 КК України, під час одночасного допиту свідків ОСОБА_56 , ОСОБА_11 , ОСОБА_31 , обвинуваченої ОСОБА_3 , в присутності судово-медичного експерта ОСОБА_60 , свідок ОСОБА_11 на запитання про те, хто був у будинку 20 грудня 2016 року, коли до будинку прийшов потерпілий ОСОБА_10 , вказала, що була вона, обвинувачена, їхні діти і пізніше прийшли ОСОБА_31 та ОСОБА_56 . Свідок ОСОБА_31 при цьому вказав, що він був у будинку, коли ОСОБА_56 вийшов на двір. Коли він прийшов до будинку, потерпілий був на подвір`ї, хотів розбити вікно, він його заспокоїв і той пішов. Свідок ОСОБА_56 вказав, що коли він прийшов до будинку, потерпілого в будинку не було. Вони з ОСОБА_31 зустріли потерпілого та його батька як вийшли з автобуса, біля зупинки. Він пішов до будинку, за ним прийшов ОСОБА_31 . Потім вони почули крики, потерпілий сварився з обвинуваченою та ОСОБА_11 . Свідок ОСОБА_31 підтвердив показання свідка ОСОБА_56 про те, що вони дійсно біля зупинки зустріли потерпілого з батьком. При цьому Свідок ОСОБА_31 вказав, що конфлікт у будинку був 19.12.2016, а ці події відбувалися 20.12.2016. Свідок ОСОБА_56 заперечив та вказав, що конфлікт мав місце і 19.12.2016, і 20.12.2016. Свідок ОСОБА_11 вказала, що 20.12.2016 конфлікту не було, конфлікт у коридорі будинку був 19.12.2016. Свідок ОСОБА_56 ствердив, що конфлікт був 20.12.2016 в коридорі будинку між потерпілим, обвинуваченою та ОСОБА_11 . В цей час ОСОБА_31 також був вдома, а 19.12.2016 ОСОБА_31 вдома не було. Свідок ОСОБА_56 вказав, що його футболка була порвана, він впав на роботі і на футболці були крапельки крові. Він просив ОСОБА_11 її випрати, але вона кинула її в пічку. Свідок ОСОБА_11 при цьому вказала, що коли ОСОБА_56 давав їй футболку, він казав їй, що це його кров. Свідок ОСОБА_11 підтвердила показання обвинуваченої про те, що ОСОБА_56 казав ОСОБА_3 брати вину на себе, за те, що він побіг за потерпілим, наздогнав його і вдарив по голові. Свідок ОСОБА_31 при цьому також підтвердив, що такі події мали місце, і що дійсно ОСОБА_56 казав, що вдарив потерпілого обухом сокири і щоб ОСОБА_3 брала вину на себе. Свідок ОСОБА_56 заперечив свою причетність до вчинення вказаного кримінального правопорушення. Свідки ОСОБА_31 та ОСОБА_11 вказали, що не були очевидцями безпосереднього нанесення ОСОБА_56 удару потерпілому. При цьому свідок ОСОБА_31 вказав, що бачив, як ОСОБА_56 виходив з будинку і брав сокиру. І коли повернувся, казав, що вдарив потерпілого, точно не знає по чому саме. ОСОБА_11 вказала, що не бачила цього, оскільки була з дітьми у кімнаті, однак чула, як ОСОБА_56 казав, що наніс удар потерпілому. Свідки ОСОБА_31 та ОСОБА_11 ствердили, що чули як ОСОБА_56 казав «Я його так вдарив, що він аж захропів». Свідок ОСОБА_11 погодилася, що можливо події і мали місце 20.12.2016. Свідок ОСОБА_31 вказав, що ОСОБА_56 був одягнутий у куртці того дня, інший одяг він не пам`ятає, цього дня був мороз. Зазначив, що ОСОБА_56 постійно їх лякав усіх, наказував, що потрібно говорити, вони його боялися. Наведені показання підтвердили свідок ОСОБА_11 та обвинувачена ОСОБА_3 . ОСОБА_56 заперечив ці показання, вказав, що такого не було та зазначив, що не міг бігти за потерпілим, оскільки нога у нього була в гіпсі до цього, хоча він і ходив на роботу. Експерт ОСОБА_60 вказав, що не належить до його компетенції відповідь на питання про те, чи міг свідок з поламаною ногою бігти за потерпілим. Свідок ОСОБА_39 вказав, що ОСОБА_56 трішки шкутильгав, в його присутності він того вечора не взувався, футболки з кров`ю він того вечора не бачив. Свідок ОСОБА_11 вказала, що бачила, як ОСОБА_56 викинув футболку. Сокира була біля стіни, вона її туди поставила, бо перед тим ОСОБА_31 порубав дрова. Свідок ОСОБА_56 вказав, шо після цих всіх подій, вони проживали з обвинуваченою разом у м. Стрий ще кілька місяців. Обвинувачена не раз викликала поліцію на нього, була кримінальна справа, але вони примирилися і справа була закрита. Зауважив, що в подальшому ОСОБА_17 і обвинувачена шукали ніж з метою довести, що обвинувачена оборонялася. Свідок ОСОБА_31 вказав, що зараз цей ніж у нього вдома, він не раз бачив потерпілого з ножем. Ствердив, що розумів, що ОСОБА_3 не позбавлять волі, тому і підтримав версію про те, що винувата вона, хоча насправді такого не було. Зараз він змінив показання, тому що ОСОБА_56 перебуває в умовах несвободи. Обвинувачена ОСОБА_3 ствердила, що в подальшому проживала з ОСОБА_56 тому, що боялася його. А того дня ОСОБА_10 дійсно був з ножем, він з цим ножем не раз бігав за дітьми. Свідки ОСОБА_31 та ОСОБА_11 підтвердили той факт, що того вечора потерпілий дійсно був з ножем. Вказали, що ніж був сірий з дерев`яною ручкою Свідок ОСОБА_31 вказав, що ОСОБА_56 до цих подій вже як шість місяців гіпс не носив. Свідки ОСОБА_11 та обвинувачена ОСОБА_3 підтвердили ці показання. При цьому свідок ОСОБА_31 та обвинувачена вказали на те, що за день до цих подій також був конфлікт між потерпілим, і ОСОБА_56 , в той час в будинку були батько потерпілого і ОСОБА_3 , яку той хапав за волосся. Експерт ОСОБА_60 вказав, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, щоб ствердити, що удар по голові був нанесений сокирою.

Письмові докази, надані стороною обвинувачення на підтвердження обставин кримінального провадження, яким судом буде надано ретельну оцінку при обґрунтуванні позиції суду.

рапорт чергового Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_81 від 20.12.2016, про те, що в чергову частину поступило повідомлення від лікаря травматолога Стрийської ЦРЛ ОСОБА_152, про те, що до них за медичною допомогою звернувся гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель с. Сихів Стрийського району з діагнозом: ЗЧМТ, СГМ, забійна рана голови, алкогольне сп`яніння. Повідомлення зареєстровано в журналі обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Стрийського ВП ГУНП у Львівській області 20.12.2016 за №10139 /Т.2 а.с.180/;

рапорт чергового Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_153 від 26.12.2016, про те, що 26.12.2016 о 17:30 год. в Стрийський ВП поступило повідомлення від лікаря анастезіолога Стрийської центральної районної лікарні ОСОБА_151, про те, що в реанімаційному відділенні Стрийської центральної районної лікарні помер ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель с. Сихів Стрийського району. Повідомлення зареєстровано в журналі обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Стрийського ВП ГУНП у Львівській області 26.12.2016 за №10283 /Т.2 а.с.181/;

заява ОСОБА_3 від 21.12.2016 начальнику Стрийського ВП ГУНП у Львівській області про те, ОСОБА_3 дає добровільну згоду на проведення огляду працівниками поліції житлового будинку в АДРЕСА_2 , в якому мав місце конфлікт з ОСОБА_10 2 а.с. 182/;

протокол огляду місця події від 21.12.2016 ст. слідчого Стрийського ВП ГУНУ у Львівській області, у відповідності до ст.ст. 104, 105, 106, 234, 237, 223 КПК України в присутності понятих ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , за участю спеціаліста експерта-криміналіста ОСОБА_84 , за участю власника приміщення чи іншого володіння особи ОСОБА_3 , згідно якого проведено огляд місця події, а саме: житлового будинку АДРЕСА_2 . Даний будинок розміщений на території домогосподарства, що ліворуч від асфальтної дороги в с. Сихів Стрийського району в напрямку руху від м. Стрия. На відстані близько десяти метрів від дороги розташований одноповерховий цегляний будинок вкритий шифером. Вхід до даного будинку здійснюється через одностворчасті металеві двері, що зачиняються на врізний замок. Житловий будинок складається з коридору, кухні та трьох кімнат. Коридорне приміщення являє собою кімнату розміром 5?3 м в якій ліворуч від входу на висоті дверей, а також на вікні, на відстані 2,5 м від землі на куті наявні сліди речовини бурого кольору в вигляді крапель на площині близько 2?3 см. Далі праворуч на боковій лівій стіні коридорного приміщенні, а саме на відстані близько 0,8 м від підлоги наявні сліди речовини бурого кольору в вигляді трьох капель. Далі праворуч, на вищезгаданій стіні, на відстані 1.7 м від підлоги наявні сліди речовини бурого кольору у вигляді краплі в діаметрі 0,5 см. Далі прямо розміщені двохстворні дерев`яні двері, а саме вхід до кімнати, далі праворуч знаходяться двохдверна дерев`яна шафа з одягом, на якій зверху знаходиться вазон. Далі праворуч від шафи знаходиться дитячий літній візок рожевого кольору. У правому кутку знаходиться дерев`яна тумбочка, на якій розміщено дорожній візок для ручної поклажі. Далі праворуч, знаходиться м`який диван зеленого кольору, далі знаходиться дерев`яний стіл, що вкритий покривалом зеленого кольору в клітку. Далі праворуч, біля столу на підлозі знаходяться три пари жіночого взуття. На правій стіні даного коридорного приміщення, на відстані 0,6 м від правого кута та на відстані близько 1,2 м від підлоги наявні сліди речовини бурого кольору у вигляді капель. Далі праворуч на вищевказаній стіні на відстані близько 1,7 м на площі 10?15 см наявні сліди РВК у вигляді крапель. Із вищевказаного приміщення, через двохстворні дерев`яні двері, здійснюється вхід до кімнати №1, розміром 5?4 м. Далі праворуч, двохстворні двері до кімнати №2. Далі праворуч розміщена дерев`яна вішалка з одягом, Далі праворуч розміщена дерев`яна стінка з посудом. Із вищевказаної кімнати №2, через одностворні двері здійснюється вхід до кімнати №3 (кухня), що являє собою кімнату розміром 4?5 м, в якій ліворуч від входу знаходиться дерев`яна шафа з посудом, далі праворуч холодильник, диван та пральна машинка. З кімнати №2, через двохстворні дерев`яні двері, здійснюється вхід в кімнату №3, розміром 5?6 м в якій ліворуч розміщено двохспальне ліжко, далі тумба з телевізором і т.д. /Т.2 а.с.183-186/;

заява ОСОБА_3 від 21.12.2016, адресована ст. слідчому Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_85 про те, що ОСОБА_3 добровільно видає одяг (штани та кофту), в який була одягнена під час конфлікту із ОСОБА_10 , який мав місце 20.12.2016 близько 20:00 год. в коридорі її будинку /Т.2 а.с. 189/;

висновок експерта №635 лікаря судово-медичних експертиз Стрийського районного відділення КЗ ЛОР «ЛОБСМЕ» ОСОБА_60 від 21.12.2016, на вирішення експертизи поставлені наступні питання: 1) чи є тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки с. Сихів Стрийського району, якщо так, то яке місце їх розташування (локалізація), кількість, механізм та давність утворення? 2) чи відносяться за давністю наявні тілесні ушкодження до події, що мала місце 20.12.2016 близько 20:00 у коридорі будинку ОСОБА_3 , що в с. Сихів Стрийського району? Обставини справи: з постанови слідчого відомо, що 20.12.2016 близько 20:00 год., ОСОБА_3 перебуваючи в коридорі свого будинку, що в с. Сихів Стрийського району, під час конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно побила ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , спричинивши йому тяжкі тілесні ушкодження; Зі слів ОСОБА_3 : 20.12.2016 близько 20:00 год., в приміщені коридору будинку гр. ОСОБА_31 в с. Сихів Стрийського району, знайомий чоловік на ім`я ОСОБА_17 , тримаючи в руках дерев`яний держак від сокори, наніс ним один удар по задній поверхні грудної клітки зліва. На підлогу не падала, свідомість не втрачала, за медичною допомогою не зверталась. На час проходження судово-медичної експертизи пред`являє скарги на помірні болі в задніх відділах грудної клітки зліва; Дані огляду: будь-яких видимих тілесних ушкоджень на час проведення судово-медичної експертизи не виявлено; Підсумки: при проведенні судово-медичної експертизи у гр. ОСОБА_3 видимих тілесних ушкоджень не виявлено /Т.2 а.с. 190/;

протокол огляду місця події старшого слідчого Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_13 від 22.12.2016, з якого вбачається, що у відповідності до ст.ст. 104, 105, 106, 234, 237, 223 КПК України, в присутності понятих: ОСОБА_86 , ОСОБА_87 , з участю власника (користувача) приміщення чи іншого володіння особи ОСОБА_88 , проведено огляд місця події, яким являється кабінет «Оглядова-1» приймального відділу Стрийської ЦРЛ, що в м. Стрий вул. О. Бассараб 15 Львівської області. З лівого боку кабінету розміщений лоток біля якого знаходиться паперова коробка, в якій знаходиться одяг хворого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого в с. Заплатин Стрийського району, жителя с. Сихів Стрийського району, який 20.12.2016 поступив у приймальне відділення Стрийської ЦРЛ. Серед одягу є: кофта сірого кольору з синіми рукавами, куртка чорного кольору з сірим коміром, на якій плями бурого кольору. В приймальному відділенні Стрийської ЦРЛ разом з одягом також знаходиться паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий Стрийським РВ УМВС у Львівській області 29.12.2006 на прізвище ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Під час огляду вилучено: кофту сірого кольору з синіми рукавами, куртка чорного кольору з сірим коміром і поміщено в спец. пакет № 2093174 /Т.2 а.с. 191-193/;

лист старшого слідчого Стрийського ВП ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_89 від 22.12.2016 вих. №20634/59/107/16, адресованого головному лікарю Стрийської ЦРЛ ОСОБА_90 про надання довідки про те, чи знаходиться на обліку у лікарів нарколога та психіатра ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: с. Заплатин, Стрийського району, житель с. Сихів Стрийського району Львівської області. А також, в разі перебування ОСОБА_10 на «Д» обліку Стрийської ЦРЛ, повідомити його діагноз на надати завірену копію медичної книжки /Т.2 а.с. 194/;

копія виписки із медичної карти стаціонарного хворого №01741-14 КЗ «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» відносно ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , інваліда 3 гр. з дитинства, повний діагноз: розумова відсталість в ступені помірно вираженої дебільності з вираженими емоційно-вольовими та поведінковими розладами, соціально-трудовою дезадаптацією (F 70.1). 27.03.2014 оглянутий МСЕК, визнаний інвалідом 3 групи з дитинства терміном на 2 роки /Т.2 а.с. 196/;

копія виписки із медичної картки стаціонарного хворого №02222-13 КЗ «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» відносно ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , основний діагноз: розумова відсталість в ступені помірно вираженої дебільності з вираженими емоційно-вольовими розладами, соціально-трудовою дезадаптацією (F 70.1) /Т.2 а.с. 197/;

копія виписки-епікриз із стацкартки №1437-12 КЗ «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» відносно ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканця с. Заплатин Стрийського району Львівської області, інвалід ІІІ-ї групи з дитинства, вантажника ПП ОСОБА_91 , поступив на лікування за скеруванням психіатра КП КЗ ЛОКПЛ 29.02.2012 виписаний 19.03.2012; діагноз: розумова відсталість в ступені помірно вираженої дебільності з вираженими емоційно-вольовими розладами та соціальною дезадаптацією (F 70.1). Скарги на погану пам`ять, легку подразливість, вибуховість, безсоння, періодичні головні болі, сухий кашель. Анемнез: спадковість, зі слів матері, обтяжена хронічним алкоголізмом батька. Старший брат - розумово відсталий, інвалід ІІІ групи з дитинства, в даний час перебуває у місцях позбавлення волі. Молодша сестра також розумово відстала. Народився другою дитиною від тяжко протікаючої вагітності, розвивався з вираженою затримкою у мовному та психомоторному розвитку, відставав від ровесників, виховувався у багатодітній малозабезпеченій сім`ї. Дитячий садок не відвідував, навчався у спеціалізованій школі інтернат №6 м. Львова для дітей з важким порушеннями мови. З 1999 року стояв на «Д» обліку у дитячого психіатра ЛОДПНД, щороку лікувався стаціонарно в ЛОДПНД з 1999 по 2004 роки, остання виписка з 10.03.2004 по 24.03.2004 з діагнозом помірна розумова відсталість F 71.0. По лінії РВК обстежується у 15 відділенні КЗ ЛОКПЛ з 14.02.2007 по 23.02.2007 з діагнозом: легка розумова відсталість. Повторно знаходився на стаціонарному лікуванні у 15 відділенні КЗ ЛОКПЛ у зв`язку з погіршенням психічного стану та розладами психічної поведінки з 25.02.2009 по 31.03.2009 з діагнозом: розумова відсталість в ступені помірно вираженої дебільності з емоційно-вольовими розладами та соціальною дезадаптацією. У зв`язку з наявністю інвалідизуючої патології пройшов МСЕК, був визнаний інвалідом ІІ групи з дитинства на 1 рік. З жовтня 2009 року працював вантажником у Стрийському комбінаті комунальних послуг. У зв`язку з неправильною поведінкою, конфліктами на роботі лікувався повторно у 15 відділенні КЗ ЛОКПЛ з 16.12.2009 по 04.01.2010, та 01.03.2010 по 22.03.2010, перебував на листку непрацездатності, був виписаний після огляду МСЕК (продовжена ІІІ група інвалідності з дитинства на два роки) у стабільному стані, продовжував працювати на роботі вантажником. Повторно лікувався стаціонарно у 15 відділені КЗ ЛОКПЛ з 16.02.2011 по 07.03.2011. З жовтня 2011 працює вантажником ПП ОСОБА_92 . У зв`язку з погіршенням психічного стану та порушенням поведінки скерований повторно психіатром КП КЗ ЛОКПЛ на стаціонарне лікування в 15 відділення КЗ ЛОКПЛ. Поступає самостійно за усвідомленою згодою /Т.2 а.с. 198/;

копія виписки-епікриз із стацкартки №3482-1 КЗ «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» відносно ОСОБА_10 , 1990 р.н., мешканки с. Заплатин Стрийського району Львівської області, інвалід ІІІ групи з дитинства, поступила на лікування за скеруванням психіатра КП КЗ ЛОКПЛ 18.05.2011 виписана 27.06.2011; діагноз: розумова відсталість в ступені помірно вираженої дебільності з вираженими емоційно-вольовими розладами та соціально-трудовою дезадаптацією (F 70.1). Скарги на погану пам`ять, легку подразливість, часті головні болі, порушений сон. Анамнез : спадковість, зі слів матері, обтяжена хронічним алкоголізмом батька. Два старших брати пацієнтки розумово відсталі, інваліди ІІІ групи з дитинства (старший в даний час перебуває в місцях позбавлення волі). Народилась третьою дитиною від важко протікаючої вагітності, розвивалась з вираженою затримкою у мовному та психомоторному розвитку, відставала від ровесників, виховувалась у багатодітній малозабезпеченій сім`ї. Дитячий садок не відвідувала, навчалась у спеціалізованій школі інтернат №6 м. Львова для дітей з важким порушеннями мови. З 1999 року стояв на «Д» обліку у дитячого психіатра ЛОДПНД, щороку лікувалась в ЛОДПНД з 1999 по 2008 роки, остання виписка з 20.03.2008 по 02.04.2008 з діагнозом: легка розумова відсталість в ступені помірно вираженої дебільності, зумовлена невиявними причинами, загальний недорозвиток мовлення ІІІ рівня (F 70.0) Після закінчення школи оформлена на навчання у ВПУ №35, де працює мати. Після закінчення училища не працює і не вчиться. Лікувалась стаціонарно в 15 відділенні КЗ ЛОКПЛ тричі: з 02.06.2009 по 22.07.2009 та з 16.12.2009 по 15.01.2010 та востаннє з 25.05.2010 по 24.06.2010, була визнана МСЕК інвалідом ІІІ групи з дитинства на два роки. У зв`язку з порушеннями поведінки знову була скерована на лікування в КЗ ЛОКПЛ психіатром консультативної поліклініки. Поступає в супроводі матері за добровільною згодою. /Т.2 а.с. 199/;

копія виписки-епікриз із стацкартки №1421-10 КЗ «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» відносно ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканця с. Заплатин Стрийського району Львівської області, інвалід ІІІ-ї групи з дитинства, вантажник Стрийського комбінату комунальних послуг, поступив на лікування за скеруванням психіатра КП КЗ ЛОКПЛ 01.03.2010 виписаний 23.03.2010; Скарги на погану пам`ять, легку подразливість, вибуховість, безсоння, періодичні головні болі. Анамнез : спадковість, зі слів матері, обтяжена хронічним алкоголізмом батька. Старший брат - розумово відсталий, інвалід ІІІ групи з дитинства, в даний час перебуває у місцях позбавлення волі. Молодша сестра також розумово відстала. Народився другою дитиною від тяжко протікаючої вагітності, розвивався з вираженою затримкою у мовному та психомоторному розвитку, відставав від ровесників, виховувався у багатодітній малозабезпеченій сім`ї. Дитячий садок не відвідував, навчався у спеціалізованій школі інтернат №6 м. Львова для дітей з важким порушеннями мови. З 1999 року стояв на «Д» обліку у дитячого психіатра ЛОДПНД, щороку лікувався стаціонарно в ЛОДПНД з 1999 по 2004 роки, остання виписка з 10.03.2004 по 24.03.2004 з діагнозом помірна розумова відсталість F 71.0. По лінії РВК обстежується у 15 відділенні КЗ ЛОКПЛ з 14.02.2007 по 23.02.2007 з діагнозом: легка розумова відсталість. Повторно знаходився на стаціонарному лікуванні у 15 відділенні КЗ ЛОКПЛ у зв`язку з погіршенням психічного стану та розладами психічної поведінки з 25.02.2009 по 31.03.2009 з діагнозом: розумова відсталість в степені помірно вираженої дебільності з емоційно-вольовими розладами та соціальною дезадаптацією. У зв`язку з наявністю інвалідизуючої патології пройшов МСЕК, був визнаний інвалідом ІІ групи з дитинства на 1 рік. З жовтня 2009 року працював вантажником у Стрийському комбінаті комунальних послуг. На роботі втримується з труднощами. В зв`язку з неправильною поведінкою, конфліктами на роботі лікувався повторно у 15 відділенні КЗ ЛОКПЛ з 16.12.2009 по 04.01.2010, був виписаний у стабільному стані, продовжував працювати на роботі вантажником. У зв`язку з погіршенням психічного стану та поведінки скерований повторно на стаціонарне лікування в 15 відділення КЗ ЛОКПЛ. Поступає у супроводі матері у добровільному порядку. 23.03.2010 оглянутий МСЕК, визнаний інвалідом ІІІ групи з дитинства терміном на 2 роки /Т.2 а.с. 200/;

копія медичної картки стаціонарного хворого №9918 Стрийської центральної районної лікарні, з якої вбачається що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 госпіталізований 20.12.2016 о 22:10 год. з діагнозом ВЧМТ, забійна рана голови тім`яної ділянки /Т.2 а.с. 201/;

копія паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 29.12.2006 Стрийським РВ УМВС України у Львівській області, який належав ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_5 /Т.2 а.с.202/;

копія довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії Міжрайонної спеціалізованої психіатричної МСЕК №2, серія 12 ААА №356072, з якої вбачається, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 визнаний інвалідом ІІІ групи з дитинства безтерміново /Т.2 а.с. 203/;

заява ОСОБА_38 від 10.02.2017, адресована старшому слідчому Стрийського відділу поліції ГУ НП у Львівській області капітану поліції ОСОБА_13 про надання дозволу на проведення огляду в його будинку в с. Сихів Стрийського району /Т.2 а.с.204/;

протокол огляду місця події з фототаблицею до протоколу місця події старшого слідчого Стрийського відділу ГУНП у Львівській області ОСОБА_13 від 10.02.2017, з якого вбачається, що в присутності понятих ОСОБА_94 , ОСОБА_95 , за участю власника приміщення чи іншого володіння особи ОСОБА_38 проведено огляд місця події, яким являється територія господарства ОСОБА_38 , що в с. Сихів Стрийського району, вхід на яке здійснюється через дерев`яні ворота на відстані 20 м від якого розміщено житловий будинок розміром приблизно 5?6 м. Вхід у будинок здійснюється через дерев`яні двері в коридор будинку з правого боку якого повз стіну поскладені дошки, далі з лівого боку у коридорі розміщені двері, які ведуть в кімнату №1. Увійшовши в кімнату №1 з лівого боку розміщена дерев`яна шафа на якій поскладений посуд. З лівого боку розміщене ліжко, дві тумби на яких стоїть відро з водою. З правого боку від тумб розміщено вікно під яким стоїть стіл. На столі знаходиться каструля, металева виделка та невеликий ніж з розміром леза приблизно 7-8 см. З правого боку від столу розміщений холодильник, поряд з яким двері, які ведуть у кімнату №2. Увійшовши в кімнату №2, з лівого боку від дверей розміщені тумби на яких розміщений телевізор з правого боку від якого розміщено вікно, поряд з яким розміщено ліжко. З правого боку від ліжка знаходиться шафа трьохдверна. Далі з правого боку від шафи розміщений дерев`яний сервант. В ході огляду місця події ОСОБА_38 показав всі наявні у його будинку ножі в кількості 5 шт., які виклав на стіл у кухні, серед яких один металевою рукояткою з довжиною леза приблизно 7 см, інший 10 см з металевою ручкою, третій з пластиковою ручкою з довжиною леза приблизно 6 см, четвертий з пластиковою ручкою з лезом приблизно 8 см, п`ятий також з пластиковою ручкою з лезом довжиною приблизно 7 см. В ході огляду нічого не вилучено/Т.2 а.с. 207-210/;

протокол огляду трупа з фототаблицею до протоколу огляду трупа старшого слідчого Стрийського відділу ГУНП у Львівській області ОСОБА_13 від 27.12.2016, з якого вбачається, що в присутності понятих ОСОБА_96 , ОСОБА_97 , за участю спеціаліста судово-медичного експерта ОСОБА_60 проведено огляд трупа ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який 20.12.2016 був доставлений з реанімаційного відділення. Труп чоловічої статті, правильної будови тіла, довжиною тіла біля 154 см, труп на дотик рівномірно холодний на всіх ділянках тіла. Трупні плями фіолетового кольору, розміщені на задній та бокових поверхнях тіла, при натисканні на них пальцем, блідніють та відновлюють своє попереднє забарвлення через 5 хв. Значних змін на шкірних покривах трупа не виявлено. На голові наявна бинтово-марлева пов`язка у вигляді «чіпця», яка в правих бокових відділах просякнута засохлими плямами речовини темно-бурого кольору. Шкіра обличчя бліда, очі закриті, рогівки прозорі, зіниці рівномірні, круглі, діаметром біля 0,5 см, кістки на хрящі носа на дотик цілі, з отворів носа та ротової порожнини стороннього вмісту не виділяється. Зовнішні вушні ходи вільні, рот закритий, губи бліді, зуби без явних ушкоджень, язик в порожнині рота за лінією стикання зубів. При перевертанні трупа з вушних ходів нічого не виділяється. Шия тонка, довга, розвинена пропорційно до трупа. На передній поверхні середніх відділів шиї наявна рана (післяопераційна) овальної форми розміром 1?0,7 см з встановленою в неї ендотрахеальною трубкою. Грудна клітка циліндричної форми, живіт розміщений на рівні грудної клітки. Зовнішні статеві органи сформовані правильно, по чоловічому типу. В статевий член встановлено катетер-трубку з м`якого резинового матеріалу рожевого кольору. Задній прохід зімкнутий, шкіра навколо чиста. Кінцівки на дотик цілі, на передній поверхні ліктьового згину правої верхньої кінцівки наявна фіксована до шкіри за допомогою лейкопластирних полосок канюля для внутрішньо-венних ін`єкцій. Ушкодження: при знятті пов`язки з голови відмічається наявність зі стриженого волосся. В лобно-тім`яній ділянці голови, справа, наявна майже горизонтально розміщена рана хвилясто-лінійної форми, довжиною біля 3,5 см зшита двома вузловими хірургічними швами; навколо країв даної рани видно ділянку осадження шкіри по формі близької до овальної форми пошкодження шкіри загальною шириною в центральних відділах - біля 1,5 см, а на кінцях біля 0,5 см з нерівними, хвилястими контурами. В скронево-тімяно-лобній ділянці голови справа наявна півмісяцево-лінійної форми рана, з утворенням клаптєподібного лоску та шкіри, основою розміщеною до низу, з рівними краями, загальною довжиною біля 24 см, зшита множинними хірургічними вузловими швами. На нижній повіці лівого ока є майже горизонтально розміщений синець, розміром біля 5?3 см, буро-жовтого кольору з розпливчастими контурами. На спинці носа у верхній третині є майже вертикально розміщене садно, розміром біля 1,4?0,4 см, з нерівними краями, покрите підсохлою темно-коричневою кіркою, розміщеною вище рівня неушкодженої оточуючої шкіри. На шкірі нижньої губи з права є майже горизонтально розміщене садно, розміром біля 0,7?0,4 см, з нерівними краями покрите підсохлою темно-коричневою кіркою, розміщеною вище рівня неушкодженої оточуючої шкіри. На задній поверхні правої кисті, а саме - в проекції п`ятої п`ясної кістки є майже вертикально розміщений синець, розміром біля 4,5?3 см буро-жовтого кольору, з дещо розпливчастими контурами. На задній поверхні правої кисті, а саме - в проекції третьої п`ясної кістки є неправильно-округлої форми синець, розміром біля 3,4?3,7 см буро жовтого кольору, з дещо розпливчастими контурами. Відмічається наявність помірно вираженого набряку м`яких тканин шкірних покривів майже на всьому протязі задньої поверхні лівої кисті, а саме в проекції п`ястних кісток. Будь-яких інших тілесних ушкоджень при зовнішньому дослідженні на тілі трупа не виявлено /Т.2 а.с.211-217/;

копія лікарського свідоцтва про смерть №271 від 27.12.2016 Стрийського районного відділення КЗ ЛОР Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи відносно ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 в реанімаційному відділені ЦРЛ та копією довідки про причини смерті № НОМЕР_2 ОСОБА_34 , який помер у віці 27 років ІНФОРМАЦІЯ_7 , причина смерті: ушкодження внаслідок контакту з тупим предметом, намір не визначений /Т.2 а.с. 218/;

висновок експерта № 271 від 24.01.2017 лікаря судово-медичного експерта Стрийського районного відділення КЗ ЛОР «ЛОБСМЕ» ОСОБА_60 , яким проведено судово-медичну експертизу трупа ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який був зареєстрований за адресою: с. Заплатин Стрийського району Львівської області. На вирішення експертизи поставлені наступні запитання: 1. Які тілесні ушкодження виявлені на трупі ОСОБА_10 .? 2. Яка їх локалізація, характер та механізм утворення? 3. Який час спричинення тілесних ушкоджень та ступінь важкості кожного із ушкоджень? 4. Яким імовірним предметом могли бути спричинені тілесні ушкодження? Чи могли дані тілесні ушкодження бути утворені в результаті нанесення ударів кулаками рук? Чи могли тілесні ушкодження утворитись при падінні з висоти власного зросту після отримання удару (тобто з прискоренням)? 5. Яка безпосередня причина смерті? 6.Чи є взаємозв`язок із спричиненими тілесними ушкодженнями, що виявлені на трупі та смертю? 7. Якийчас настання смерті ОСОБА_10 .? 8. Чи хворів ОСОБА_10 безпосередньо перед смертю будь-якою хворобою, якщо так і чи перебуває вона в причинному зв`язку із настанням його смерті? Із представленої медичної карти стаціонарного хворого № 9918 Стрийської ЦРЛ відомо що « ОСОБА_10 , 1989 р.н., поступив на стаціонарне лікування в травматологічне відділення 20.12.2016 в 22 год. 10 хв зі скаргами на кровотечу рани голови, слабість загальну. Зі слів хворого, біля години тому, вдома вдарив сусід ОСОБА_68 по голові. МШД доставлений в ЦРЛ м. Стрий. Надано допомогу і госпіталізовано. Об`єктивно загальний стан хворого відносно задовільний, в свідомості, обставини травми пам`ятає, орієнтується в часі і просторі. Попередній діагноз: ВЧМТ. Вдавлений перелом склепіння черепа справа із заходженням уламків на товщину кістки. Гостра спідуральна гематома справа. Геморагічний забій - стиснення головного мозку важкого ступеню. Дислокаційний синдром. Набряк головного мозку. Лівобічний геміпарез. 21.12.16 Операція(протокол № 178) - Декомпресійна трепанація черепа. Видалення гострої епідуральної та субдуральної гематом справа. 26.12.2016 в 15:30 год.у хворого констатовано зупинку серцевої діяльності. Реанімаційні заходи ефекту не дали. 26.12.2016 о 16:10 год.констатовано біологічну смерть. Діагноз заключний клінічний: а) ВЧМТ. Вдавлений перелом склепіння черепа справа із заходженням уламків на товщину кістки. Гостра епідуральна гематома справа. Геморагічний забій головного мозку, б) Набряк-набухання головного мозку. Мозкова кома II. Гостра серцево-судинна недостатність, в) Двобічна застійна пневмонія». Підсумки: 5.7. Смерть гр. ОСОБА_10 , 1989 р.н., згідно записів медичної карти стаціонарного хворого № 9918 з Стрийської ЦРЛ, наступила 26.12.2016 в 16:10 год., що також підтверджується даними судово-медичної експертизи трупа, а саме - ступенем розвитку трупних явищ (труп на дотик рівномірно холодний на всіх ділянках тіла, трупне задубіння добре виражене у всіх групах досліджуваних м`язів, при натисканні пальцем на трупні плями, останні блідніють та відновлюють своє первинне забарвлення через 5 хвилин, ознаки гнильних змін на трупі відсутні), внаслідок відкритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась наскрізною раною в лобно-тім`яній ділянці голови справа, вдавленим перелом кісток склепіння черепа справа, крововиливами під та над оболонки та в тканину правої гемісфери головного мозку, з частковою деструкцією тканини головного мозку, що ускладнилось розвитком гнійного лептоменінгіту (запальний процес в павутинній та судинній оболонках головного мозку) і призвело до набряку головного мозку. 1.2.3.4.6. Згідно записів представленої на експертизу медичної карти стаціонарного хворого № 9918 з Стрийської ЦРЛ та при проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_34 , 1989 р.н., було виявлено такі ушкодження; наскрізну рану на шкірі та вогнищевий крововилив в м`які тканини лобно-тім`яної ділянки голови справа, вдавлений перелом кісток склепіння черепа справа, гостру епідуральну та гостру субдуральну гематоми лобно-тім`яно-скроневої ділянки головного мозку справа, синець на нижній повіці лівого ока, садно на спинці носа в верхній третині, садно на шкірі нижньої губи справа, два синці на задній поверхні правої кисті, набряк м`яких тканин та синець на шкірі майже на всьому протязі задньої поверхні лівої кисті. Вище зазначені тілесні ушкодження на тілі трупа ОСОБА_10 могли утворитися біля семи днів до проведення судово-медичної експертизи, що може відповідати даті - 20.12.2016 року, від дій тупих твердих предметів (предмету), не характерні для утворення після падіння з висоти власного росту, і за ступенех тяжкості відносно живих осіб вище зазначена черепно-мозкова травма, яка супроводжувалась наскрізною забійною раною лобно-тім`яної ділянки голови справа, вдавленим перелом кісток склепіння черепа справа, крововиливами під та над оболонки та в тканину правої гемісфери головного мозку, з частковою деструкцією тканини головного мозку, відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, і, в даному випадку, перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням смерті; всі інші тілесні ушкодження у вигляді множинних саден та синців, які були виявлені на тілі трупа ОСОБА_10 , за ступенем тяжкості, відносно живих осіб, мають ознаки легкого тілесного ушкодження, і у прямому причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають. 8. При проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_34 , 1989 р.н., були виявлені мікрополікистоз нирок та помірно виражені жирові зміни підшлункової залози, які в даному випадку в прямому причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають /Т.2 а.с. 219-222/;

висновок судово-психіатричного експерта № 22 від 01.02.2017 КЗ Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня, з якого вбачається, що ОСОБА_3 психічною хворобою не страждає, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. В період інкримінових їй дій, ОСОБА_3 хронічним психічним захворювання, недоумством, тимчасовим чи іншими хворобливим розладом психічної діяльності не страждала, могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Клінічних ознак хронічного алкоголізму чи наркоманії у ОСОБА_3 не виявлено, лікування від хронічного алкоголізму чи наркоманії ОСОБА_3 не потребує. Питання осудності (обмеженої осудності) не відноситься до компетенції судово-психіатричної експертизи. Висновки: психологічний аналіз матеріалів справи та психологічних досліджень дає нам обґрунтовано мотивувати поведінку ОСОБА_3 в момент інкримінованих дій, як стан емоційного напруження. ОСОБА_3 в стані фізіологічного афекту не перебувала, а перебувала в стані емоційного напруження, який може бути психологічною підставою юридичного трактування, як стану сильного душевного хвилювання /Т.2 а.с. 223-226/;

протокол одночасного допиту осіб від 16.02.2017 старшого слідчого СВ Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_13 , яким розглянуто матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002648 від 21.12.2016, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, у приміщенні службового кабінету №13, з дотриманням вимог ст. 104, 106, 223, 224 КПК України проведено одночасний допит у присутності захисника ОСОБА_9 між підозрюваною ОСОБА_3 , свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_31 , ОСОБА_56 , ОСОБА_38 , ОСОБА_71 . При одночасному допиті дали показання:

Запитання до ОСОБА_56 : Розкажіть обставини, які склалися 20.12.2016 близько 19 год. 30 хв., коли Ви вийшли разом з ОСОБА_31 з автобуса в с. Сихів, Стрийського рану?

Відповідь ОСОБА_56 : 20.12.2016 близько 19 год. 30 хв. коли він разом з ОСОБА_31 вийшов з автобуса, та почали рухатися в напрямку свого будинку, то побачив, що на зустріч нам рухалися ОСОБА_38 , який в руці тримав дерев`яну палицю та його син, який в руках тримав великого ножа. Коли вони зустрілися на дорозі, то ОСОБА_38 наніс ОСОБА_98 один удар дерев`яною палицею по плечі, в результаті чого ОСОБА_40 зловив рукою палицю і вдарив його, від чого ОСОБА_99 впав в канаву. В цей час до ОСОБА_31 підійшов ОСОБА_10 , який тримав в лівій руці ніж та сказав аби ОСОБА_100 віддав йому палицю, бо інакше він його заріже. Тоді ОСОБА_40 передав ОСОБА_17 палицю і вони вдвох почали рухатися в напрямку будинку. Коли вони йшли додому, то ОСОБА_130, які йшли поряд з ними погрожували їм, а ОСОБА_17 йому говорив, що він домагається до його сестри та не пускає її жити додому разом з ними. Почувши це, для того аби уникнути конфлікту, він запропонував ОСОБА_10 піти в будинок, де проживає його сестра ОСОБА_10 , а саме: у будинок в якому проживаю і він, та запитати ,чи насправді він її домагається, а сам мав на меті по швидше дійти до будинку та заховатися від ОСОБА_10 який в руках продовжував тримати ножа. Поряд з ними також йшов його батько, який також кричав та пропонував розібратися з ними на вулиці. Тоді, ОСОБА_10 вдарив його кулаком руки в голову і в цей час між ними став ОСОБА_24 , який захистився за нього і вони накинулися на ОСОБА_40 , а він залишивши ОСОБА_40 свій рюкзак (сумку) сам пішов до будинку, залишивши їх на вулиці. Увійшовши у будинок він повідомив ОСОБА_101 , щоб та зачинила двері, оскільки на вулиці знаходиться ОСОБА_10 тримаючи в руках ніж, яким погрожував йому та ОСОБА_40 вбивством, а сам пішов в одну із кімнат, де і перебував. Приблизно через 10 хв. він почув у коридорі будинку крики ОСОБА_21 та як він зрозумів ОСОБА_34 , яка казала аби він йшов з будинку, однак останній сказав, що її заріже. Він в цей час продовжував залишатися в кімнаті будинку. Через декілька хвилин у кімнату увійшла ОСОБА_74 і сказала, по її болить нога, оскільки її вдарив ОСОБА_10 і те, що ОСОБА_10 погрожував її вбити.

Запитання до ОСОБА_56 : Під час допиту 21.12.2016 Ви показали, що під час того, коли Ви знаходилися у кімнаті будинку з дітьми, то почули сильні крики ОСОБА_21 , яка кричала до ОСОБА_34 , чому він прийшов з ножем, а також те, що коли Ви виглянули у коридор будинку, то побачили як ОСОБА_10 розмахує перед ОСОБА_21 ножем, а вона в той час утримувала в руці дерев`яне поліно, яким захищалася від нього, що можете повідомиті з даного приводу?

Відповідь ОСОБА_56 : Так, дійсно я пригадав собі, що того вечора, коли я виглянув у коридор будинку, то бачив в руках ОСОБА_10 ножа, а у ОСОБА_3 дерев`яне поліно. В цей час в коридорі будинку також була ОСОБА_27 .

Запитання до ОСОБА_56 : Де в цей час перебував ОСОБА_24 , чи бачили Ви його?

Відповідь ОСОБА_56 : ОСОБА_24 перебував у кухні, яка знаходиться через кімнату від коридору.

Запитання до ОСОБА_56 : Чи відомо Вам хто побив того вечора ОСОБА_10 у коридорі будинку, де Ви проживаєте, та чи бачили Ви це?

Відповідь ОСОБА_56 : Мені відомо, що ОСОБА_10 побила ОСОБА_3 , однак я цього не бачив, так як перебував всередині будинку.

Запитання до ОСОБА_56 : Де того вечора Ви бачили ОСОБА_38 ?

Відповідь ОСОБА_56 : Я його бачив на дорозі навпроти будинку, де ми проживаємо.

Запитання до ОСОБА_56 : Чи спричиняли Ви ОСОБА_10 того вечора тілесні ушкодження?

Відповідь ОСОБА_56 : Ні, ОСОБА_10 тілесних ушкоджені я не спричиняв.

Запитання до ОСОБА_31 : Розкажіть обставини, які склалися 20.12.2016 близько 19 год. 30 хв., коли Ви вийшли разом з ОСОБА_56 з автобуса в с.Сихів, Стрийського р-ну?

Відповідь ОСОБА_31 : 20.12.2016 близько 19 год. 30 хв., коли я разом з ОСОБА_56 вийшов з автобуса, та почали рухатися в напрямку свого будинку, то побачив, що на зустріч нам рухалися ОСОБА_38 , який в руці тримав дерев`яну палицю та його син, який в руках тримав великого ножа. Коли ми зустрілися на дорозі, то ОСОБА_38 наніс мені один удар дерев`яною палицею по плечі, в результаті чого я зловив рукою палицю та вдарив його, від чого ОСОБА_38 впав в канаву. В цей час до мене підійшов ОСОБА_10 , який тримав в лівій руці ніж та сказав, аби я віддав йому палицю, бо інакше він мене заріже. Я знаючи, що ОСОБА_10 хворіє психічним захворюванням, а також усвідомлював, що він може не розуміти значення своїх дій, передав йому цю палицю і я разом з ОСОБА_56 почали рухать в напрямку будинку. Вслід за нами стали йти ОСОБА_10 та того батько ОСОБА_42 . Коли ми йшли додому, то ОСОБА_130, які йшли поруч з нами погрожували нам, а ОСОБА_17 говорив ОСОБА_56 , що він домагається до його сестри та не пускає її жити додому разом з ними. Тоді, ОСОБА_68 запропонував ОСОБА_10 піти в будинок, де проживає його сестра ОСОБА_11 , а саме: у будинок, в якому проживаю і я, та запитати, чи насправді він її домагається. Поряд з нами також йшов його батько, який також кричав та пропонував розібратися з нами на вулиці. Я йшов декілька кроків позаду ОСОБА_68 , ОСОБА_17 йшов з правого боку по відношенню до мене тримаючи у лівій руці ніж, а ОСОБА_102 йшов поряд зі мною. Тоді ОСОБА_68 передав мені свій рюкзак, а сам швидше пішов в напрямку будинку, тоді я побачив, шо і ОСОБА_17 став швидше йти, тобто наздоганяти ОСОБА_68 , який вже був попереду. Тоді я почав його доганяти та словесно заспокоювати, при цьому говорив, що в цьому будинку проживає і його племінниця разом з сестрою. Однак ОСОБА_17 не зупинявся, а підійшовши до будинку почав розмахувати палицею. Я в цей час заспокоював його словесно. Тоді ОСОБА_17 сказав, що він не буде розбивати вікна та піде геть, але при умові, що я дам йому гроші в сумі 10 гривень. З метою уникнути конфліктної ситуації, я погодився та дав йому грош в сумі 10 гривень. Коли ОСОБА_17 взяв гроші то пішов. Я в цей час зайшов всередину будинку. Коли я перебував в кімнаті та вечеряв, то близько за 10 хвилин почув стукіт у вхідні двері. Тоді дружина ОСОБА_3 направилась до вхідних дверей і за декілька хвилин япочув крики дружини та голос ОСОБА_34 . Однак, коли я вибіг на коридор то побачив, що дружина виштовхує з коридору будинку ОСОБА_17 на вулицю. Тоді я почав допомагати дружині, а саме прикривати двері. Закривши двері, дружина сказала мені, що нанесла декілька ударів ОСОБА_17 поліном.

Запитання до ОСОБА_31 : Чи відомо Вам, хто побив того вечора, ОСОБА_10 у коридорі будинку, де Ви проживаєте, та чи бачили Ви це?

Відповідь ОСОБА_31 : Мені відомо, що ОСОБА_10 побила моя співмешканка ОСОБА_3 , однак я цього не бачив, так як перебував всередині будинку.

Запитання до ОСОБА_31 : Де того вечора востаннє Ви бачили ОСОБА_38 ?

Відповідь ОСОБА_31 : Я його бачив на дорозі навпроти будинку, де ми проживаємо, оскільки в той час коли я давав ОСОБА_17 гроші в сумі 10 гривень, то його батько ОСОБА_42 знаходився поруч.

Запитання до ОСОБА_31 : Чи спричиняли Ви ОСОБА_10 того вечора тілесні ушкодження?

Відповідь ОСОБА_31 : Ні, ОСОБА_10 тілесних ушкоджень я не спричиняв.

Запитання до ОСОБА_3 : Розкажіть з ким Ви проживаєте в будинку, що в с. Сихів Стрийського району?

Відповідь ОСОБА_3 : Я проживаю за вищевказаною адресок разом із співмешканцем ОСОБА_31 , двома малолітніми дітьми ОСОБА_103 ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочкою ОСОБА_104 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Запитання до ОСОБА_103 : Розкажіть обставини, які склалися 20.12.2016 близько 20:00 год. у коридорі будинку в якому Ви проживаєте, що в с. Сихів Стрийського р-ну Львівської області?

Відповідь ОСОБА_103 : Того самого дня, близько 20:00 год. коли я перебувала в будинку разом з ОСОБА_75 та дітьми, в будинок увійшов ОСОБА_18 та сказав щоб я зачинила двері, оскільки на вулиці знаходиться ОСОБА_10 , тримаючи в руках ніж, яким погрожував йому вбивством. Я зачинила двері, і сказала ОСОБА_68 , аби він йшов до дітей, коли в цей час в двері знову хтось постукав і до мене підійшла ОСОБА_17 . Тоді я запитала хто там, та почувши ОСОБА_40 голос, відчинила двері та побачила, що в будинок дійсно увійшов ОСОБА_24 , який сказав, що коли він вийшов разом з ОСОБА_68 з автобуса, то на вулиці їх зустріли ОСОБА_25 та його син ОСОБА_17 , які стали погрожувати їм ножем та палицею і між ними виник конфлікт, оскільки ОСОБА_130 казали, що в нашому будинку хтось домагається до ОСОБА_48 . Також ОСОБА_40 мені повідомив, що ОСОБА_42 вдарив його палицею в область плечей. Розказавши це, ОСОБА_40 пішов у кімнату будинку, а я намагалася зачинити на ключ двері, однак це мені не вдалося, оскільки з іншої сторони ОСОБА_10 схопив за двері, увійшов у коридор будинку, від якого я почула різкий запах алкоголю. Коли він увійшов в коридор будинку, де навпроти нього стояла я, а по заду мене стояла ОСОБА_27 , в цей час в його лівій руці я побачила великий ніж з дерев`яною ручкою, який він тримав рукояткою до переду, а лезом до заду відносно мене, а в правій руці він тримав дерев`яне топорище від сокири. ОСОБА_17 був дуже збудженим та поводив себе агресивно, оскільки нічого не пояснюючи став кричати та погрожувати мені і всім присутнім в домі фізичною розправою та вбивством, а саме: у нецензурній формі говорив, що всіх поріже і всім буде кінець та в цей час вдарив мене палицею, яку тримав в правій руці в область спини. Я в цей час дуже злякалася, оскільки не зводила очей з ножа, який він тримав у лівій руці та розмахував ним переді мною. Тоді я повідомила ОСОБА_17 , що викличу працівників поліції, однак він відповів, що йому все одно, оскільки йому нічого за це не буде і він нікого не боїться та продовжив поводити себе агресивно відносно мене та сестри. Знаючи про те, що ОСОБА_17 психічно хворий, може не до кінці розуміти значення своїх дій, а також побоюючись за своє життя і здоров`я та за життя і здоров`я своїх рідних, в тому числі малолітніх дітей, які перебували в будинку, я взяла дерев`яну швабру, яка знаходилася на коридорі будинку та намагалася вибити йому з рук ножа і хоча б в якийсь спосіб його настрашити і прогнати з будинку. В цей час, перебуваючи в страху, я побачила, що шваброю прогнати його не в змозі, а ОСОБА_17 став наближатися до мене з ножем. Тоді я вхопила з під кухні дерев`яне поліно, яке знаходилося в кошику, та раз чи декілька разів вдарила цим поліном ОСОБА_17 по руках, з метою вибити з його рук ножа, який він продовжував тримати у руці та націлювати в мою сторону, наголошуючи, що мене заріже. Від моїх ударів ОСОБА_17 ухилявся та намагався пройти у кімнату, де були діти, а я перебуваючи в емоціях, продовжила його бити поліном по тілу. Скільки я нанесла йому ударів я не пригадую оскільки перебіг подій відбувався дуже швидко і всі рази я в нього не попала. Коли я припинила наносити ОСОБА_17 удари, я разом з ОСОБА_17 виштовхнула його з коридору будинку та зачинила двері. Це тривало приблизно 10-15 хв.

Запитання до ОСОБА_103 : В які саме частини тіла ОСОБА_10 . Ви наносили дерев`яним поліном удари?

Відповідь ОСОБА_103 : Повідомити не можу, оскільки била я ОСОБА_106 у різні частини тіла, з метою вибити з його рук ніж та топорище, які він тримав у руках, а я від нього захищалася.

Запитання до ОСОБА_103 : Чи наносили Ви того вечора ОСОБА_10 удари в область голови, якщо так, то чим саме?

Відповідь ОСОБА_103 : Того вечора я удари йому наносила не умисно, а тільки захищалася від нього. В область голови удар ОСОБА_10 я могла нанести також. Удари наносила дерев`яною шваброю та поліном, яке взяла в кошику у коридорі будинку.

Запитання до ОСОБА_103 : Чи бачили Ви того вечора ОСОБА_38 ?

Відповідь ОСОБА_103 : Так, я його бачила через вікно свого будинку після того як я спричинила ОСОБА_10 тілесні ушкодження, Він стояв біля воріт на території нашого господарства один.

Запитання до ОСОБА_11 . Розкажіть обставини, які склалися 20.12.2016 близько 20:00 год. у коридорі будинку в якому Ви проживаєте, що в с. Сихів Стрийського р-ну, Львівської області?

Відповідь ОСОБА_11 : Того вечора я перебувала у будинку разом із ОСОБА_19 та нашими дітьми, коли у будинок увійшов ОСОБА_26 , який повідомив ОСОБА_21 , що мій брат ОСОБА_17 п`яний з ножем погрожував йому і він пішов у кімнату, де на той час перебували діти. Через кілька секунду у будинок увійшов ОСОБА_24 , який також пішов у кухню будинку. Тоді через кілька хвилин у будинок увійшов мій брат ОСОБА_10 та сказав, щоб я з дитиною йшла додому, однак я відмовилася. В руці ОСОБА_34 я побачила дерев`яне топорище та ніж. Тоді до нас підійшла ОСОБА_21 і ОСОБА_17 агресивно наставив на неї ножа та став махати ним перед нею, а я відійшла позаду ОСОБА_21 та стала у дверях в кімнату, для того аби ОСОБА_17 не увірвався всередину будинку. ОСОБА_17 був дуже збудженим та поводив себе агресивно, оскільки нічого не пояснюючи став кричати та погрожувати ОСОБА_21 і всім присутнім у домі фізичною розправою та вбивством, а саме: у нецензурній формі говорив, що всіх поріже і всім буде кінець та в цей час вдарив Оксану палицею, яку тримав в руці в область спини. В цей час я побачила, як ОСОБА_21 взяла в руки дерев`яну швабру, яка знаходилась в коридорі будинку та намагалася вибити ОСОБА_17 з рук ножа, для того щоб прогнати його з будинку, однак їй це не вдалося, і вона вхопила дерев`яне поліно, яке знаходилося в кошику та декілька разів вдарила цим поліном ОСОБА_17 по руках, з метою вибити з його рук ножа, який він продовжував тримати у руці та націлювати в її сторону, а ОСОБА_21 продовжила його бити поліном по тілу. Скільки вона нанесла йому ударів я не пригадую, оскільки перебіг подій відбувався дуже швидко. Коли ОСОБА_21 припинила наносити ОСОБА_17 удари, ми разом виштовхнули його з коридору будинку та зачинила двері.

Запитання до ОСОБА_11 : Чи бачили Ви того вечора свого батька ОСОБА_38 ?

Відповідь ОСОБА_11 : Так, я його бачила через вікно свого будинку, після того як ОСОБА_21 спричинила братові ОСОБА_10 тілесні ушкодження. Він стояв біля воріт на території нашого господарства один.

Запитання до ОСОБА_38 : Ви прослухали покази ОСОБА_31 , ОСОБА_107 , ОСОБА_11 та ОСОБА_108 , що можете повідомити з даного приводу?

Відповідь ОСОБА_38 : Хочу повідомити, що того вечора я вказаних у запитанні осіб не бачив, а тому між мною та ОСОБА_107 , ОСОБА_31 жодного конфлікту не було.

Запитання до ОСОБА_38 : Повідомте, де Ви перебували 20.12.2016 року?

Відповідь ОСОБА_38 : 20.12.2016 близько 08:00 год. я встав та почав поратися по господарству після чого дивився телевізор. Разом зі мною весь день всередині будинку перебував мій син ОСОБА_17 , який дивився телевізор. Близько 18:00 год. я зачинив ОСОБА_17 всередині будинку, а сам пішов до свого знайомого на ім`я ОСОБА_109 , прізвища якого я не знаю, який проживає навпроти церкви в с. Сихів, де в його будинку був також наш спільний знайомий на ім`я ОСОБА_52 , прізвища якого я також не знаю, житель с. Сихів Стрийського р-ну, і ми втрьох розпочали розпивати алкогольні напої в кількості приблизно 0,5 літри. Після того, як ми розпили цю горілку, а це вже було близько 20 год. я, перебуваючи в п`яному вигляді, пішов до свого будинку, де на вулиці побачив жителя с. Сихів ОСОБА_66 , який повідомив, що ОСОБА_17 побила ОСОБА_74 разом із співмешканцями і він викликав лікарів швидкої допомоги, яких чекав на вулиці. Також, ОСОБА_66 сказав, щоб я йшов у будинок.

Запитання до ОСОБА_71 : Ви прослухали покази ОСОБА_31 , ОСОБА_107 , ОСОБА_11 та ОСОБА_103 , що можете повідомити з даного приводу?

Відповідь ОСОБА_71 : Прослухавши покази цих людей хочу повідомити, що того вечора ОСОБА_38 перебував у моєму будинку.

Запитання до ОСОБА_71 : Повідомте, де Ви перебували 20.12.2016?

Відповідь ОСОБА_71 : 20.12.2016 весь день я знаходився по місцю свого проживання. Ввечері, приблизно о 18:30 год., коли я перебував всередині будинку, до мене прийшов мій товариш на ім`я ОСОБА_110 , житель с. Сихів, який приніс з собою 0,5 літри горілки та запропонував мені розпити її з ним, з чим я погодився і ми увійшли в будинок. Вслід за нами у будинок увійшов і інший мій знайомий житель с. Сихів, Стрийського р-ну, ОСОБА_25 і ми втрьох почали розпивати принесену Тарасом пляшку ємкістю 0,5 літри горілки, в ході чого спілкувалися. Після того, як ми розпили цю горілку, а це вже було близько 20:45 год., ОСОБА_52 та ОСОБА_42 вийшли з мого будинку та як я зрозумів з їхніх слів, пішли по домівках, а я в свою чергу залишився по місцю свого проживання.

Запитання до ОСОБА_71 : Чи відлучався 20.12.2016 куди не будь з Вашого будинку ОСОБА_38 .?

Відповідь ОСОБА_71 : Ні, того дня весь вечір ми перебували разом у моєму будинку і ніхто нікуди не відлучався.

Запитання: Чи є в когось запитання? Якщо так, то в кого і до кого?

Запитання захисника ОСОБА_103 - ОСОБА_9 до ОСОБА_71 : Уточніть в котрій годині 20.12.2016 до Вас прийшов ОСОБА_38 .?

Відповідь ОСОБА_71 : Точно не пригадую, однак на вулиці вже було темно.

Запитання захисника ОСОБА_103 - ОСОБА_9 до ОСОБА_71 : У чому того дня були одягнені ОСОБА_38 та ОСОБА_111 ?

Відповідь ОСОБА_71 : ОСОБА_38 був одягнутий в тому одязі, що й одягнений сьогодні, а ОСОБА_52 був одягнутий у комбінезон темного кольору.

Запитання до ОСОБА_56 : Чи настоюєте Ви на своїх показах?

Відповідь ОСОБА_56 : Так настоюю.

Запитання до ОСОБА_11 : Чи настоюєте Ви на своїх показах?

Відповідь ОСОБА_11 : Так настоюю.

Запитання до ОСОБА_56 : Чи настоюєте Ви на своїх показах?

Відповідь ОСОБА_56 : Так настоюю.

Запитання до ОСОБА_31 : Чи настоюєте Ви на своїх показах?

Відповідь до ОСОБА_31 : Так настоюю.

Запитання до ОСОБА_38 : Чи настоюєте Ви на своїх показах?

Відповідь ОСОБА_38 : Так настоюю.

Запитання до ОСОБА_71 : Чи настоюєте Ви на своїхпоказах?

Відповідь до ОСОБА_71 : Так настоюю /Т.2 а.с. 227-234/.

постанова про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів старшого слідчого СВ ГУНП у Львівській області ОСОБА_13 від 02.01.2017, згідно з якою визнано речовим доказом одяг ОСОБА_103 (штани та кофта) в якій вона була одягнена під час спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, який поміщений в спеціальний пакет №0743929 та передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів Стрийського ВП ГУНП у Львівській області /Т.2 а.с. 235/;

постанова про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів старшого слідчого СВ ГУНП у Львівській області ОСОБА_13 від 02.01.2017, згідно з якою визнано речовим доказом одяг ОСОБА_10 (кофту сірого кольору з синіми рукавами та куртку чорного кольору з сірим коміром), в який останній був 20.12.2016, одягнений при поступленні на лікування в Стрийському ЦРЛ, який поміщений в спеціальний пакет №2093174 та передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів Стрийського ВП ГУНП у Львівській області /Т.2 а.с.237/.

Письмові докази докази, надані стороною захисту, які суд покладає в основу вироку, як такі, що підтверджують позицію сторони захисту про те, що стороною обвинувачення не доведено, що кримінальне правопорушення, передбачене ст.124 КК України вчинила обвинувачена ОСОБА_103 :

копія заяви ОСОБА_103 , адресованої керівнику Стрийської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_112 , в якій вона вказала, що ОСОБА_10 1980 р.н., мешканець с. Сихів Стрийського району Львівської області є її знайомим і проживає поряд з її господарством. В неї проживає рідна сестра ОСОБА_10 - ОСОБА_27 , оскільки не може проживати в своєму будинку через ОСОБА_10 , який зловживає спиртним та створив нестерпні умови для проживання. 18.12.2016 близько 19:30 год. ОСОБА_10 разом з братом в нетверезому стані прийшли до неї додому та влаштували скандал, побили товариша її чоловіка ОСОБА_56 , який в той момент був у них. Під час скандалу вона тричі телефонувала в відділення поліції Стрийського РУП у Львівській області, однак працівники поліції так і не приїхали. 19.12.2016 близько 19:20 год. ОСОБА_10 разом із своїм батьком побили її чоловіка з товаришем, яких зустріли в селі. Через 10-15 хв. вони прийшли до її будинку, виламали вхідні двері, після чого ОСОБА_10 зайшов в будинок, влаштував скандал, погрожував їй ножем, кричав на свою сестру, однак їм вдалось виштовхати його з будинку. Також зазначила, що ще до того як ОСОБА_10 увійшов в будинок, вона телефонувала працівникам поліції і просила приїхати, але поліція приїхала через 3 год., тому вважає, що такі дії поліції сприяли злочинним діям ОСОБА_10 , бо якщо б вони приїхали 18 грудня, то конфлікту, що мав місце 19 грудня можна було б уникнути, а тому просить провести службову перевірку та покарати винних /Т.1 а.с. 140-141/;

копія листа Стрийської місцевої прокуратури від 16.01.2017 вих. №05-11-6-17, адресованого адвокату ОСОБА_9 , з якого вбачається, що 22.12.2016 до Стрийської місцевої прокуратури надійшла заява жительки с. Сихів Стрийського району ОСОБА_103 щодо бездіяльності працівників Стрийського ВП ГУНП у Львівській області при отриманні повідомлень на неправомірні дії ОСОБА_10 . Стрийською місцевою прокуратурою проведено перевірку фактів, викладених у вищевказаній заяві ОСОБА_103 , за наслідками якої заявниці надано обґрунтовану відповідь /Т.1 а.с. 142/;

копія листа Стрийської місцевої прокуратури від 16.01.2017 вих. №05-11-342-17, адресованого ОСОБА_103 , з якого вбачається, що Стрийською місцевою прокуратурою розглянуто скаргу ОСОБА_103 від 22.12.2016 щодо бездіяльності працівників Стрийського ВП ГУНП у Львівській області при отриманні повідомлень на неправомірні дії ОСОБА_10 . З інформації Стрийського ВП ГУ ВП у Львівській області вбачається, що 19.12.2016 о 18:30 год. в чергову частину Стрийського відділу поліції надійшло повідомлення з приводу того, що батько і син ОСОБА_130 вчиняють між собою конфлікт. Вказане повідомлення зареєстровано в Журналі єдиного обліку Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області за №10108 та проведено по ньому перевірку. Також, згідно інформації Стрийського ВП ГУНП у Львівській області, вбачається, що 20.12.2016 о 23:30 год. в чергову частину Стрийського відділу поліції надійшло від ОСОБА_103 повідомлення щодо проведення профілактичної бесіди з жителем с. Сихів Стрийського району ОСОБА_10 . Дане повідомлення зареєстровано в Журналі єдиного обліку Стрийського відділу поліції за № 10141. Крім того, з інформації Стрийського ВП ГУНП у Львівській області вбачається, що в інші дні до Стрийського відділу поліції не надходили повідомлення на неправомірні дії ОСОБА_70 . В той же час, згідно інформації Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області протягом 18-20 грудня 2016 року до відділу не поступило повідомлень щодо неправомірних дій ОСОБА_10 від ОСОБА_11 , ОСОБА_31 та ОСОБА_56 . У зв`язку з наведеним, Стрийською місцевою прокуратурою для проведення перевірки з приводу належної реєстрації працівниками чергової частини Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області повідомлень ОСОБА_103 та інших осіб з приводу незаконних дій ОСОБА_10 , належного реагування на такі повідомлення, виїзду ГРПП Стрийського ВП на місце події у с. Сихів Стрийського району, належної перевірки фактів, викладених у повідомленнях скеровано листа ГУ НП у Львівській області для проведення службового розслідування /Т.1 а.с. 143/;

копія скарги ОСОБА_103 від 26.04.2017, адресована Стрийському відділу поліції ГУНП у Львівській області, в якій ОСОБА_103 просить розглянути її телефонне та письмове звернення щодо незаконних дій ОСОБА_10 , з врахуванням вимог КПК України та кримінального провадження №0002648 від 21.12.2016, вжити передбачених законодавством заходів, щодо виявлення ножа (знаряддя злочину), яким ОСОБА_10 посягав на її життя та життя і здоров`я її дітей та притягти до відповідальності працівників поліції, які не відреагували на її телефонне повідомлення /а.с. 144//;

копія листа Стрийської місцевої прокуратури від 27.04.2017 вих. №05-11-342-16, адресованого ОСОБА_103 , з якого вбачається, що Стрийською місцевою прокуратурою розглянуто її звернення від 26.04.2017 щодо неналежного здійснення реєстрації та проведення перевірки працівниками Стрийського відділу поліції ГУНП у Львівській області телефонних повідомлень від 19.12.2016 та 20.12.2016 на дії ОСОБА_10 , а також повідомлення від 25.04.2017 з приводу виявлення 25.04.2017 ножа біля подвір`я її житлового будинку, що в с. Сихів Стрийського району. ОСОБА_103 роз`яснено, що за матеріалами кримінального провадження №0002648 від 21.12.2016 обвинувальний акт відносно ОСОБА_103 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, 23.02.2017 направлено до Стрийського міськрайонного суду. Відповідно до ч.8 ст. 223 КК України слідчі дії не можуть проводитись після закінчення строків досудового розслідування, крім їх проведення за дорученням суду у випадках, передбачених ч.3 ст. 333 КК України. Таким чином, у провадженні СВ Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області не перебуває кримінальне провадження №0002648 від 21.12.2016, а відсутні будь-які підстави для проведення слідчих дій, в тому числі проведення огляду місця події та вилучення у ході його проведення речей, їх подальшого огляду. Крім того, повідомлення в частині неналежного здійснення реєстрації та проведення перевірки працівниками Стрийського відділу поліції ГУНП у Львівській області телефонних повідомлень від 19.12.2016 та 20.12.2016 на дії ОСОБА_10 , а також повідомлення від 25.04.2017 щодо виявлення ножа біля подвір`я житлового будинку, що в с. Сихів Стрийського району направлено в Стрийське ВП ГУ Н у Львівській області та ГУ НП у Львівській області для проведення службового розслідування /Т.1 а.с.145/;

копія супровідного листа Головного управління національної поліції у Львівській області від 18.05.2017 №1801/13/03/5-2017, з якого вбачається, що відповідно до п.4.1 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в ОВС, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 №230, копію скарги ОСОБА_103 для проведення перевірки з приводу можливих неправомірних дій працівників Стрийського ВП ГУНП у Львівській області скеровано начальнику Стрийського ВП ГУНП у Львівській області /Т.1 а.с. 146/;

вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.02.2015, згідно з яким ОСОБА_10 визнано винним та призначено покарання за ч.2 ст. 186 КК України 4 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки /Т.1 а.с. 159/;

вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17.03.2014, згідно з яким ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання - 510,00 грн. штрафу /Т.1 а.с.160/;

супровідний лист начальника Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_113 від 13.09.2018 № 12667/59/01/18, яким на адресу Стрийського міськрайонного суду Львівської області скеровано матеріали ЖЕО №10108 від 19.12.2016, матеріали ЖЕО №10141 від 20.12.2016, матеріали ЖЕО №6561 від 02.01.2017, матеріали ЖЕО №6564 від 02.01.2017, аудіо-запис телефонних повідомлень гр. ОСОБА_103 надати не представилось можливим, оскільки згідно акту знищення №2318 від 23.02.2017 аудіо-запис з магнітного носія програмно-апаратного комплексу «МАРС» за період 01.12.2016 по 31.12.2016 відповідно до вимог наказів МВС України 19.07.2001 №585 та від 10.11.2013 №1323 вони знищені /Т.1 а.с.161/;

копія листа начальника Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_113 від 17.09.2017 № М-16/Нз, згідно з яким на адвокатський запит адвокату ОСОБА_9 повідомлено, що згідно записів в книзі нарядів Стрийського ВП до складу слідчо-оперативної групи 19.12.2016 входили: майор поліції ОСОБА_114 , майор поліції ОСОБА_115 , старший лейтенант поліції ОСОБА_81 , майор поліції ОСОБА_116 , ст.. сержант поліції ОСОБА_117 , ст. сержант поліції ОСОБА_118 , сержант поліції ОСОБА_119 , майор поліції ОСОБА_120 , ст.. лейтенант поліції ОСОБА_121 . До складу слідчо-оперативної групи 20.12.2016 входили: майор поліції ОСОБА_122 , майор поліції ОСОБА_123 , старший лейтенант поліції ОСОБА_81 , ст.. сержант поліції ОСОБА_124 , ст. сержант поліції ОСОБА_125 , капітан поліції ОСОБА_13 , ст. лейтенант поліції ОСОБА_126 аудіо-запис телефонних повідомлень гр. ОСОБА_103 надати не представилось можливим, оскільки згідно акту знищення №2318 від 23.02.2017 аудіо-запис з магнітного носія програмно-апаратного комплексу «МАРС» за період 01.12.2016 по 31.12.2016 відповідно до вимог наказів МВС України 19.07.2001 №585 та від 10.11.2013 №1323 вони знищені /Т.1 а.с.162/;

відповідь начальника Управління інформаційно-аналітичної підтримки ГУНП у Львівській області від 13.09.2018 № 2550/21/01/4, з якої вбачається, що згідно довідки № ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель с. Сихів Стрийського району Львівської області, станом на 02.10.2018, вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27.02.2014 був засуджений за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт; вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17.03.2014 був засуджений за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 510,00 грн.; вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.02.2015 був засуджений за ч.2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строк на 2 роки; ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01.02.2016 кримінальне провадження за ч.1 ст.129 КК України закрито у зв`язку з відмовою від обвинувачення / Т.1 а.с.172-174/;

копія талона-повідомлення №136, згідно якого 27.12.2016 Стрийським ВП ГУНП у Львівській області прийнято заяву за реєстром ЄО №10317 /Т.1 а.с.190/;

заява ОСОБА_103 від 26.12.2016, адресована до Стрийського ВП ГУНП у Львівській області, з якої вбачається, що вона проживає по АДРЕСА_2 , разом з чоловіком ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та малолітніми дітьми ОСОБА_104 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_103 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Разом з ними тимчасово проживає ОСОБА_11 зі своєю дочкою ОСОБА_79 та ОСОБА_26 . 19.12.2016 в період з 17:00 по 20:00 в її будинок, коли перебували всі вищезгадані особи увірвались ОСОБА_10 та ОСОБА_25 , перебували у нетверезому стані, із ножем та палкою в руках, які погрожуючи фізичною розправою та вбивством, намагався проникнути у житловий будинок. Перебуваючи в стресовому стані, вона неодноразово зі свого мобільного телефону № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 телефонувала на номер телефону 102 та просила допомогу, але працівники поліції обіцяли що приїдуть, а потім перестали піднімати слухавку. В подальшому, 20.12.2016 коли її син ОСОБА_127 повертався зі школи, ОСОБА_10 кинувся наздоганяти його з ножем, але син втік і з того моменту перебуває в страху. 20.12.2016 близько 20:00 год. ОСОБА_10 увірвався в її житловий будинок, коли перебували вищезазначені особи та діти та в одній руці в нього був ніж, а в іншій ручка від сокири і почав погрожувати вбивством всім хто був в хаті. В той час вона неодноразово телефонувала в поліцію на номер 102, однак працівники поліції на її скарги не реагували. Побачивши, що вона телефонує в поліцію ОСОБА_10 накинувся на неї з ножем, але вона захищаючись, схопила деревяне поліно, яке лежало на кухні та вдарила ним ОСОБА_10 , який після того покинув її будинок. А тому, у зв`язку з вищенаведеним, просить прийняти її заяву про кримінальне правопорушення та внести відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15, ч.1 ст. 115 та ч.1 ст. 162 КК України та невідкладно розпочати досудове розслідування; вручити їй пам`ятку про процесуальні права і обов`язки потерпілої особи /Т.1 а.с. 191/;

адвокатський запит адвоката ОСОБА_9 від 29.12.2016 №122-А/12-16, адресований до Стрийського ВП ГУНП у Львівській області, про надання інформації з якого і по який час і скільки разів 19.12.2016 та 20.12.2016 ОСОБА_103 зверталась до Стрийського ВП ГУНП у Львівській області про вчинення стосовно неї протиправних дій ОСОБА_10 в с. Сихів Стрийського району Львівської області /Т.1 а.с.192/;

адвокатський запит адвоката ОСОБА_9 від 09.01.2017, адресований до Стрийського ВП ГУНП у Львівській області, про надання інформації про результати розгляду заяви про злочин, який мав місце в період з 19.12.2016 по 20.12.2016 в с. Сихів Стрийського району Львівської області з участю ОСОБА_10 , яка подана до Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_103 та зареєстрована в ЄО №10317 /Т.1 а.с. 193/;

відповідь Стрийського ВП ГУНП у Львівській області від 10.01.2017 за вих. №М-1/Аз2017, на адвокатський запит адвоката ОСОБА_9 про те, що протягом 19 та 20 грудня в Журналі єдиного обліку Стрийського ВП ГУНП у Львівській області зареєстровано два повідомлення від гр. ОСОБА_103 , жительки с. Сихів Стрийського району: 19.12.2016 о 18:30 год. в Журналі єдиного обліку Стрийського ВП ГУНП у Львівській області зареєстровано повідомлення від гр. ОСОБА_103 , жительки с. Сихів Стрийського району Львівської області про те, що батько і син ОСОБА_130 вчинили між собою конфлікт, вказане повідомлення зареєстровано в ЖЕО №10108 від 19.12.2016; 20.12.2016 о 23:30 год. в Журналі єдиного обліку Стрийськго ВП ГУНП у Львівській області зареєстровано повідомлення від ОСОБА_103 , жительки с. Сихів Стрийського району Львівської області про те, щоб провести профілактичну бесіду з ОСОБА_45 , жителем с. Сихів Стрийського району Львівської області, вказане повідомлення зареєстровано в ЖЕО №10141 від 20.12.2016 /Т.1 а.с.194/;

відповідь Стрийського ВП ГУНП у Львівській області від 13.01.2017 вих. №М-2/Аз, на адвокатський запит адвоката ОСОБА_9 , про те, що заява ОСОБА_103 від 27.12.2016 зареєстрована в Журналі єдиного обліку Стрийського ВП ГУП у Львівській області №10317 та приєднана до кримінального провадження №0002648 від 21.12.2016, яке знаходиться в старшого слідчого Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_13 /Т.1 а.с.195/;

відповідь Стрийського ВП ГУНП у Львівській області вих. №120161/2648 від 29.12.2016, адресована ОСОБА_103 про те, що її заява від 27.12.2016 розглянута та долучена до матеріалів кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0002648 від 21.12.2016, де в ході досудового розслідування, 27.12.2016 ОСОБА_103 було оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 121 КК України /Т.1 а.с.196/;

адвокатський запит адвоката ОСОБА_9 від 10.01.2017, адресованим керівнику Стрийської місцевої прокуратури, про надання інформації про результати розгляду заяви ОСОБА_103 від 22.12.2016 на неправомірні дії працівників Стрийського ВП ГУНП у Львівській області щодо телефонного повідомлення про злочин, який мав місце в період з 19 по 20.12.2016 в с. Сихів Стрийського району з участю ОСОБА_10 1 а.с.197/;

відповідь Стрийської місцевої прокуратури від 16.01.2017 вих. № 05-11-6-17 на адвокатський запит адвоката ОСОБА_9 про те, що 22.12.2016 до Стрийської місцевої прокуратури надійшла заява ОСОБА_103 , жительки с. Сихів Стрийського району Львівської області щодо бездіяльності працівників Стрийського ВП ГУНП у Львівській області при отриманні повідомлень від заявниці на неправомірні дії ОСОБА_10 , Стрийською місцевою прокуратурою проведено перевірку фактів, викладених у вищевказаній заяві ОСОБА_103 , за наслідками якої заявниці надано обґрунтовану відповідь. Відповідно до ст. 18 ЗУ «Про звернення громадян» громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ,організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право ознайомитись з матеріалами перевірки. В той же час, предметом договору про надання правової допомоги, укладеним між ОСОБА_9 та ОСОБА_103 26.12.2016, є надання правової допомоги у кримінальному провадженні №0002648 від 21.12.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України. Таким чином, оскільки у зверненні ОСОБА_103 від 22.12.2016 не порушуються питання щодо ходу досудового розслідування кримінального провадження №0002648 від 21.12.2016, підстав для надання ОСОБА_9 для ознайомлення матеріалів вказаної заяви не має /Т.1 а.с. 198/;

відповідь Стрийської місцевої прокуратури від 16.01.2017 вих. №05-11-342-16, адресована ОСОБА_103 , про те, що з інформації Стрийського ВП ГУНП у Львівській області вбачається, що 19.12.2016 о 18:30 в чергову частину Стрийського ВП надійшло звернення ОСОБА_103 з приводу того, що батько і син ОСОБА_130 вчинили між собою конфлікт. Вказане повідомлення зареєстровано в Журналі єдиного обліку Стрийського ВП ГУНП у Львівській області за №10108 та проведено по ньому перевірку. Також згідно інформації Стрийського ВП ГУНП у Львівській області вбачається, що 20.12.2016 о 23:30 хв. в чергову частину Стрийського відділу поліці надійшло повідомлення від ОСОБА_103 про проведення профілактичної бесіди з ОСОБА_10 , дане повідомлення зареєстроване в Журналі єдиного обліку Стрийського ВП ГУНП у Львівській області за №10141 та проведено по ньому перевірку. Крім того, з інформації Стрийського ВП ГУНП у Львівській області в інші дні до Стрийського відділу поліції не поступало повідомлень від ОСОБА_103 щодо неправомірних дій ОСОБА_10 . В той же час, згідно інформації Стрийського ВП ГУНП у Львівській області протягом 18-20 грудня 2016 до Стрийського відділу поліції не поступало повідомлень щодо неправомірних дій ОСОБА_10 від ОСОБА_11 , ОСОБА_31 та ОСОБА_56 /Т.1 а.с. 199/;

повідомлення Стрийського ВП ГУНП у Львівській області від 16.01.2017 вих. №488 про те, що телефонне звернення ОСОБА_103 з приводу конфлікту, який вчинив відносно неї громадянин ОСОБА_10 розглянуто працівниками Стрийського ВП ГУНП у Львівській області. В ході розгляду матеріалів прийнято рішення припинити їх подальшу перевірку, у зв`язку із смертю ОСОБА_10 і матеріали перевірки здані в архів Стрийського ВП ГУНП у Львівській області /Т.1 а.с.200/;

повідомлення Стрийського ВП ГУНП у Львівській області від 16.01.2017 вих. №490 про те, що телефонне звернення ОСОБА_103 з приводу конфлікту, який вчинили між собою громадяни ОСОБА_130, жителі с. Сихів Стрийського району розглянуто працівниками Стрийського ВП ГУНП у Львівській області. В ході розгляду матеріалів прийнято рішення припинити їх подальшу перевірку, у зв`язку із смертю ОСОБА_10 і матеріали перевірки здані в архів Стрийського ВП ГУНП у Львівській області /Т.1 а.с.201/;

адвокатський запит адвоката ОСОБА_9 від 12.01.2017 №126-А/01-16, адресований до Управління інформаційного забезпечення ГУНП у Львівській області про надання інформації щодо судимостей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жетеля с. Сихів Стрийського району /Т.1 а.с. 202/;

відповідь Управління інформаційної підтримки та координації поліції «102» №Аз-1/21/1 від 18.01.2017 на адвокатський запит адвоката ОСОБА_9 , згідно якої надання інформації стосовно громадянина ОСОБА_10 не може бути надано, у зв`язку з не підтвердженими у встановленому законом порядку, повноваженнями адвоката /Т.1 а.с. 203/;

адвокатський запит адвоката ОСОБА_9 від 13.03.2017, адресований до Стрийського відділу поліції ГУНП у Львівській області про надання інформації про склад слідчо-оперативної групи Стрийського ВП ГУНП у Львівській області, який 19.12.2016 та 20.12.2016 перебували на чергуванні по обслуговуванню м. Стрия та Стрийського району та надання для ознайомлення з можливістю копіювання всіх документів і журналів, аудіозаписів телефонних повідомлень ОСОБА_103 про вчинення стосовно неї та членів її сім`ї 19.12.2016 та 20.12.2016 протиправних дій ОСОБА_10 та ОСОБА_128 1 а.с.204/;

відповідь Стрийського ВП ГУНП у Львівській області від 17.03.2017 М-16/АЗ на адвокатський запит адвоката ОСОБА_9 , з якої вбачається, що згідно записів в книзі нарядів Стрийського ВП до складу слідчо-оперативної групи 19.12.2016 входили: майор поліції ОСОБА_114 , майор поліції ОСОБА_115 , старший лейтенант поліції ОСОБА_81 , майор поліції ОСОБА_116 , ст.. сержант поліції ОСОБА_117 , ст. сержант поліції ОСОБА_118 , сержант поліції ОСОБА_129 , майор поліції ОСОБА_120 , ст.. лейтенант поліції ОСОБА_121 ; до складу слідчо-оперативної групи 20.12.2016 входили: майор поліції ОСОБА_122 , майор поліції ОСОБА_123 , старший лейтенант поліції ОСОБА_81 , ст. сержант поліції ОСОБА_124 , ст.. сержант поліції ОСОБА_125 , капітан поліції ОСОБА_13 , ст. лейтенант поліції ОСОБА_126 . Аудіо-записи телефонних повідомлень гр. ОСОБА_103 надати не представляється можливим, оскільки згідно Акту знищення №2318 від 23.02.2017 аудіо-записів з магнітного носія програмно-апаратного комплексу «МАРС» за період з 01.12.2016 по 31.12.2016 відповідно до вимог наказів МВС України 19.07.2001 №585 та від 10.11.2013 вони знищені /Т.1 а.с.205/;

адвокатський запит адвоката ОСОБА_9 від 22.03.2017 №163-А/27-03, адресований керівнику Стрийської місцевої прокуратури ОСОБА_112 про надання інформації про розгляд заяви ОСОБА_103 на неправомірні дії працівників Стрийського ВП ГУНП у Львівській області щодо телефонного повідомлення про злочин, який мав місце в період з 19.12.2016 по 20.12.2016 в с. Сихів Стрийського району з участю ОСОБА_10 1 а.с. 206/;

адвокатський запит адвоката ОСОБА_9 від 29.12.2016 №120-А/12-16, адресований до Центру обслуговування абонентів Lifecell про надання відомостей стосовно вхідних та вихідних дзвінків абонента лайф, який зареєстрований за номером НОМЕР_5 , яким користується ОСОБА_103 на номер «102» та на номер НОМЕР_6 в період з 19.12.2016 по 20.12.2016 року включно /Т.1 а.с. 210/;

відповідь ТзОВ «Лайфселл» від 05.01.2017 на адвокатський запит адвоката ОСОБА_9 , з якого вбачається, що отримання будь-яких даних, відомостей та інформації про абонентів рухомого (мобільного) зв`язку Lifecell тощо - відповідно до законодавства України є обмеженням конституційних прав і свобод людини і громадянина, та можливе винятково за вмотивованим рішенням (ухвалою) слідчого судді, суду. Проте, на даний час у ТзОВ «Лайфселл» відсутнє відповідне діюче рішення слідчого судді, суду, що унеможливлює задоволення запиту по суті. /Т.1 а.с.211/;

адвокатський запит адвоката ОСОБА_9 від 29.12.2016 №121-А/12-16, адресованим до Центру обслуговування абонентів МТС про надання відомостей стосовно вхідних та вихідних дзвінків абонента МТС, який зареєстрований за номером НОМЕР_7 і яким користується ОСОБА_103 на номер «102» та на номер НОМЕР_6 в період з 19.12.2016 по 20.12.2016 року включно /Т.1 а.с. 212/;

відповідь ПрАТ «МТС Україна» від 16.01.2017 вих. № WR-17-709 на адвокатський запит адвоката ОСОБА_9 , з якого вбачається, що до політики ПТ-БЕУ-064-7 «Забезпечення режиму безпеки (конфіденційності) інформації в ПрАТ «МТС України», що затверджена наказом ПрАТ «МТС Україна» від 27.01.2016 відомості щодо наданих телекомунікаційних послуг (в тому числі отримання послуг, їх тривалість, зміст, маршрути передавання, тарифів, балансі, сплатах за рахунок, тощо) - віднесені до конфіденційної інформації. Враховуючи конфіденційний характер запитуваної інформації, вказана інформація не може бути надана в порядку та на підставі Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а відтак ПрАТ «МТС України» відмовляє у задоволенні запиту /Т.1 а.с. 213/;

заява адвоката ОСОБА_9 про наявність неналежного потерпілого у кримінальному провадженні від 10.12.2018, з якої вбачається, що на підставі постанови слідчого Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_13 від 09.02.2017, до участі в кримінальному провадженні №0002648, в якості потерпілої залучено ОСОБА_8 , яка являється тіткою ОСОБА_10 . Вважає, що таке рішення сторони обвинувачення суперечить вимогам процесуального закону і повинно бути враховане судом під час судового провадження. Адже ж, за змістом ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним провадженням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи, положення ч.1 та ч.3 цієї статті поширюється на близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. Коло осіб, які є близькими родичами та членами сім`ї потерпілого, визначає п.1 ч.1 ст. 3 КПК України. Зокрема такими особами являються чоловік, дружина, падчерка, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, рідний брат, сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклувальник, а також особи які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі. Тобто, тітка (рідна сестра матері ОСОБА_10 ) не підпадає під коло осіб визначених в ст. 3 КПК України, яка у випадках встановлених в ст. 55 КПК України може залучатись для участі в кримінальному провадженні, як потерпіла особа /Т.1 а.с.214/;

матеріали перевірки по розгляду телефонного повідомлення громадянки ОСОБА_103 , жительки с. Сихів Стрийського району Львівської області Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ЖЄО №10108 від 19.12.2016, з яких вбачається, що 19.12.2016 у чергову частину Стрийського ВП ГУНП у Львівській області поступило телефонне повідомлення від громадянки ОСОБА_47 , жительки с. Сихів Стрийського району про те, що батько і син на прізвище ОСОБА_130 вчинили між собою словесний конфлікт. Вказаний факт зареєстровано у ЖЕО Стрийського ВП за №10108. Виїздом на місце події, а саме у с. Сихів Стрийського району, до місця проживання ОСОБА_148 стало відомо, що двері були зачинені, світло не світилось, з будинку ніхто не виходив. Громадян ОСОБА_148 у вказаному селі виявлено не було, мешканці даного села також не повідомили про місце їх знаходження. Під час перебування у с. Сихів із письмовими заявами із зверненнями ніхто не звертався. В ході розгляду матеріалів встановлено, що громадянин ОСОБА_10 помер, і тому враховуючи вищевикладене, подальшу перевірку по вищевказаному факту припинено, у зв`язку із смертю громадянина ОСОБА_10 ;

матеріали перевірки по розгляду телефонного повідомлення громадянки ОСОБА_103 , жительки с. Сихів Стрийського району Львівської області Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ЖЄО №10141 від 20.12.2016, з яких вбачається, що 20.12.2016 у чергову частину Стрийського ВП ГУНП у Львівській області поступило телефонне повідомлення від громадянки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в с. Сихів Стрийського району Львівської області про те, щоб провести профілактичну бесіду із жителем с. Сихів громадяном ОСОБА_45 . Вказаний факт зареєстровано у ЖЕО Стрийського ВП за № 10141. Опитана ОСОБА_103 пояснила, що 20.12.2016 близько 21 год. вона знаходилась по місцю проживання. В той час до її будинку прийшов громадянин ОСОБА_10 , який являється її сусідом та вчинив з нею словесний конфлікт, в ході якого голосно кричав. Даний конфлікт тривав близько 5 хв., після того вона зачинила двері, а ОСОБА_17 десь пішов, і тому вона просить провести з ним профілактичну бесіду. Виїздом на місце події громадянка ОСОБА_103 повідомила про вказаний факт та зазначила, що місце знаходження ОСОБА_34 їй не відоме. В подальшому по місцю проживання відвідувався громадянин ОСОБА_10 з метою встановлення обставин словесного конфлікту, однак двері у його будинок ніхто не відчинив, світло не горіло. При спілкуванні із мешканцями с. Сихів отримати інформацію про його місце перебування, або його родичів не представляється можливим. В ході розгляду матеріалів встановлено, що громадянин ОСОБА_10 помер, і тому враховуючи вищевикладене, подальшу перевірку по вищевказаному факту припинити, у зв`язку із смертю громадянина ОСОБА_10 ;

матеріали службового розслідування за зверненням гр. ОСОБА_103 , з яких вбачається, що згідно висновку інспектора Стрийського ВП ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_131 від 02.03.2017, на адресу керівництва ГУНП у Львівській області надійшли матеріали з Стрийської місцевої прокуратури Львівської області за зверненням гр. ОСОБА_103 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки с. Сихів Стрийського району щодо можливої бездіяльності працівників Стрийського ВП при отриманні телефонних повідомлень та реагування на них, які вона здійснювала на лінію «102» Стрийського ВП ГУНП у Львівській області 18,19,20 грудня 2016 року по факту протиправних дій громадянина ОСОБА_10 . Факти вказані у зверненні гр. ОСОБА_103 щодо можливої бездіяльності працівників Стрийського ВП при отриманні телефонних повідомлень та реагування на них, які вона здійснювала на лінію «102» Стрийського ВП ГУНП у Львівській області 18,19,20 грудня 2016 року по факту протиправних дій гр. ОСОБА_10 , працівниками поліції Стрийського ВП ГУНП у Львівській області не знайшли свого підтвердження. Подальшу перевірку за зверненням гр. ОСОБА_103 , жительки с. Сихів, з приводу можливої бездіяльності з боку працівників поліції Стрийського ВП ГУНП у Львівській області припинено;

матеріали вхідної кореспонденції №Ц-4 від 27.04.2017, ЖЄО №4022 від 11.05.2017, ЖЄО №4456 від 23.05.2017, з яких вбачається, що згідно висновку інспектора сектору РПП №2 Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_81 , т.в.о. начальника сектор РПП №2 Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_114 , заступника начальника - начальник патрульної поліції сектору РПП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_132 , 27.04.2017 за №Ц-4, 11.05.2017, ЖЄО №4022, 23.05.2017 - ЖЄО №4456 надійшли матеріали через секретаря за зверненням гр. ОСОБА_103 , прож. АДРЕСА_1 , щодо розгляду її звернення з врахуванням вимог КПК України та кримінального провадження №0002648 від 21.12.2016, яке розглядається судом з метою вжиття заходів, щодо виявлення ножа (знаряддя злочину), яким ОСОБА_10 посягав на її здоров`я та з приводу не реагування на її повідомлення. Перевіркою встановлено, що 19.12.2016 о 18:30 год. в Журналі єдиного обліку Стрийського ВП ГУНП у Львівській області зареєстровано повідомлення від гр. ОСОБА_47 , жительки с. Сихів про те, що батько і син ОСОБА_130 вчинили між собою конфлікт. Вказане повідомлення зареєстровано в ЖЄО №10108 від 19.12.2016 та прийнято рішення про списання матеріалів у справі №11/9-6561від 02.01.2017. На місці події черговий інспектор старший лейтенант поліції ОСОБА_81 скерував ГРПП №2 в складі майора поліції ОСОБА_114 та майора поліції ОСОБА_133 , які прибувши в с. Сихів до будинку по місцю проживання гр. ОСОБА_148 останніх там не виявили, а будинок був зачинений та світло не світилось. 20.12.2016 о 23:30 год. в Журналі єдиного обліку Стрийського ВП ГУНП у Львівській області зареєстровано повідомлення від ОСОБА_103 , жительки с. Сихів, про те, щоб провести профілактичну бесіду з жителем с. Сихів ОСОБА_45 . Вказане повідомлення зареєстровано в ЖЄО №10141 від 20.12.2016 та прийнято рішення про списання матеріалів у справі №11/9-6564 від 02.01.2017. На місці події скеровувалось ГРПП №2 в складі інспектора СРПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_134 та інспектора СРПП капітана поліції ОСОБА_135 . Як пояснив інспектор СРПП ОСОБА_134 на момент приїзду по місцю проживання гр. ОСОБА_103 . ОСОБА_149 там виявлено не було, а гр. ОСОБА_103 пояснила, що не знає місця його проживання. В подальшому гр. ОСОБА_103 власноручно написала заяву про проведення профілактичної бесіди з гр. ОСОБА_10 , який вчинив конфлікт по місцю її проживання. В інші дні, крім 19 та 20 грудня 2016 року, згідно записів реєстратора мовленевої інформації «МАРС», повідомлення від гр. ОСОБА_103 щодо вчинення протиправних дій гр. ОСОБА_10 в Стрийський ВП не поступало. Також з`ясовано, що 20.12.2016 о 22:00 в Стрийський ВП ГУНП у Львівській області по телефону поступило повідомлення від лікаря травматолога Стрийської ЦРЛ ОСОБА_136 , про те, що до них за медичною допомогою звернувся ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель с. Сихів Стрийського району, не працюючий, із діагнозом: ЗЧМТ, СМГ, забійна рана голови, алкогольне сп`яніння. З виїздом СОГ на місце події встановлено, що 20.12.2016 близько 20:00 год. ОСОБА_103 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , непрацююча, перебуваючи у коридорі свого будинку, що в с. Сихів Стрийського району, під час конфлікту, який виник на ґрунті особистих неприязних відносин із ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , умисно побила останнього дерев`яним поліном, спричинивши йому тяжкі тілесні ушкодження ЗЧМТ, СГМ, забійна рана голови. 21.12.2016 о 16:00 год. старший слідчий СВ Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_13 внесено відомості в ЄРДР за №0002648 з кваліфікацією за ч.1 ст. 121 КК України. Проведено досудове розслідування, справу з урахуванням вимог КПК України скеровано у Стрийський міськрайонний суд, де справа на даний час розглядається. Згідно записів реєстратора мовлення інформації «МАРС», повідомлення від гр. ОСОБА_103 щодо звернення її із телефонним повідомленням 25.04.2017 не поступало. За матеріалами вхідної кореспонденції №Ц-4 від 27.04.2017, ЖЄО №4022 від 11.05.2017, ЖЄО №4456 від 23.05.2017, перевірку припинити;

матеріали наглядового провадження №05-11-342-16 Стрийської місцевої прокуратури відносно ОСОБА_3 , з яких вбачається, що в Стрийській місцевій прокуратурі знаходилась на розгляді заява ОСОБА_103 , жительки с. Сихів Стрийського району щодо неналежного реагування, на думку заявниці, працівниками Стрийського ВП ГУНП у Львівській області, на її повідомлення від 18,19,20 грудня 2016 року з приводу неправомірних дій з боку жителів с. Сихів Стрийського району ОСОБА_34 та ОСОБА_38 щодо неї та членів її сім`ї. Крім того, Стрийською місцевою прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0002648 від 21.12.2016 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, за фактом спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_32 , жителю с. Сихів Стрийського району. Заступником керівника Стрийської місцевої прокуратури ОСОБА_137 23.12.2016 за вих. №05-14-4273вих.16 було скеровано вимогу в Стрийський ВП ГУНП у Львівській області щодо з`ясування обставин викладених у заяві гр. ОСОБА_103 . Згідно відповіді начальника Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_113 від 04.01.2017 вих. 49/59/01/17, 19.12.2016 о 18:30 год. в Журналі єдиного обліку Стрийського ВП ГУНП у Львівській області за № 10108 зареєстровано повідомлення від гр. ОСОБА_103 про те, що ОСОБА_130 батько і син вчинили між собою конфлікт; 20.12.2016 о 23:30 год. в Журналі єдиного обліку Стрийського ВП ГУНП у Львівській області за № 10141 зареєстровано повідомлення від гр. ОСОБА_103 про те, щоб провести профілактичну бесіду з ОСОБА_45 , жителем с. Сихів Стрийського району. 16.01.2017 за вих. № 05-11-342-17 заступником керівника Стрийської місцевої прокуратури ОСОБА_137 було скеровано вимогу начальнику Інспекції особового складу УКЗ ГУНП у Львівській області ОСОБА_138 про проведення службового розслідування щодо можливих неправомірних дій працівників Стрийського ВП ГУНП у Львівській області з приводу наналежної реєстрації 18-20 грудня 2016 року працівниками чергової часини Стрийського відділу поліції повідомлень від ОСОБА_103 та інших щодо незаконних дій ОСОБА_10 , неналежного реагування на такі повідомлення, в тому числі не виїзду 18,19 та 20 грудня 2016 року ГРПП відділу поліції на місце події у с. Сихів Стрийського району, неналежної перевірки фактів, викладених у повідомленні ОСОБА_103 27.04.2017 за №05-11-342-16 було надано відповідь ОСОБА_103 про те, що її звернення від 26.04.2017 щодо неналежного здійснення реєстрації та проведення перевірки працівниками Стрийського відділу поліції ГУНП у Львівській області телефонних повідомлень від 19.12.2016 та 20.12.2016 на дії ОСОБА_10 , а також повідомлення від 25.04.2017 з приводу виявлення 25.04.2017 ножа біля подвір`я її житлового будинку, що в с. Сихів Стрийського району розглянуто. ОСОБА_103 роз`яснено, що за матеріалами кримінального провадження №0002648 від 21.12.2016 обвинувальний акт відносно неї за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, 23.02.2017 направлено до Стрийського міськрайонного суду. Відповідно до ч.8 ст. 223 КК України слідчі дії не можуть проводитись після закінчення строків досудового розслідування, крім їх проведення за дорученням суду у випадках, передбачених ч.3 ст. 333 КК України. Таким чином, у провадженні СВ Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області не перебуває кримінальне провадження №0002648 від 21.12.2016, а відсутні будь-які підстави для проведення слідчих дій, в тому числі проведення огляду місця події та вилучення у ході його проведення речей, їх подальшого огляду. Крім того, повідомлення в частині неналежного здійснення реєстрації та проведення перевірки працівниками Стрийського відділу поліції ГУНП у Львівській області телефонних повідомлень від 19.12.2016 та 20.12.2016 на дії ОСОБА_10 , а також повідомлення від 25.04.2017 щодо виявлення ножа біля подвір`я житлового будинку, що в с. Сихів Стрийського району направлено в Стрийське ВП ГУНП у Львівській області та ГУ НП у Львівській області для проведення службового розслідування.

Крім цього, за клопотанням сторони обвинувачення, на підставі ч.4 ст.95, ст.225 КПК України, висновків Верховного Суду, викладених у постановах в справах №750/5745/15-к та №127/19452/16-к від 02.02.2022, судом досліджено звукозаписи судових засідань, на яких відображено показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_58 , ОСОБА_139 , надані попередньому складу суду - головуючому судді ОСОБА_12 .

Свідок ОСОБА_58 , будучи допитаним 01.06.2017 головуючим суддею ОСОБА_12 дав показання про те, що 20.12.2016 до нього додому прийшов ОСОБА_10 , і тримаючись рукою за голову сказав, що його вдарив ОСОБА_68 сокирою по голові. Він завів його до будинку та викликав карету швидкої медичної допомоги. Він вийшов на вулицю, на дорозі зустрів ОСОБА_43 , вона до будинку не заходила. Після цього, приїхала швидка медична допомога і ОСОБА_17 забрали у лікарню. ОСОБА_17 йому сказав, що його вдарив ОСОБА_68 , звідки він прийшов, йому невідомо. ОСОБА_17 у руках нічого при цьому не мав. Він тримався рукою за голову, з якої текла кров. Батько ОСОБА_17 в цей час спав у будинку.

Свідок ОСОБА_11 , будучи допитаною 20.06.2017 головуючим суддею ОСОБА_12 дала показання про те, що 20.12.2016 вона була в коридорі житлового будинку в с. Сихів, прийшов потерпілий, вимагав, щоб вона поверталася додому, він був п`яний. Він не раз до неї чіплявся. В цей час в коридор вийшла обвинувачена, вона сказала ОСОБА_17 йти геть і прийти наступного дня. Він хотів зайти до кімнати, де були діти, вона його не впускала, стояла біля дверей. Потім з обвинуваченою вони його випхали за двері, і він на дворі ще щось викрикував. При цьому він в руках мав патик від сокири, і ще ніж. Він топорищем бив обвинувачену по спині. Обвинувачена намагалася шваброю відбити ніж, який був у нього в руках, потім взяла патик з кошика і почала відбиватися так від потерпілого, при цьому по голові його не била. ОСОБА_31 і ОСОБА_56 в той час були в кімнаті будинку. Перед цими подіями, ще коли потерпілий не зайшов до будинку, ОСОБА_56 повернувся додому з роботи і сказав зачиняти двері, бо йде ОСОБА_17 . Вона втекла з дому, бо там були постійні п`янки, вона відчувала від брата постійну небезпеку. Наголосила, що в руках у обвинуваченого був ніж і топорище.

Свідок ОСОБА_11 , будучи повторно допитаною 02.03.2018 головуючим суддею ОСОБА_12 дала показання про те, що 20.12.2016 потерпілий ОСОБА_17 та її батько були п`яні. Вона спочатку ножа не бачила, в судовому засіданні вона пригадала за ніж. Обвинувачена оборонялася від потерпілого, махала шваброю і патиком, по голові не била, можливо зачепила, але точно вона сказати про це не може. З будинку потерпілого виштовхали вона і обвинувачена. ОСОБА_56 в цей час в коридор не виходив, коли вийшов, потерпілого вже в будинку не було. Під час досудового розслідування вона надавала аналогічні показання. ОСОБА_17 розмахував тільки ножем, завдати ушкоджень не намагався. Коли вони виштовхали потерпілого з будинку, вона не бачила, чи у нього в руках залишився ніж. Обвинувачена мала на меті вибити ніж з рук потерпілого.

Свідок ОСОБА_139 , будучи допитаним 03.08.2017 головуючим суддею ОСОБА_12 дав показання про те, що 20.12.2016 він з матір`ю був вдома, до нього прийшов ОСОБА_25 , був в нього в період часу з 18 год. по 21 год. Обставини злочину йому невідомі. Наступного дня він дізнався від односельчан, що ОСОБА_17 у лікарні.

Крім цього, зважаючи на принципи рівності та змагальності сторін у виборі та свободі подання суду доказів, суд вважає за необхідне зазначити показання обвинуваченої, свідків та потерпілої, з викладом їх основного змісту, зокрема тих, які містять додаткову або відмінну інформацію від тієї, яка була надана після зміни обвинувачення, надані вказаному складу суду до зміни обвинувачення 15.04.2021, з метою недопущення неповноти судового розгляду та спростування позиції сторони обвинувачення про доведеність, що злочин, передбачений ст.124 КК України було вчинено обвинуваченою ОСОБА_103 . Детальна оцінка таких показань з точки зору їх правдивості, відповідності фактичним обставинам справи та мета зміни таких показань в подальшому, буде мотивовано викладена, при формулюванні позиції суду про недоведеність, що злочин відносно потерпілого ОСОБА_10 вчинено саме обвинуваченою ОСОБА_103 .

Обвинувачена ОСОБА_103 в судовому засіданні 13.05.2019, до зміни обвинувачення на ст.124 КК України, даному складу суду надала показання про те, що 19.12.2016 до неї додому, де проживала також і ОСОБА_11 прийшли потерпілий з батьком, вони були випивші, потерпілий вимагав, щоб ОСОБА_17 повернулася додому. 20.12.2016 до них додому прийшов ОСОБА_17 , він був п`яний, мав з собою сокиру і ніж, замахувався на неї, вона вхопила швабру і почала відбиватися від нього. Потерпілий вхопив її за волосся і вдарив у плече сокирою. Вона вдарила його шваброю по руках, спині, потім вхопила поліно і ще два рази вдарила по спині, чи била по голові, не пригадує. Вони з ОСОБА_17 виштовхали його і викликали поліцію, але ті не приїхали. Потерпілий при цьому погрожував, що всіх їх повбиває, намагався зайти до кімнати, де були діти. Батько потерпілого в цей час був на вулиці. Вона коли вийшла на коридор, потерпілий вже був там з ОСОБА_17 , і коли вона побачила, що він тягне її за руку, вона втрутилася і намагалася йому перешкодити. Вона захищалася, бо потерпілий в одній руці мав ніж, а в другій сокиру. Вона і 19 грудня і 20 грудня 2016 року викликала працівників поліції, але вони не приїжджали. ОСОБА_17 коли прийшов до них до будинку вже був побитий, у нього на руках і лиці були чисельні синці. Весною 2017 року вони знайшли ніж, який того вечора був в руках потерпілого, повідомили про це поліцію, але ті не приїхали.

Свідок ОСОБА_11 , в судовому засіданні 30.05.2019, до зміни обвинувачення на ст.124 КК України, даному складу суду надала показання про те, що 19.12.2016 до них в будинок, де вона проживає приходив її брат потерпілий ОСОБА_10 , дізнавався у неї, чи ОСОБА_56 її не ображає, хотів розбити вікно, ОСОБА_31 дав йому гроші і він пішов. 20.12.2016 ввечері ОСОБА_17 знову прийшов до них додому, він був п`яний, в руках мав топорок і ніж. Він просив її повернутися додому і в цей час вийшла обвинувачена і він почав розмахувати ножем і топорком перед нею, ОСОБА_21 сказала йому йти додому і вони виштовхали його з будинку. Він вдарив ОСОБА_103 по спині топорком, ОСОБА_21 вхопила швабру і вдарила нею його. Потім взяла патик з кошика і почала бити потерпілого, куди саме не бачила, чи била по голові, вона не бачила, не може цього ствердно повідомити. Вона самого ножа не бачила, а бачила тільки ручку від нього, згодом вони знайшли цей ніж біля будинку. Ні ОСОБА_31 , ні ОСОБА_56 під час подій в коридорі не було. Вони ще до цього повернулися з роботи, ОСОБА_31 був на кухні, а ОСОБА_56 був у кіманті з дітьми. Вони на допомогу нікого не кликали. Коли брат прийшов, він вже був побитий, було видно синці на обличчі. Пізніше прийшов сусід ОСОБА_66 і сказав їй йти додому, бо у ОСОБА_17 розбита голова, що його хтось вдарив по голові. ОСОБА_56 не раз до неї застосовував фізичну силу, знущався над її донькою. ОСОБА_17 був злий на ОСОБА_56 тому вони його не кликали на допомогу. Потім сусідка їй розповідала, що ОСОБА_17 хтось на дворі вдарив по голові, вона це бачила через вікно. Брат їм з ОСОБА_21 не погрожував, він погрожував ОСОБА_56 20.12.2016 її батько ОСОБА_25 до будинку не заходив.

Свідок ОСОБА_38 , в судовому засіданні 30.05.2019, до зміни обвинувачення на ст.124 КК України, даному складу суду надав показання про те, що 19.12.2016 приніс подарунки онучці, того вечора прийшла його донька ОСОБА_11 і розповіла, що ОСОБА_56 над нею знущається і ОСОБА_17 пішов туди до будинку. Його довго не було і він пішов за ним. В будинку були всі мешканці і ОСОБА_56 бив його сина ОСОБА_10 . У сина були синці та тілесні ушкодження. Вони в подальшому швидку не викликали, хоча син скаржився на погане самопочуття, у нього був струс головного мозку. 20.12.2016 він пішов до товариша, ОСОБА_17 в той час був вдома. Коли повернувся додому, побачив карету швидкої медичної допомоги, в будинку був ОСОБА_17 , на ньому були наявні тілесні ушкодження. ОСОБА_17 повідомив його, що ОСОБА_56 вдарив його сокирою, наздогнав біля будинку і вдарив. Вважає, що обвинувачена взяла на себе вину за ОСОБА_56 . Син був як в дурмані. Заперечив, що був біля будинку обвинуваченої 20.12.2016. 19.12.2016 син був злий на ОСОБА_56 , казав «Ти мене побив, я тобі відомщу».

Свідок ОСОБА_58 , в судовому засіданні 27.08.2019, до зміни обвинувачення на ст.124 КК України, даному складу суду надав показання про те, що 20.12.2016 близько 20.00 год. до нього до будинку прийшов ОСОБА_10 , голова у нього була розбита, текла кров. Він повідомив, що його вдарили по голові. Він відвів ОСОБА_17 до його будинку і викликав карету швидкої медичної допомоги. Коли приїхала швидка, він посадив ОСОБА_17 в автомобіль і пішов додому. При цьому вказав, що ОСОБА_17 був при свідомості, розмовляв з ним. Його батько в цей час був вдома, був добре випивший. Він не зрозумів точно хто його вдарив, чи ОСОБА_68 , чи ОСОБА_21 , потерпілий путався в поясненнях. ОСОБА_17 йому розповідав, що ОСОБА_56 чіплявся до його сестри, він на нього був за це злий. Карета швидкої приїхала близько до години часу, весь цей час ОСОБА_17 лежав вдома на ліжку. Це він попросив його викликати швидку. ОСОБА_17 казав йому, що був у будинку ОСОБА_31 , чи в хаті, чи біля хати його вдарили, хто саме він не зрозумів. Він знає, що ОСОБА_17 хотів захистити сестру від ОСОБА_56 , бо той до неї чіплявся. Весь одяг у потерпілого був в крові. Про побиття він повідомив ОСОБА_140 , але та вийшла на вулицю, однак до будинку, де був брат, не заходила.

Свідок ОСОБА_31 , в судовому засіданні 20.09.2019, до зміни обвинувачення на ст.124 КК України, даному складу суду надав показання про те, що 20.12.2016 на автобусній зупинці в с. Сихів, вони з ОСОБА_56 зустріли потерпілого ОСОБА_17 з батьком, вони на них напали, ОСОБА_42 вдарив його палицею, він від неї її відібрав, а ОСОБА_17 махав перед ними ножем і казав, що заріже ОСОБА_56 , останній втік до будинку, він пішов вслід за ним, а ОСОБА_17 побіг за ОСОБА_56 . При цьому ОСОБА_17 кричав йому вслід, що заріже його, однак ОСОБА_68 закрився у будинку. ОСОБА_17 хотів розбити вікно, тоді він дав йому гроші, щоб той заспокоївся. Вважає, що брат приревнував сестру до ОСОБА_68 . Потім він почув жіночі крики, коли вибіг ОСОБА_103 попросила допомогти зачинити двері, ОСОБА_141 в той час в коридорі вже не було. 19.12.2016 ОСОБА_17 також був у них в будинку, хотів побачити ОСОБА_56 , потім вони з ним зчіпилися і вони ледве вигнали його з будинку, між ОСОБА_17 і ОСОБА_68 був конфлікт і бійка.

Свідок ОСОБА_56 , в судовому засіданні 24.10.2019, до зміни обвинувачення на ст.124 КК України, даному складу суду, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння повідомив суду, що це він вчинив вбивство потерпілого, потерпілий кинувся на обвинувачену, а він її захищав; він вдарив потерпілого по голові біля будинку ввечері. Згодом ці показання у даному судовому засіданні і в наступних, заперечив.

Обвинувачена ОСОБА_103 в судовому засіданні 12.12.2019, до зміни обвинувачення на ст.124 КК України, даному складу суду надала показання про те, що 20.12.2016 вона не наносила ударів по голові потерпілому, вона дійсно його била, але не по голові. Потім з ОСОБА_142 вони виштовхали його з будинку. Після цього, десь за 3-5 хв. за потерпілим вийшов ОСОБА_56 і повернувся десь за 15-20 хв. Зайшов в будинок і сказав, що наздогнав ОСОБА_17 , бо той втікав, в ОСОБА_61 на подвір`ї і вдарив його так, що той аж захропів і впав. Це чули ОСОБА_31 та ОСОБА_11 . Вона раніше не давала такі показання, оскільки боялася ОСОБА_56 і тому на його вимогу взяла вину на себе. Він всіх їх неодноразово бив, не раз телефонував до неї під час судового розгляду, погрожував. При цьому обвинувачена ввімкнула телефонну розмову, в якій ОСОБА_68 вказує, шо він не хотів цього робити, що інакше він буде покараний. Дослівно: «Він би мене зарізав, я за ним вибіг, щоб він мене на другий день не зарізав. Ти би знала, щоб то було, якби ти сказала, що це я зробив». Обвинувачена визнала, що вдарила кілька разів палицею потерпілого по руках і поліном по плечах. Але заперечила, що била потерпілого по голові. Вказала, що коли ОСОБА_17 виштовхали з будинку, його батько стояв на містку.

Свідок ОСОБА_11 , в судовому засіданні 21.01.2020, до зміни обвинувачення на ст.124 КК України, даному складу суду надала показання про те, що вона боїться ОСОБА_56 , оскільки він раніше не раз їй погрожував. Пригадує, що того вечора футболка у ОСОБА_56 була у крові і він викинув її в пічку. Він при цьому сказав їй, що вдарився, про те, що бив ОСОБА_17 нічого не говорив. ОСОБА_68 казав, щоб ОСОБА_103 не боялася, і що її не посадять за те, що ОСОБА_17 вбили, бо в неї діти. Він казав: « ОСОБА_143 пішов до ОСОБА_66 . Оксана бери на себе вину, щоб мене не посадили знову, бо в тебе є діти і тому тобі дадуть умовне покарання». І тоді вона зрозумілпа, що ОСОБА_17 вдарив ОСОБА_68 . Пізніше прийшов ОСОБА_66 і сказав їй йти додому. Вона боїться ОСОБА_56 , бо він не раз бив її гачком, травив на неї пса, знушався над її дитиною.

Свідок ОСОБА_56 , в судовому засіданні 21.01.2020, до зміни обвинувачення на ст.124 КК України, даному складу суду, надав показання про конфлікт між ним, ОСОБА_31 та ОСОБА_144 та ОСОБА_42 на зупинці ввечері 20.12.2016, вказав, що коли прибіг долому, сказав обвинуваченій викликати поліцію, бо ОСОБА_17 до них йде додому з ножем. Потім прийшов ОСОБА_31 , сказав, що все гаразд, що він дав потерпілому 10 грн і той пішов додому. Потім ОСОБА_31 пішов на кухню, а він зняв футболку, бо та була у крові і кинув в кошик. Він був у кімнаті, чув крики на коридорі, але не виходив. Коли відчинилися двері, він бачив, як ОСОБА_17 перед ОСОБА_21 махав ножем. Пізніше всі повернулися і сказали, що ОСОБА_17 випхали з будинку. Він бачив, як ОСОБА_11 тримала того вечора в коридорі в руках швабру, а ОСОБА_103 поліно. Дійсно всі бачили, як він палив футболку, вона була порвана і на ній була кров. На вулиці ОСОБА_17 казав до нього, що він живе з його сестрою і що та віддає йому всі гроші. Через кілька днів ніж біля будинку знайшли. Він спочатку викинув футболку у кошик, а ОСОБА_73 потім її кинула в пічку. Він того вечора з будинку не виходив, обвинувачена не раз просила його взяти вину на себе.

Свідок ОСОБА_139 , в судовому засіданні 10.08.2020, до зміни обвинувачення на ст.124 КК України, даному складу суду, надав показання про те, що ОСОБА_25 був у нього 20 грудня 2016 року в гостях, вони випивали, ОСОБА_42 пішов додому близько 20.30 год.

Свідок ОСОБА_31 , в судовому засіданні 10.08.2020, до зміни обвинувачення на ст.124 КК України, даному складу суду надав показання про те, що раніше він надавав правдиві свідчення щодо обставин, коли вони з ОСОБА_68 вийшли з автобуса, а саме про конфлікт з ОСОБА_17 та його батьком на зупинці. Того вечора він бачив, як ОСОБА_56 виходив зі сокирою з будинку, він ще здивувався. При цьому він вийшов за ним на вулицю і бачив, як ОСОБА_68 махав сокирою, а ОСОБА_17 від нього тікав, і ОСОБА_68 побіг за ним. Це було 20.12.2016. Того вечора ОСОБА_68 казав ОСОБА_103 щоб та казала, що це вона вдарила ОСОБА_17 палицею. Як ОСОБА_68 палив одяг він не бачив. Коли повернувся з сокирою, ОСОБА_68 просив у нього безпосередньо, щоб той його не видавав і щоб ОСОБА_21 говорила, що це вона скоїла злочин, а він мав це підтвердити. Він погодився, оскільки боявся ОСОБА_68 , бо той раніше не раз відбував покарання. Конфлікту між ОСОБА_17 і ОСОБА_21 в коридорі будинку він не бачив. Всі покази в попередніх судових засіданнях, щодо цих обставин були надані під тиском ОСОБА_56 . ОСОБА_145 приніс назад додому того вечора. ОСОБА_68 коли повернувся, зібрав усіх на кухні і сказав їй говорити, що вона вдарила потерпілого сухим поліном, що в неї діти і її не позбавлять волі. Підтвердив, що 19.12.2016 між ОСОБА_56 та ОСОБА_10 був конфлікт у коридорі, вони шарпалися між собою. Він пішов до кімнати, а коли повернувся бачив, як ОСОБА_38 , батько потерпілого вхопив ОСОБА_21 за волосся і вони з ОСОБА_68 виштовхали його з будинку. 20.12.2016 він крові на потерпілому не бачив.

Обвинувачена ОСОБА_103 в судовому засіданні 10.08.2020, до зміни обвинувачення на ст.124 КК України, даному складу суду надала показання про те, що ні 19 грудня, ні 20 грудня 2016 року вона жодних ударів потерпілому не наносила, а лише виштовхувала з будинку.

Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні 10.08.2020, до зміни обвинувачення на ст.124 КК України, даному складу суду надала показання про те, що ОСОБА_73 проживала в будинку у ОСОБА_31 тривалий час, десь з 2016 року. Чоловік ОСОБА_17 відбував покарання з ОСОБА_26 . Їй розповідали, що останній не раз застосовував до ОСОБА_17 фізичну силу. Коли вони з сестрою дізналися, що ОСОБА_17 у реанімації, вони приїхали в с. Сихів і ОСОБА_103 сказала їй: «Це я, я його била, по руках, по ногах, куди попало». Вона не раз бачила у ОСОБА_141 тілесні ушкодження. ОСОБА_26 постійно поводив себе по відношенні до неї агресивно, травив на неї собаку, навіть одного разу хотів її вдарити, але ОСОБА_21 його забрала. Вона повністю оплатила лікування потерпілого у лікарні. ОСОБА_73 розповідала їй, що ОСОБА_68 її бив, у неї на спині були тілесні ушкодження. 19.12.2016 ОСОБА_73 скаржилася брату ОСОБА_17 , що ОСОБА_68 її б`є. ОСОБА_146 у лікарні їй казала, що ОСОБА_17 повідомив у лікарні, що його вдарив ОСОБА_68 . ОСОБА_73 розповідала їй, що ОСОБА_17 19.12.2016 також бив ОСОБА_68 в коридорі будинку.

Обвинувачена ОСОБА_103 в судовому засіданні 26.08.2020, до зміни обвинувачення на ст.124 КК України, даному складу суду надала показання про те, що 20.12.2016 вона захищалася і тому взяла швабру і кілька раз не сильно вдарила потерпілого по руці, щоб зупинити його неправомірні дії. ОСОБА_17 намагався ввірватися в кімнату до ОСОБА_68 , з яким у нього перед цим був конфлікт. Поліно в руки вона взагалі не брала. Версію про поліно придумав ОСОБА_68 , коли повернувся додому, оскільки перед тим він наніс удар потерпілому сокирою, і вона під його тиском притримувалася цієї версії.

Підстави та мотиви для постановлення судом виправдувального вироку відносно обвинуваченої ОСОБА_103 за ст.124 КК України.

За змістом ст.8 Конституції України, в державі визначено принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти, приймаються на основі Конституції і повинні відповідати її змісту.

Згідно зі ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому не можна покладати на обвинуваченого доведення своєї невинуватості, а всі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на користь останньої. Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за доведеності її вини. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також доказах одержаних незаконним шляхом.

Відповідно до ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений статтею 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Висунуті сторонами кримінального провадження версії події, яка мала місце 19.12.2016 в житловому будинку по АДРЕСА_2 :

Сторона обвинувачення підтримала версію подій про те, що 19.12.2016 в житловому будинку ОСОБА_31 в с. Сихів Стрийського району Львівської області мав місце конфлікт між ОСОБА_10 та ОСОБА_56 , під час якого обвинувачена ОСОБА_103 та ОСОБА_56 виштовхали ОСОБА_10 з будинку і той пішов додому. При цьому сторона обвинувачення зауважила, що жодних тілесних ушкоджень того дня потерпілому нанесено не було, і що це був словесний конфлікт.

Натомість сторона захисту висловила свою версію подій, які мали місце 19.12.2016. Так, 19.12.2016 між потерпілим ОСОБА_45 , його батьком ОСОБА_38 та ОСОБА_56 виник давно назрілий конфлікт про те, що останній вчиняє протиправні (насильницькі) дії стосовно ОСОБА_11 , яка є сестрою ОСОБА_10 та дочкою ОСОБА_38 та тривалий час не відпускає їх додому. ОСОБА_10 та ОСОБА_38 володіли також інформацією про те, що ОСОБА_56 знущається над ОСОБА_11 , б`є її і не виключно, що гвалтує. Саме тому, 19.12.2016 ОСОБА_10 та ОСОБА_38 , вживши алкоголю, набралися сміливості, пішли до будинку ОСОБА_31 , щоб забрати додому ОСОБА_11 . Прийшовши туди, оскільки ОСОБА_56 не бажав відпускати ОСОБА_11 додому і залишатися без жінки на одинці в чужій сім`ї, між ними відбувся конфлікт і шарпанина, в який, з метою розборонити конфлікт, втрутилися ОСОБА_103 , ОСОБА_31 і ймовірно ОСОБА_11 , яка, під час конфлікту, могла бути біля них, і висловлювати своє бачення щодо конфлікту, а могла і поратися по господарству, як це неодноразово вона розповідала в суді. Скільки часу даний конфлікт тривав, не відомо. Проте, було зрозуміло, що 19.12.2016 конфлікт не вичерпався, лише припинилася шарпанина, яка закінчилася тим, що ОСОБА_103 , ОСОБА_31 і ОСОБА_11 виштовхали ОСОБА_10 та ОСОБА_38 з будинку і вони пішли у невідомому напрямку. Про даний конфлікт, зокрема під час всієї події, ОСОБА_103 телефонувала в поліцію і повідомляла про все, що відбувається. Проте, звернення ОСОБА_103 , поліцією було проігнороване. Неодноразові телефонні дзвінки з номера мобільного телефону ОСОБА_103 підтверджені роздруківкою абонентських з`єднань, а докази про розмову ОСОБА_103 з поліцейським 19.12.2016 і 20.12.2016, про подію конфлікту, а саме, аудіозапис з ситеми «Марс», отриманого від Стрийського відділу поліції, під час розгляду скарги ОСОБА_103 , вважає захисник ОСОБА_9 , навмисно знищено прокурором.

Висунуті сторонами кримінального провадження версії події, яка мала місце 20.12.2016 біля житлового будинку по АДРЕСА_2 до конфлікту в ньому та в житловому будинку по АДРЕСА_2 .

Сторона обвинувачення в судовому засіданні навела свою версію подій, що відбувалися в житловому будинку ОСОБА_31 20 грудня 2016 року. Так, сторона обвинувачення вважає доведеним, що ОСОБА_103 20 грудня 2016 року, знаходилась у приміщенні коридору житлового будинку за місцем свого проживання, що за адресою: Львівська область, Стрийський район, село Сихів, куди цього дня близько 20 години зайшов ОСОБА_10 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння та між ними, через сестру потерпілого ОСОБА_11 та її неповнолітню дочку розпочався словесний конфлікт. Під час вказаного конфлікту ОСОБА_10 , який тримав у одній руці дерев`яну палицю (топорище), а в іншій - кухонний ніж, вдарив ОСОБА_103 палицею по спині, в результаті чого їй було спричинено фізичний біль. В подальшому ОСОБА_3 , захищаючись від активного нападу, що виразився у намаганні спричинити їй тілесні ушкодження, зі сторони ОСОБА_10 , який тримаючи у руках ніж та палицю, поводив себе щодо неї агресивно, реально сприймаючи при цьому, випливаючу від протиправних дій ОСОБА_10 , загрозу для здоров`я свого та своїх малолітніх дітей, які в цей час знаходились у будинку, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, перевищуючи межі необхідної оборони, яка явно не відповідала небезпечності посягання (обстановці захисту), взяла в руки дерев`яну швабру та стала наносити нею ОСОБА_10 удари в область рук та тулуба, намагаючись прогнати його з будинку. Надалі, ОСОБА_103 , кинула дерев`яну швабру та взяла у руки дерев`яне поліно, яке знаходилось неподалік у кошику в коридорі будинку, та діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи явну невідповідність заподіюваної потерпілому шкоди небезпечності посягання, перевищуючи межі необхідної оборони, яка явно не відповідала небезпечності посягання (обстановці захисту), продовжила умисно наносити цим поліном ОСОБА_10 численні удари по руках, спині та голові. Внаслідок вказаних дій ОСОБА_103 спричинила ОСОБА_10 синець на нижній повіці лівого ока, садно на спинці носа в верхній третині, садно на шкірі нижньої губи справа, два синці на задній поверхні правої кисті, набряк м`яких тканин та синець на шкірі майже на всьому протязі задньої поверхні лівої кисті, які згідно з висновком експерта відносяться до легкого тілесного ушкодження, а також черепно-мозкову травму, яка супроводжувалась наскрізною забійною раною лобно-тім`яної ділянки голови справа, вдавленим переломом кісток склепіння черепа справа, крововиливами під та над оболонки та в тканину правої гемісфери головного мозку, з частковою деструкцією тканин головного мозку, яка згідно з висновком експерта відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. 20.12.2016 ОСОБА_10 був госпіталізований у реанімаційне відділення Стрийської ЦРЛ, де 26.12.2016 від отриманих травм у виді тяжких тілесних ушкоджень помер.

Сторона захисту заперечує вказану версію подій сторони обвинувачення і вказує про такий розвиток подій, що мали місце 20.12.2016 в с. Сихів в житловому будинку ОСОБА_31 . Так, не реалізувавши свої наміри до кінця 19.12.2016, ОСОБА_10 та ОСОБА_38 вирішили завершити свій план на наступний день. З цією метою, знаючи що ОСОБА_31 разом з ОСОБА_56 працюють на одному підприємстві в с. Миртюки і разом кожен день повертаються автобусом додому, 20.12.2016 ОСОБА_10 та ОСОБА_38 , взявши з собою для самозахисту від ОСОБА_56 палицю і ніж, близько 19.00 год. дочекавшись рейсового автобуса, звідки вийшли ОСОБА_31 та ОСОБА_56 і між ними знову виникла суперечка, щодо неповернення додому ОСОБА_11 . В той час ОСОБА_56 , будучи впевненим в тому, що він фізично розвинутий (кандидат в майстри спорту з бойового мистецтва в минулому) і може легко справитися з двома сільськими нападниками, проте, усвідомлюючи, що він щойно звільнений з місць позбавлення волі і йому у разі бійки буде не легко виплутатися від правосуддя, а також розуміючи те, що у разі бійки в центрі села Сихів, можуть скупчитися односельчани і надати допомогу ОСОБА_150, що може теж піти не на його користь, ОСОБА_56 вирішив покинути місце конфлікту, біля автобусної зупинки і побіг до будинку ОСОБА_31 , або, ймовірно хотів заманити кривдників ближче до цього будинку, щоб там собі в темному місці з ними розправитися. Коли ОСОБА_56 побіг до будинку, в той час ОСОБА_31 , не знаючи наміри ОСОБА_56 , намагався ОСОБА_10 заспокоювати і вмовляв його про припинення конфлікту. В цей час ОСОБА_38 , будучи, ймовірно, більше в нетверезому стані за свого сина, не створював небезпеки ні для ОСОБА_56 , ані для ОСОБА_31 і тому десь зник з поля зору в цей період. Наблизившись до будинку ОСОБА_31 , ОСОБА_10 , знаючи що ОСОБА_56 і ОСОБА_11 знаходяться всередині будинку, намагався зайти туди, щоб забрати ОСОБА_11 і помститися ОСОБА_56 . Щоб уникнути продовження конфлікту у своєму житловому будинку, ОСОБА_31 продовжив заспокоювати ОСОБА_10 , який погрожував побити вікна і навіть дав йому десять гривень, лише щоб той пішов додому. Змирившись з таким «підкупом», ОСОБА_10 покинув подвір`я будинку, проте, не надовго. Через декілька хвилин ОСОБА_10 , усвідомив (згадав), що не забрав своєї сестри і не помстився ОСОБА_56 , знову повернувся до будинку ОСОБА_31 . Підійшовши туди, він зайшов у будинок ОСОБА_31 через вхідні двері, які хтось забув зачинити. ОСОБА_31 в цей час на подвір`ї вже не було, він перебував всередині будинку, де зробив собі кави і сів щоб її попити. Саме тому ОСОБА_10 безперешкодно зайшов в будинок. Там знову розпочався конфлікт, який переріс у шарпанину, а можливо і у бійку, внаслідок чого ОСОБА_103 , ОСОБА_31 та ОСОБА_11 , знаючи можливості і минуле ОСОБА_56 і впертість їх обох, з метою уникнення бійки, знову виштовхали ОСОБА_10 з приміщення будинку. Тоді ОСОБА_56 , щоб позбутися щоденних переслідувань і погроз з боку ОСОБА_10 , взяв сокиру і вибіг слідом за ОСОБА_10 на вулицю, наздогнав його і тупою частиною сокири вдарив його по голові. Далі, ОСОБА_56 повернувся в будинок і сказав: «Я йому так дав, що він аж захропів». Після того ОСОБА_56 , пригрозивши ОСОБА_31 , ОСОБА_11 та ОСОБА_103 розправою, змусив ОСОБА_103 взяти вину на себе, оскільки, як він її переконував, їй нічого за це не грозить, бо в неї двоє дітей і її ніхто не посадить. З тією метою, ОСОБА_56 придумав свою версію події побиття ОСОБА_10 . А саме, ОСОБА_56 наказав ОСОБА_103 сказати в поліції, що вона побила ОСОБА_10 шваброю по тілу і дерев`яним поліном по голові, коли він увірвався в будинок. Про конфлікт 20.12.2016 ОСОБА_103 теж телефонувала в поліцію і повідомляла про все, що відбувається. Проте, звернення ОСОБА_103 20.12.2016 поліцією теж було проігнороване. В подальшому ОСОБА_10 , стікаючи кров`ю, прийшов додому до ОСОБА_58 , постукав у двері, той вийшов на вулицю, побачив окровавленого ОСОБА_10 , запитав його, що з ним сталося і хто його побив, на що той відповів, що його побив ОСОБА_68 , що проживає у будинку ОСОБА_31 . Після того, ОСОБА_58 викликав швидку допомогу і ОСОБА_10 було доставлено та о 22.10 год. госпіталізовано до Стрийської ЦРЛ. В подальшому, перебуваючи у Стрийській ЦРЛ, під час первинного огляду ОСОБА_10 , перебуваючи при повній свідомості, лікарю повідомив, що його побив знайомий ОСОБА_68 .

Отже, у кожної зі сторін існує своя версія подій, які мали місце як напередодні так і в день вчинення кримінального правопорушення відносно потерпілого ОСОБА_10 , беззаперечним є факт смерті потерпілого, встановлений медичними документами та висновком експертизи, а також факт спричинення потерпілому тяжкого тілесного ушкодження сторонньою особою, від якого він помер у лікарні. Згідно версії сторони обвинувачення особою, що спричинила тяжке тілесне ушкодження потерпілому є обвинувачена ОСОБА_103 , згідно версії сторони захисту - ОСОБА_56 .

Відповідно до ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого і які саме; яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати, які обов`язки слід покласти на особу в разі її звільнення від відбування покарання з випробуванням; чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку; чи є підстави для застосування до юридичної особи заходів кримінально-правового характеру; чи вчинив обвинувачений кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності; що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному проваджені підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; та інші обставини.

Обов`язок доказування, обставин зазначених у ст. 91 КПК України, покладається на прокурора.

Відповідно до частини 1 статті 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно із ч. 1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

У силу ст. 337 КПК України cудовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею, а це, зокрема, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Згідно зі ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється за наявності однієї з таких підстав: не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу.

З урахуванням вищенаведених положень процесуального законодавства, заслухавши доводи сторін, оцінивши кожен наданий суду доказ щодо належності, допустимості, достовірності та у сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку, що кримінальне правопорушення було вчинено, але не доведено, що саме обвинувачена його вчинила і сторона обвинувачення вичерпала можливість надати інші докази для усунення сумнівів, які виникли. При цьому суд зауважує, що всі сумніви тлумачаться на користь обвинуваченої, тому вона визнається невинуватою з огляду на прицип презумпції невинуватості в доказовому плані - недоведеність вини означає доведеність невинуватості, а тому обвинувачену ОСОБА_3 слід визнати невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ст.124 КК України, та виправдати її на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення, передбачене ст.124 КК України, тобто умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинених у разі перевищення меж необхідної оборони вчинене обвинуваченою ОСОБА_103 .

Аналізуючи версії сторін кримінального провадження, суд вважає версію сторони захисту більш ймовірною й вірогідною, аніж версію сторони обвинувачення, однак в силу вимог ст. 337 КПК України, згідно якої cудовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, зважаючи на те, що версія сторони захисту про вчинення вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_56 подана за межами обсягу обвинувачення ОСОБА_103 і до повноважень суду не належить у вказаному кримінальному провадженні встановлення винуватої у вчиненні кримінального правопорушення особи, враховуючи принцип презумпції невинуватості, суд вважає, що досліджені в судовому засіданні докази як окремо, так і в своїй сукупності спростовують версію сторони обвинувачення, викладену в обвинувальному акті та не доводять, що кримінальне правопорушення відносно потерпілого ОСОБА_10 було вчинено саме обвинуваченою ОСОБА_103 .

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів, суд вважає беззаперечнро встановленими наступні фактичні обставини справи, які спростовують версію подій сторони обвинувачення і частково підтверджують версію сторони захисту щодо подій, які мали місце як 19 грудня 2016 року, так і в день вчинення відносно ОСОБА_10 кримінального правопорушення, тобто 20 грудня 2016 року.

Насамперед суд хоче звернути увагу, що дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що на час подій ОСОБА_103 (обвинувачена у справі) проживала однією сім`єю з ОСОБА_31 (свідок по справі) та двома дітьми по АДРЕСА_2 , будинок належить на праві власності ОСОБА_31 . Разом з ними в будинку проживали ОСОБА_11 (свідок по справі) з донькою та ОСОБА_56 (свідок по справі). Потерпілий ОСОБА_10 (відносно якого вчинено злочин) проживав зі своїм батьком ОСОБА_38 (свідок по справі) по АДРЕСА_3 . З досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що потерпілий та його батько систематично зловживали алкогольними напоями, потерпілий не раз поводив себе неадекватно у зв`язку з наявністю різних, в тому числі психічних захворювань, і у зв`язку з цим, ОСОБА_27 , донька ОСОБА_38 та сестра ОСОБА_10 пішла від них проживати до будинку ОСОБА_31 , оскільки товаришувала на той час з ОСОБА_103 ОСОБА_56 відбував до цих подій покарання в місцях позбавлення волі з чоловіком ОСОБА_11 , у зв`язку з чим ОСОБА_31 та ОСОБА_103 дозволили йому після звільнення з місць позбавлення волі, поселитися у їхньому будинку. Вказані факти встановлені в судовому засіданні і сторонами кримінального провадження не заперечуються.

Окрім цього, суд вважає встановленим факт неприязних відносин між потерпілим ОСОБА_10 та свідком ОСОБА_56 . Потерпілий неодноразово намагався повернути сестру ОСОБА_11 додому, бажав, щоб вона з донькою проживала разом з ним і їхнім батьком, а тому систематично навідував житловий будинок ОСОБА_31 та просив сестру повернутися додому. З показань свідків та потерпілої в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_11 з доброї волі пішла проживати до будинку ОСОБА_31 , в судовому засіданні вона повідомила суд про те, що в будинку батька були постійні п`янки та дебоші, а тому вона була змушена покинути батьківський дім. Свідок ОСОБА_11 підтвердила той факт, що отримувала кошти на дитину і частково відавала їх обвинуваченій, однак ствердила, що до цього її ніхто не змушував. Крім цього, свідок ОСОБА_11 повідомила суд про те, що ОСОБА_56 систематично знущався над нею та її донькою, ображав та принижував і вона неодноразово скаржилася про це брату. Вказані показання ОСОБА_11 підтвердили в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 , яка ствердила про те, що не раз бачила ОСОБА_17 з видимими тілесними ушкодженнями і що брат розповідав їй про конфлікт між ОСОБА_17 та ОСОБА_68 , як 19, так і 20 грудня 2016 року; свідок ОСОБА_38 , який зокрема в судовому засіданні 22.02.2022 вказав про те, що 19.12.2016 додому прибігла ОСОБА_17 і скаржилася, що ОСОБА_56 її черговий раз ображає, на що відреагував ОСОБА_17 і побіг до них до будинку. При цьому вказані показання свідка повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_58 , який в судовому засіданні 27.08.2019 вказав, що потерпілий йому розповідав про те, що ОСОБА_56 знущається над його сестрою і той був на нього дуже за це злий. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що у потерпілого ОСОБА_10 була давно сформована неприязнь до ОСОБА_56 , який знущався над його сестрою, і потерпілий, бажаючи її захистити, намагався повернути ОСОБА_17 додому, однак остання не змогла зробити свого вибору, зважаючи на те, що повернення додому означало б знову перебувати в середовищі постійних п`янок батька та брата, а проживання в будинку ОСОБА_31 - означало терпіти знущання ОСОБА_56 . Наведені обставини підтверджують версію сторони захисту про те, що метою приходу потерпілого до будинку ОСОБА_31 , як 19.12.2016, так і 20.12.2016 був захист сестри ОСОБА_11 від ОСОБА_56 та повернення її додому, а не витрачання коштів ОСОБА_17 , як про це впродовж судового розгляду стверджує сторона обвинувачення.

Беззаперечним для суду є факт конфлікту між ОСОБА_56 та потерпілим ОСОБА_10 в будинку ОСОБА_31 19 грудня 2016 року, суд вважає, що вказаний конфлікт був пов`язаний саме з поведінкою ОСОБА_56 відносно ОСОБА_11 , яка поскаржилася брату і той побіг її захищати. При цьому суд зауважує, що факт спричинення тілесних ушкоджень потерпілому цього дня підтверджується лише показаннями свідка ОСОБА_38 , який в судовому засіданні дав показання про те, що він на власні очі бачив, як ОСОБА_68 наносив удари синові, і він забрав його додому. Після чого син скаржився на погане самопочуття. Свідок ОСОБА_11 та обвинувачена ОСОБА_103 в судовому засіданні ствердили про те, що 20.12.2016 ОСОБА_10 прийшов до них з видимими тілесними ушкодженнями. І хоча вказані показання про спричинення тілесних ушкоджень іншими дослідженими в судовому засіданні доказами не доводяться, однак конфлікт, між ОСОБА_17 та ОСОБА_68 міг бути безумовною причиною для розвитку подій 20 грудня 2016 року, коли потерпілому було нанесене тілесне ушкодження, від якого він згодом у лікарні помер. Суд зауважує, що свідок ОСОБА_38 про обставини конфлікту розповідав потерпілій ОСОБА_8 , і наведені показання підтвердила потерпіла в судовому засіданні, заявивши суду про те, що ОСОБА_68 дійсно знущався над ОСОБА_17 , і остання не раз про це їй розповідала.

Саме конфлікт 19 грудня 2016 року, між потерпілим ОСОБА_10 та свідком ОСОБА_56 міг бути дійсною причиною подій, які відбувалися 20 грудня 2016 року, як біля, так і в житловому будинку ОСОБА_31 та мотивом приходу потерпілого до будинку. Версія сторони захисту про те, що потерпілий хотів захистити сестру від ОСОБА_56 є більш ймовірною та вірогідною, можливо причиною приходу були також і кошти, які отримувала ОСОБА_17 на дитину, однак така версія не знайшла безумовного підтвердження в судовому засіданні.

Так, зокрема, показаннями свідків ОСОБА_31 та ОСОБА_56 в судовому засіданні встановлено, що 20.12.2016 ОСОБА_10 та ОСОБА_38 , взявши з собою для самозахисту від ОСОБА_56 палицю і ніж, близько 19.00 год. дочекавшись рейсового автобуса, звідки вийшли ОСОБА_31 та ОСОБА_56 , підійшли до них і між ними знову виникла суперечка, щодо неповернення додому ОСОБА_11 . Так, свідок ОСОБА_31 , після зміни прокурором обвинувачення на ст.124 КК України, в судовому засіданні 15.06.2021 дав показання про те, що 20.12.2016 ввечері, близько 19.30 год. вони з ОСОБА_56 поверталися з роботи додому в с. Сихів, вийшли з автобуса, йшли по дорозі, з темноти до них вийшли ОСОБА_10 з батьком ОСОБА_38 . ОСОБА_17 мав при собі ніж, довжиною 25 см, а ОСОБА_42 в руках тримав палицю. ОСОБА_42 вдарив його палицею по плечі, він її в нього відібрав і відштовхнув ОСОБА_42 . Після цього на нього з ножем напав ОСОБА_17 і він віддав йому палицю. ОСОБА_17 говорив, що йому нічого не буде, бо він неосудний, звертався до ОСОБА_28 , що заріже його, бо той домагається його сестри ОСОБА_17 . ОСОБА_68 почав бігти до будинку, а ОСОБА_17 біг слідом за ним. Він намагався їх наздогнати, просив ОСОБА_17 заспокоїтися. Коли підбіг до будинку, то побачив, що ОСОБА_17 націлився у вікно, щоб його розбити, він просив його, щоб той цього не робив. Після цього ОСОБА_17 попросив у нього 10 грн. і погодився піти. Він дав йому 10 грн. і той пішов в сторону дороги. Свідок ОСОБА_56 при цьому в судовому засіданні 21.01.2020 дав аналогічні показання та підтвердив обставини конфлікту на зупинці.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про те, що 20.12.2016 потерпілий ОСОБА_10 дійсно був розлючений на ОСОБА_56 , який ображав його і сестру ОСОБА_17 , та на конфлікт, що мав місце в житловому будинку між ним та ОСОБА_56 19.12.2016, про наведене потерпілий розповідав свідку ОСОБА_58 , який в судовому засіданні ствердив, що потерпілий був ображений за сестру на ОСОБА_68 і був на нього дуже злий.

Вказані події не закінчилися біля житлового будинку 20.12.2016 і мало місце продовження в коридорі житлового будинку свідка ОСОБА_31 , коли потерпілий повернувся і намагався зайти всередину будинку, до житлових кімнат. Обставини приходу потерпілого до будинку у вказаний час по різному подаються сторонами кримінального провадження. Так сторона обвинувачення не погоджується з версією сторони захисту про те, що потерпілий прийшов до будинку того вечора з метою поговорити з ОСОБА_56 і з`ясувати відносини з приводу постійного знущання ОСОБА_68 над його сестрою ОСОБА_142 . Сторона обвинувачення вважає, що метою приходу потерпілого було забрати сестру додому, і саме тому він погрожував кухонним ножем та палицею обвинуваченій ОСОБА_103 , яка перешкоджала в цьому його намірі. В даному випадку суд зауважує, що в коридорі житлового будинку було в той час троє осіб, потерпілий ОСОБА_10 , обвинувачена ОСОБА_103 та свідок ОСОБА_11 . Обвинувачена ОСОБА_103 та свідок ОСОБА_11 не змогли чітко пояснити суду намір, з яким прийшов потерпілий того вечора до них додому, оскільки події відбувалися доволі стрімко, і за спливом часу в деталяк не змогли розповісти суду, що саме говорив потерпілий, розмахуючи перед обвинуваченою ножем та палицею. Однак зважаючи на конфлікт, який мав місце на автобусній зупинці між потерпілим та ОСОБА_56 , є всі підстави вважати, що намір потерпілого був не лише повернути сестру додому, як це стверджує сторона обвинувачення, але і поговорити з ОСОБА_56 та захистити сестру від нього. Підстави вважати, що потерпілий, взяв ніж та сокиру для того, щоб пригрозити ОСОБА_17 та налякати останню, в суду відсутні, оскільки свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні ствердила про те, що брата не боялася і він ніколи б не завдав їй шкоди, тому вона і не кликала нікого на допомогу.

Беззаперечним для суду є факт наявності у потерпілого ОСОБА_10 того вечора в житловому будинку ножа та сокири, наведені факти підтверджено і обвинувальним актом, зміненим прокурором.

Однак на переконання суду, обставини викладені у обвинувальному акті, згідно яких ОСОБА_103 , захищаючись від активного нападу, що виразився у намаганні спричинити їй тілесні ушкодження, зі сторони ОСОБА_10 , який тримаючи у руках ніж та палицю, поводив себе щодо неї агресивно, реально сприймаючи при цьому, випливаючі від протиправних дій ОСОБА_10 , загрозу для здоров`я свого та своїх малолітніх дітей, які в цей час знаходились у будинку, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, перевищуючи межі необхідної оборони, яка явно не відповідала небезпечності посягання (обстановці захисту), взяла в руки дерев`яне поліно, яке знаходилось неподалік у кошику в коридорі будинку, та діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи явну невідповідність заподіюваної потерпілому шкоди небезпечності посягання, перевищуючи межі необхідної оборони, яка явно не відповідала небезпечності посягання (обстановці захисту), продовжила умисно наносити цим поліном ОСОБА_10 численні удари по руках, спині та голові, чим спричинила черепно-мозкову травму, яка відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, не доведені в судовому засіданні поза розумним сумнівом стороною обвинувачення.

Загальна характеристика складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України.

Згідно із ч. 1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту (ч. 3 ст. 36 КК України).

До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

Для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

Верховний суд у справі №308/2231/18 від 03.02.2022 вказав, що закріплене в ст. 36 КК право кожної особи на необхідну оборону є важливою гарантією реалізації конституційного положення про те, що кожний має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань (ч. 3 ст. 27 Конституції України). Особливістю злочину, вчиненого з перевищенням меж необхідної оборони, є специфіка його мотиву, а саме прагнення захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров`я чи права того, хто обороняється, чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання. Намір захистити особисті чи суспільні інтереси від злочинного посягання є визначальним мотивом не тільки у разі необхідної оборони, а й при перевищенні її меж. При цьому перевищення меж оборони може бути зумовлене й іншими мотивами, наприклад: наміром розправитися з нападником через учинений ним напад, страхом тощо. Проте існування різних мотивів не змінює того, що мотив захисту є основним стимулом, який визначає поведінку особи, яка перевищила межі необхідної оборони. Мотивація дій винного при перевищенні меж необхідної оборони має бути в основному зумовлена захистом від суспільно небезпечного посягання охоронюваних законом прав та інтересів. Таким чином, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з настанням смерті особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання. У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

Підстави для визнання ОСОБА_103 невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ст.124 КК України, та виправдання на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення, передбачене ст.124 КК України вчинене обвинуваченою ОСОБА_103 .

Аналізуючи докази, подані стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_103 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України, суд керується стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним ч.2 та ч.4 ст.17 КПК України та звертає увагу на таке.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, - на потерпілого.

Рапорт чергового Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_81 від 20.12.2016, свідчить про те, що в чергову частину поступило повідомлення від лікаря травматолога Стрийської ЦРЛ ОСОБА_152, про те, що до них за медичною допомогою звернувся гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель с. Сихів Стрийського району з діагнозом: ЗЧМТ, СГМ, забійна рана голови, алкогольне сп`яніння. З вказаного рапорту не вбачається, що до даного кримінального правопорушення причетна обвинувачена ОСОБА_103 . Аналогічно рапорт чергового Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_153 від 26.12.2016, згідно з яким 26.12.2016 о 17:30 год. в Стрийський ВП поступило повідомлення від лікаря анастазіолога Стрийської центральної районної лікарні ОСОБА_151, про те, що в реанімаційному відділенні Стрийської центральної районної лікарні помер ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , житель с. Сихів Стрийського району, не вказує на причетність обвинуваченої ОСОБА_103 до вчинення кримінального правопорушення.

Згідно заяви ОСОБА_103 від 21.12.2016 начальнику Стрийського ВП ГУНП у Львівській області про надання добровільної згоди на проведення огляду працівниками поліції житлового будинку в АДРЕСА_2 , в якому мав місце конфлікт з ОСОБА_10 , протоколом огляду місця події від 21.12.2016 ст. слідчого Стрийського ВП ГУНУ у Львівській області, встановлено, що проведено огляд місця події, а саме: житлового будинку АДРЕСА_2 , в коридорному приміщенні, яке являє собою кімнату розміром 5?3 м в якій ліворуч від входу на висоті дверей, а також на вікні, на відстані 2,5 м від землі на куті наявні сліди речовини бурого кольору в вигляді крапель на площині близько 2?3 см. Далі праворуч на боковій лівій стіні коридорного приміщенні, а саме на відстані близько 0,8 м від підлоги наявні сліди речовини бурого кольору в вигляді трьох капель. Далі праворуч, на вищезгаданій стіні, на відстані 1.7 м від підлоги наявні сліди речовини бурого кольору у вигляді краплі в діаметрі 0,5 см. На правій стіні даного коридорного приміщення, на відстані 0,6 м від правого кута та на відстані близько 1,2 м від підлоги наявні сліди речовини бурого кольору у вигляді капель. Далі праворуч на вищевказаній стіні на відстані близько 1,7 м на площі 10?15 см наявні сліди РВК у вигляді крапель.

З вказаного протоколу огляду місця події вбачається, що в коридорному приміщенні виявлено сліди речовини бурого кольору в вигляді крапель, однак як з`ясовано впродовж судового розгляду кримінального провадження жодної експертизи по вказаним взірцям не проведено, досудовим розслідуванням не встановлено приналежність крові конкретній особі, як і давність її залишення. Вказаним доказом винуватість обвинуваченої не підтверджується, досудовим розслідуванням не встановлено, що вказані сліди крові залишені потерпілим ОСОБА_10 , або йому належать. Орган досудового розслідування не вжив жодних заходів для встановлення обставин приналежності групи крові, в тому числі потерпілого, а відтак, вказаний доказ жодного значення для суду, окрім припущення слідства про те, що злочин було вчинено в коридорному приміщенні, немає.

Крім цього, суд звертає увагу, що свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні вказала про те, що коли вони 20.12.2016 з ОСОБА_103 виштовхали потерпілого з будинку, на ньому крові не було, а свідок ОСОБА_58 вказав, що потерпілий прийшов до нього, і на голові у нього була кров.

Заява ОСОБА_103 від 21.12.2016, згідно якої остання добровільно видає одяг (штани та кофту), в який була одягнена під час конфлікту із ОСОБА_10 , який мав місце 20.12.2016 близько 20:00 год. в коридорі її будинку свідчить лише про те, що у обвинуваченої було вилучено одяг, в якому вона була одягнена під час конфлікту з ОСОБА_10 , однак жодних слідчих дій з вказаними об`єктами слідством не проведено, а відтак, незрозуміло з точки зору сторони обвинувачення доказом якої обставини, передбаченої ст.91 КПК України є вказана заява, чи вилучений у обвинуваченої одяг.

Обвинувачена ОСОБА_103 в судовому засіданні не повідомляла суд про те, що потерпілим їй було заподіяно тілесні ушкодження, а отже висновок експерта №635 лікаря судово-медичних експертиз Стрийського районного відділення КЗ ЛОР «ЛОБСМЕ» ОСОБА_60 від 21.12.2016, згідно з яким при проведенні судово-медичної експертизи у гр. ОСОБА_103 видимих тілесних ушкоджень не виявлено, жодні обставини, встановлені в судовому засіданні не підтверджує і не спростовує.

Одяг потерпілого ОСОБА_10 , вилучений протоколом огляду місця події старшого слідчого Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_13 від 22.12.2016, не був використаний досудовим розслідуванням з метою отримання фактичних даних та встановлення обставин кримінального правопорушення, а тому до уваги братися не може. Вказаний доказ аналогічно винуватість обвинуваченої не підтверджує.

Лист старшого слідчого Стрийського ВП ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_89 від 22.12.2016 вих. №20634/59/107/16, копія виписки із медичної карти стаціонарного хворого №01741-14 КЗ «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» відносно ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , інваліда 3 гр. з дитинства, повний діагноз: розумова відсталість в ступені помірно вираженої дебільності з вираженими емоційно-вольовими та поведінковими розладами, соціально-трудовою дезадаптацією (F 70.1). 27.03.2014 оглянутий МСЕК, визнаний інвалідом 3 групи з дитинства терміном на 2 роки; копія виписки із медичної картки стаціонарного хворого №02222-13 КЗ «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» відносно ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , основний діагноз: розумова відсталість в ступені помірно вираженої дебільності з вираженими емоційно-вольовими розладами, соціально-трудовою дезадаптацією (F 70.1); копія виписки-епікриз із стацкартки №1437-12 КЗ «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» відносно ОСОБА_34 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , діагноз: розумова відсталість в ступені помірно вираженої дебільності з вираженими емоційно-вольовими розладами та соціальною дезадаптацією (F 70.1), копія виписки-епікриз із стацкартки №1421-10 КЗ «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» відносно ОСОБА_34 ; копія довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії Міжрайонної спеціалізованої психіатричної МСЕК №2, серія 12 ААА №356072, з якої вбачається, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 визнаний інвалідом ІІІ групи з дитинства безтерміново, підтверджують показання свідків в судовому засіданні про те, що потерпілий ОСОБА_10 хворів на психічні хвороби та був інвалідом ІІІ групи, однак жодного юридичного значення для суду не мають, оскільки правомірність дій потерпілого судом не оцінюється, у зв`язку - недоведеністю факту вчинення злочину відносно потерпілого обвинуваченою ОСОБА_103 .

Копія виписки-епікриз із стацкартки №3482-1 КЗ «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» відносно ОСОБА_10 , 1990 р.н., мешканки с. Заплатин Стрийського району Львівської області, інваліда ІІІ групи з дитинства, діагноз: розумова відсталість в ступені помірно вираженої дебільності з вираженими емоційно-вольовими розладами та соціально-трудовою дезадаптацією (F 70.1) свідчить про те, що свідок ОСОБА_11 має проблеми зі здоров`ям, але не свідчить про неосудність чи недієздатність свідка, а тому показання надані свідком в судовому засіданні приймаються судом до уваги.

Копія медичної картки стаціонарного хворого №9918 Стрийської центральної районної лікарні, свідчить лише про те, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 госпіталізований 20.12.2016 о 22:10 год. з діагнозом ВЧМТ, забійна рана голови тім`яної ділянки.

Протокол огляду місця події з фототаблицею до протоколу місця події старшого слідчого Стрийського відділу ГУНП у Львівській області ОСОБА_13 від 10.02.2017 та заява ОСОБА_38 від 10.02.2017, про надання дозволу на проведення огляду в його будинку в с. Сихів Стрийського району свідчать лише про проведення огляду місця події, господарства ОСОБА_38 , що в с. Сихів Стрийського району, свідчить про те, що в ході огляду не встановлено жодних обставин кримінального правопорушення та жодних речей чи предметів не вилучено.

В протоколі огляду трупа з фототаблицею до протоколу огляду трупа старшого слідчого Стрийського відділу ГУНП у Львівській області ОСОБА_13 від 27.12.2016, описано тілесні ушкодження, виявлені у потерпілого ОСОБА_10 .

Причина смерті ОСОБА_10 згідно копії лікарського свідоцтва про смерть №271 від 27.12.2016 Стрийського районного відділення КЗ ЛОР Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи: ушкодження внаслідок контакту з тупим предметом, намір не визначений

Досліджуючи висновок експерта № 271 від 24.01.2017 лікаря судово-медичного експерта Стрийського районного відділення КЗ ЛОР «ЛОБСМЕ» ОСОБА_60 , яким проведено судово-медичну експертизу трупа ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Згідно з ч.10 ст. 101 КПК України - висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, яка здійснює провадження, але незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована у відповідному вироку.

За положеннями постанови Пленуму ВСУ № 8 від 30.05.1997 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» у випадках, коли в справі щодо одного й того ж предмета проведено декілька експертиз, у тому числі комплексну, комісійну, додаткову чи повторну, суд повинен дати оцінку кожному висновку з точки зору всебічності, повноти й об`єктивності експертного дослідження . Не повинна віддаватись перевага висновку експертизи лише тому, що вона проведена комісійно, повторно, експертом авторитетної установи або таким, який має більший досвід експертної роботи, тощо. При дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду , яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності.

Враховуючи що висновок експерта не є обов`язковим для суду, суд з огляду на норму ч.10 ст. 101 КПК України, не погоджуються з вказаними висновком експерта, через таке.

Згідно з п. 4.10 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень N 6 від 17.01.95 - підсумки у висновку експерта (акті) повинні бути результатом аналізу відомостей, що встановлені при проведенні експертизи. Вони повинні бути детальними і науково обгрунтованими. Складання так званих попередніх висновків, що містять згадане твердження про ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, неприпустиме .

Як видно із дослідницької частини висновку встановлено, що із представленої медичної карти стаціонарного хворого № 9918 Стрийської ЦРЛ відомо що « ОСОБА_10 , 1989 р.н., поступив на стаціонарне лікування в травматологічне відділення 20.12.2016 в 22 год. 10 хв зі скаргами на кровотечу рани голови, слабість загальну. Зі слів хворого, біля години тому, вдома вдарив сусід ОСОБА_68 по голові. МШД доставлений в ЦРЛ м. Стрий. Надано допомогу і госпіталізовано. Об`єктивно загальний стан хворого відносно задовільний, в свідомості, обставини травми пам`ятає, орієнтується в часі і просторі. Підсумки: 5.7. Смерть гр. ОСОБА_10 , 1989 р.н., згідно записів медичної карти стаціонарного хворого № 9918 з Стрийської ЦРЛ, наступила 26.12.2016 в 16:10 год., що також підтверджується даними судово-медичної експертизи трупа, а саме - ступенем розвитку трупних явищ (труп на дотик рівномірно холодний на всіх ділянках тіла, трупне задубіння добре виражене у всіх групах досліджуваних м`язів, при натисканні пальцем на трупні плями, останні блідніють та відновлюють своє первинне забарвлення через 5 хвилин, ознаки гнильних змін на трупі відсутні), внаслідок відкритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась наскрізною раною в лобно-тім`яній ділянці голови справа, вдавленим перелом кісток склепіння черепа справа, крововиливами під та над оболонки та в тканину правої гемісфери головного мозку, з частковою деструкцією тканини головного мозку, що ускладнилось розвитком гнійного лептоменінгіту (запальний процес в павутинній та судинній оболонках головного мозку) і призвело до набряку головного мозку. 1.2.3.4.6. Згідно записів представленої на експертизу медичної карти стаціонарного хворого № 9918 з Стрийської ЦРЛ та при проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_34 , 1989 р.н., було виявлено такі ушкодження; наскрізну рану на шкірі та вогнищевий крововилив в м`які тканини лобно-тім`яної ділянки голови справа, вдавлений перелом кісток склепіння черепа справа, гостру епідуральну та гостру субдуральну гематоми лобно-тім`яно-скроневої ділянки головного мозку справа, синець на нижній повіці лівого ока, садно на спинці носа в верхній третині, садно на шкірі нижньої губи справа, два синці на задній поверхні правої кисті, набряк м`яких тканин та синець на шкірі майже на всьому протязі задньої поверхні лівої кисті. Вище зазначені тілесні ушкодження на тілі трупа ОСОБА_10 могли утворитися біля семи днів до проведення судово-медичної експертизи, що може відповідати даті - 20.12.2016, від дій тупих твердих предметів (предмету), не характерні для утворення після падіння з висоти власного росту, і за ступенех тяжкості відносно живих осіб вище зазначена черепно-мозкова травма, яка супроводжувалась наскрізною забійною раною лобно-тім`яної ділянки голови справа, вдавленим перелом кісток склепіння черепа справа, крововиливами під та над оболонки та в тканину правої гемісфери головного мозку, з частковою деструкцією тканини головного мозку, відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, і, в даному випадку, перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням смерті; всі інші тілесні ушкодження у вигляді множинних саден та синців, які були виявлені на тілі трупа ОСОБА_10 , за ступенем тяжкості, відносно живих осіб, мають ознаки легкого тілесного ушкодження, і у прямому причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають. 8. При проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_34 , 1989 р.н., були виявлені мікрополікистоз нирок та помірно виражені жирові зміни підшлункової залози, які в даному випадку в прямому причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають.

Разом з тим, суд звертає увагу, що ані конкретні обставини та спосіб заподіяння потерпілому вищевказаних тілесних ушкоджень, ані механізм і послідовність їх утворення, в ході судового розгляду справи встановити не виявилось можливим.

Об`єктивних судово-медичних даних на підтвердження того, що тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_10 могло бути заподіяне саме поліном з урахуванням його фізичних характеристик (розміру, форми тощо), суду не надано.

Судово-медичний експерт ОСОБА_60 в судовому засіданні надав показання про те, що він складав висновок №271 від 24.01.2017 і повністю його підтримує. На запитання сторони обвинувачення вказав, що сама рана нанесена потерпілому не була смертельною, однак вона перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку і в сукупності з іншими тілесними ушкодженнями призвела до смерті потерпілого. Рана розміщена в лобно-тім`яній ділянці голови справа. Травмуюча сила діяла з правої сторони, або наближеної до неї. Більш ймовірно, що особа, яка наносила удар знаходилася з правого боку, однак могла бути, як спереду, так і ззаду. На голові було видно рану в лобно-тім`яній ділянці, однак вона не є причиною смерті. В подальшому було виявлено крововилив в м`якій тканині голови навколо рани, вдавлений перелом кісток склепіння черепа в області даної рани, крововиливи під оболонки та в речовину головного мозку, всі ці ушкодження і стали причиною смерті. Ушкодження на тильних сторонах рук могли утворитися при захисті від ударів. На задній поверхні правої кістки були два синці; набряк і синюшність шкірних покривів на задній поверхні лівої кістки, характерні для захисту. Морфологічні ознаки гострого предмету не підтверджено, предмет яким могла бути нанесена рана по голові - тупий. На момент огляду рана вже була оброблена лікарями. Клаптя шкіри вони відправили на експертизу і отримали відповідь про те, що удар було нанесено тупим твердим предметом з обмеженою поверхнею. Не виключає, що такий удар могло бути нанесено обухом сокири. Однак ушкодження мали би бути масивнішими. Просить врахувати, що під час бійки особа змінює своє статистичне положення, під час нанесення удару може перебувати в будь-якому положенні. Підтвердив той факт, що з рани на момент вчинення злочину мала б текти кров. Вказав, що кров дійсно могла потрапити на стіни будинку. Вказав, що це була наскрізна рана, і на її дні було видно кісткову тканину. Підтвердив, що після вчинення злочину потерпілий міг ще вчиняти активні дії. Вказав, що при поступленні до лікарні, потерпілий перебував ще в свідомості. Пізніше відбувся набряк головного мозку. В приймальне відділення лікарні потерпілий поступив з черепно-мозковою травмою, струсом головного мозку, забійною раною голови. При поступленні до лікарні у потерпілого не був тяжкий критичний стан, його стан здоров`я погіршувався з кожною годиною. Після проведення МРТ було діагностовано перелом кісток склепіння черепа і крововилив в головному мозку. Були відібрані всі необхідні зразки крові у потерпілого. Підтримав висновок, який складав відносно обвинуваченої ОСОБА_103 .

Разом з тим, вказані твердження судового експерта про те, що ушкодження від удару обухом сокири мали бути би масивнішими є припущеннями експерта, які не можуть бути взяті судом до уваги, зважаючи на те, що вказане питання експерту не виносилося на дослідження, окрім цього, експерт не зміг обгрнутовано пояснити такі свої твердження, а з висновку вбачається, що тілесне ушкодження було нанесено твердим тупим предметом.

Крім цього, аналіз висновку судово-медичної експертизи свідчить про те, що судовим експертом не визначено механізм утворення кожного з виявлених у нього тілесних ушкоджень.

Не наведено у висновку даних, що об`єктивно свідчать про те, що єдиним можливим способом утворення черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась наскрізною забійною раною лобно-тім`яної ділянки голови справа, вдавленим переломом кісток склепіння черепа справа, крововиливами під та над оболонки та в тканину правої гемісфери головного мозку, з частковою деструкцією тканин головного мозку могла бути дія тупого(их) предмету(ів), а також взагалі не визначено механізм нанесення вказаного тілесного ушкодження.

При цьому суд зауважує, що судово-медичний експерт ОСОБА_60 не виключив, що удар потерпілому в голову, міг бути нанесений обухом сокири, що ставить під сумнів висновок експертизи в частині нанесення вказаного тілесного ушкодження поліном, як на це вказує сторона обвинувачення у обвинувальному акті.

Не зміг надати експерт ОСОБА_60 пояснення щодо можливого механізму заподіяння (способу нанесення) тілесного ушкодження також і під час судового засідання, зокрема, не зміг вказати суду, за яких обставин можливе утворення у потерпілого черепно-мозкової травми. Фактично експерт ухилився від відповіді на питання щодо можливості утворення такого ушкодження за обставин, вказаних стороною захисту, натомість без жодного обґрунтування висловився про те, що воно могло бути спричинене потерпілому внаслідок удару поліном по голові.

Крім цього суд зуважує, що встановлені судом обставини свідчать, що ОСОБА_10 був психічно хворою та конфліктною особою. В судовому засіданні обвинувачена та свідки ствердили, що напередодні він також отримував тілесні ушкодження, в будинок 20.12.2016 прийшов з видимими тілесними ушкодженнями, напередодні скаржився батьку про сильні головні болі та нудоту. Відповідно, не виключена можливість того, що він міг отримати ушкодження ділянки голови, як напередодні, так у інший час та за інших обставин. Однак вказана версія органом досудового розслідування не розроблялася, питання з цього приводу перед експертом не ставилися.

Щодо висновку судово-психіатричного експерта № 22 від 01.02.2017 КЗ Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня, то з такого лише вбачається, що ОСОБА_3 психічною хворобою не страждає, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. В період інкримінових їй дій, ОСОБА_3 хронічним психічним захворювання, недоумством, тимчасовим чи іншими хворобливим розладом психічної діяльності не страждала, могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Клінічних ознак хронічного алкоголізму чи наркоманії у ОСОБА_103 не виявлено, лікування від хронічного алкоголізму чи наркоманії ОСОБА_103 не потребує. ОСОБА_3 в стані фізіологічного афекту не перебувала, а перебувала в стані емоційного напруження, який може бути психологічною підставою юридичного трактування, як стану сильного душевного хвилювання.

В даному випадку суд вважає за необхідне зауважити, що сторонами кримінального провадження не ставилося питання про повторне проведення судово-психіатричної експертизи; сторона обвинувачення вважала, що обвинувачена вчинила злочин при перевищенні меж необхідної оборони, а сторона захисту вказувала, що у діях обвинуваченої відсутній склад кримінального правопорушення, оскільки обвинувачена жодних дій не вчиняла, жодного тілесного ушкодження потерпілому не наносила.

Крім цього, суд зауважує, що виключно до повноважень суду належить вирішення питання про те, чи у діях потерпілого мало місце жорстоке поводження чи поводження, що принижує честь і гідність особи, чи системний характер такого поводження по відношенню до винуватця, і, як наслідок, врахування медичного критерію, чи вчинила особа злочин у стані сильного душевного хвилювання. А відтак, за наявності висновку комплексної (психолого-психіатричної) експертизи про фізіологічний афект у особи під час вчинення нею злочину, однак за відсутності доказів про те, що в діях потерпілої особи мало місце жорстоке поводження чи поводження, що принижує честь і гідність особи, чи системний характер такого поводження щодо винуватої особи, підстави для кваліфікації протиправного діяння за статтею 123 КК України відсутні.

На підставі наведеного, питання про вчинення злочину в стані сильного душевного хвилювання судом не вирішується.

Щодо протоколу одночасного допиту осіб від 16.02.2017 старшого слідчого СВ Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_13 , згідно з яким проведено одночасний допит у присутності захисника ОСОБА_9 між підозрюваною ОСОБА_103 , свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_31 , ОСОБА_56 , ОСОБА_38 , ОСОБА_71 , суд звертає увагу на таке.

ОСОБА_56 вказав, що 20.12.2016 близько 19 год. 30 хв., коли він разом з ОСОБА_31 вийшов з автобуса, та почали рухатися в напрямку свого будинку, то побачив, що їм на зустріч рухалися ОСОБА_38 , який в руці тримав дерев`яну палицю та його син, який в руках тримав великого ножа. Коли вони зустрілися на дорозі, то ОСОБА_38 наніс ОСОБА_31 один удар дерев`яною палицею по плечі, в результаті чого ОСОБА_40 зловив рукою палицю і вдарив його, від чого ОСОБА_38 впав в канаву. В цей час до ОСОБА_31 підійшов ОСОБА_10 , який тримав в лівій руці ніж та сказав, аби ОСОБА_40 віддав йому палицю, бо інакше він його заріже. Тоді ОСОБА_40 передав ОСОБА_17 палицю і вони вдвох почали рухатися в напрямку будинку. Коли вони йшли додому, то ОСОБА_130, які йшли поряд з ними погрожували їм, а ОСОБА_17 йому говорив, що він домагається до його сестри та не пускає її жити додому разом з ними. Тоді ОСОБА_10 вдарив його кулаком руки в голову і в цей час між ними став ОСОБА_24 , який захистився за нього і вони накинулися на ОСОБА_40 , а він залишивши ОСОБА_40 свій рюкзак (сумку) сам пішов до будинку, залишивши їх на вулиці. Приблизно через 10 хв. він почув у коридорі будинку крики ОСОБА_21 та як зрозумів ОСОБА_34 , яка казала аби він йшов з будинку, однак останній сказав, що її заріже. Через декілька хвилин у кімнату увійшла ОСОБА_74 і сказала, по її болить нога, оскільки її вдарив ОСОБА_10 і те, що ОСОБА_10 погрожував її вбити. Пригадав, що того вечора, коли він виглянув у коридор будинку, то бачив в руках ОСОБА_10 ножа, а у ОСОБА_103 дерев`яне поліно. В цей час в коридорі будинку також була ОСОБА_27 . Йому відомо, що ОСОБА_10 побила ОСОБА_103 , однак він цього не бачив, так як перебував в середині будинку.

ОСОБА_31 підтвердив показання ОСОБА_56 з приводу подій, які мали місце 20.12.2016 близько 19 год. 30 хв. На вулиці, після того, як вони вийшли з ним з автобуса, доповнив, що коли ОСОБА_17 сказав, що він не буде розбивати вікна та піде геть, за умови, що він дасть йому гроші в сумі 10 гривень, що він і зробив та дав йому гроші. Коли він перебував в кімнаті та вечеряв, то близько за 10 хвилин почув стукіт у вхідні двері. Тоді дружина ОСОБА_103 направилась до вхідних дверей і за декілька хвилин вінпочув крики дружини та голос ОСОБА_34 . Однак, коли вибіг на коридор то побачив, що дружина виштовхує з коридору будинку ОСОБА_17 на вулицю. Тоді він почав допомагати дружині, а саме прикривати двері. Закривши двері дружина сказала йому, що нанесла декілька ударів ОСОБА_17 поліном.

ОСОБА_103 вказала про те, що того самого дня, близько 20:00 год., коли вона перебувала в будинку разом з ОСОБА_75 та дітьми, в будинок увійшов ОСОБА_18 та сказав, щоб вона зачинила двері, оскільки на вулиці знаходиться ОСОБА_10 тримаючи в руках ніж, яким погрожував йому вбивством. Вона зачинила двері, і сказала ОСОБА_68 аби він йшов до дітей, коли в цей час в двері знову хтось постукав і до неї підійшла ОСОБА_17 . Коли вона відчинила двері, то побачила, що в будинок дійсно увійшов ОСОБА_24 , який сказав, що коли він вийшов разом з ОСОБА_68 з автобуса, то на вулиці їх зустріли ОСОБА_25 та його син ОСОБА_17 , які стали погрожувати їм ножем та палицею і між ними виник конфлікт, оскільки ОСОБА_130 казали, що в їхньому будинку хтось домагається до ОСОБА_48 . Коли вона намагалася зачинити на ключ двері, ОСОБА_10 схопив за двері та увійшов у коридор будинку. В цей час в його лівій руці вона побачила великий ніж з дерев`яною ручкою, який він тримав рукояткою до переду, а лезом до заду, а в правій руці він тримав дерев`яне топорище від сокири. ОСОБА_17 був дуже збудженим та поводив себе агресивно, оскільки нічого не пояснюючи, став кричати та погрожувати їй і всім присутнім у домі фізичною розправою та вбивством, а саме: у нецензурній формі говорив, що всіх поріже і всім буде кінець та в цей час вдарив її палицею, яку тримав в правій руці в область спини. Знаючи про те, що ОСОБА_17 психічно хворий, а також побоюючись за своє життя і здоров`я та за життя і здоров`я своїх рідних, в тому числі малолітніх дітей, які перебували в будинку, вона взяла дерев`яну швабру, яка знаходилася на коридорі будинку та намагалася вибити йому з рук ножа і хоча б в якийсь спосіб його настрашити і прогнати з будинку. В цей час, перебуваючи в страху, вона побачила, що шваброю прогнати його не в змозі, а ОСОБА_17 став наближатися до неї з ножем. Тоді вона вхопила з під кухні дерев`яне поліно, яке знаходилося в кошику, та раз чи декілька разів вдарила цим поліном ОСОБА_17 по руках, з метою вибити з його рук ножа, який він продовжував тримати у руці та націлювати в її сторону, наголошуючи, що заріже.

Запитання до ОСОБА_103 : В які саме частини тіла ОСОБА_10 . Ви наносили дерев`яним поліном удари? Відповідь: Того вечора я а удари наносила не умисно, так як захищалася від нього. В область голови удар ОСОБА_10 я могла нанести також.

ОСОБА_11 дала аналогічні, обвинуваченій ОСОБА_103 показання.

ОСОБА_71 вказав, що 20.12.2016 весь день він знаходився по місцю свого проживання. Ввечері, приблизно о 18:30 год., коли він перебував всередині будинку, до нього прийшов його товариш на ім`я ОСОБА_110 , житель с. Сихів, який приніс з собою 0,5 літри горілки та запропонував розпити її з ним. Вслід за ними у будинок увійшов і інший його знайомий житель с. Сихів, Стрийського р-ну, ОСОБА_25 і вони втрьох почали розпивати горілку, спілкувалися. Близько 20:45 год. ОСОБА_52 та ОСОБА_42 вийшли з його будинку та пішли по домівках.

Суд зауважує, що ще 16.02.2017 органу досудового розслідування було достеменно відомо про конфлікт між потерпілим та ОСОБА_56 на дорозі біля житлового будинку ОСОБА_31 , під час якого потерпілий явно погрожував ОСОБА_56 та намагався завдати останньому удари по тілу. Вказане підтверджується показаннями як свідка ОСОБА_31 , так і самого свідка ОСОБА_56 . Окрім цього, під час одночасного допиту ОСОБА_103 повідомила про те, що потерпілий в коридорі житлового будинку погрожував всім мешканцям будинку, кричав, що повбиває. Однак, всупереч закону, орган досудового розслідування не перевірив версію про те, що до спричинення потерпілому тілесних ушкоджень може бути причетна будь-яка інша, аніж обвинувачена ОСОБА_103 особа, не з`ясував причини конфлікту біля житлового будинку і мотив та мету приходу потерпілого до житлового будинку. До вказаного висновку суд прийшов також зважаючи і на те, що в судовому засіданні не встановлено причин та мотивів неприязного відношення потерпілого саме до обвинуваченої ОСОБА_103 , жоден зі свідків на таку неприязнь не вказав, натомість в судовому засіданні сукупністю досліджених доказів встановлено неприязне відношення потерпілого ОСОБА_10 до ОСОБА_56 , оскільки навіть з цього протоколу вбачається, що потерпілий мав претензії до ОСОБА_56 через те, що останній домагається його сестри ОСОБА_11 і не відпускає жити додому.

Постанови про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів старшого слідчого СВ ГУНП у Львівській області ОСОБА_13 від 02.01.2017, згідно з якими вилучено одяг ОСОБА_103 (штани та кофта) та одяг ОСОБА_10 (кофту сірого кольору з синіми рукавами та куртку чорного кольору з сірим коміром), жодного доказового значення не мають, оскільки не містять на собі слідів як злочину, так і будь-яких інших фактичних обставин, які підлягають встановленню на підставі ст.91 КПК України.

Відтак, обставини вчинення злочину, наведені прокурором у обвинувальному акті, є припущенням, заснованим на його власному сприйнятті того, як могли відбуватись події, а не на фактичних обставинах, підтверджених сукупністю належних та допустимих доказів.

Доказами, які підтверджують версію сторони захисту про те, що стороною обвинувачення поза розумним сумнівом не доведено, що кримінальне правопорушення відносно потерпілого ОСОБА_10 вчинено обвинуваченою ОСОБА_103 суд визнає:

заяву ОСОБА_103 , адресовану керівнику Стрийської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_112 , з якої вбачається, що остання зверталася до прокурора і вказала, що ОСОБА_10 зловживає спиртним та створив нестерпні умови для їх проживання. 18.12.2016 близько 19:30 год. ОСОБА_10 разом з братом в нетверезому стані прийшли до неї додому та влаштували скандал, побили товариша її чоловіка ОСОБА_56 , який в той момент був у них. Під час скандалу вона тричі телефонувала в відділення поліції Стрийського РУП у Львівській області, однак працівники поліції так і не приїхали. 19.12.2016 близько 19:20 год. ОСОБА_10 разом із своїм батьком побили її чоловіка з товаришем, яких зустріли в селі. Через 10-15 хв. вони прийшли до її будинку, виламали вхідні двері, після чого ОСОБА_10 зайшов в будинок, влаштував скандал, погрожував їй ножем, кричав на свою сестру, однак їм вдалось виштовхати його з будинку. Також зазначила, що ще до того як ОСОБА_10 увійшов в будинок, вона телефонувала працівникам поліції і просила приїхати, але поліція приїхала через 3 год., тому вважає, що такі дії поліції сприяли злочинним діям ОСОБА_10 , бо якщо б вони приїхали 18 грудня, то конфлікту, що мав місце 19 грудня можна було б уникнути, а тому просить провести службову перевірку та покарати винних;

заяву ОСОБА_103 від 26.12.2016, адресованої до Стрийського ВП ГУНП у Львівській області, з якої вбачається, що вона повідомляла про те, що 19.12.2016 в період з 17:00 по 20:00 в її будинок, увірвались ОСОБА_10 та ОСОБА_25 , які перебували у нетверезому стані, ОСОБА_10 із ножем та палкою в руках, які погрожуючи фізичною розправою та вбивством, намагався проникнути у житловий будинок. Перебуваючи в стресовому стані, вона неодноразово зі свого мобільного телефону № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 телефонувала на номер телефону 102 та просила допомогу, але працівники поліції обіцяли що приїдуть, а потім перестали піднімати слухавку. В подальшому, 20.12.2016 коли її син ОСОБА_127 повертався зі школи, ОСОБА_10 кинувся наздоганяти його з ножем, але син втік і з того моменту перебуває в страху. 20.12.2016 близько 20:00 год. ОСОБА_10 увірвався в її житловий будинок, в одній руці в нього був ніж, а в іншій ручка від сокири і почав погрожувати вбивством всім хто був в хаті. В той час вона неодноразово телефонувала в поліцію на номер 102, однак працівники поліції на її скарги не реагували. Побачивши, що вона телефонує в поліцію ОСОБА_10 накинувся на неї з ножем, але вона захищаючись, схопила дерев`яне поліно, яке лежало на кухні та вдарила ним ОСОБА_10 , який після того покинув її будинок. А тому, у зв`язку з вищенаведеним, просить прийняти її заяву про кримінальне правопорушення та внести відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15, ч.1 ст. 115 та ч.1 ст. 162 КК України та невідкладно розпочати досудове розслідування; вручити їй пам`ятку про процесуальні права і обов`язки потерпілої особи.

Вказаними заявами ОСОБА_103 підтверджено конфлікт, що мав місце як напередодні вчинення злочину, так і в день його вчинення, як і підтверджено факт бездіяльності правоохоронного органу, який полягав у невжитті заходів, передбачених законом для попередження вчинення злочину та з`ясування обставин неправомірних дій, що мали місце в житловому будинку, як напередодні, так і в день вчинення злочину;

листи Стрийської місцевої прокуратури від 16.01.2017 вих. №05-11-6-17 та від 16.01.2017 вих. №05-11-342-17, адресованих ОСОБА_103 , з яких вбачається, що Стрийською місцевою прокуратурою розглянуто скарги ОСОБА_103 щодо бездіяльності працівників Стрийського ВП ГУНП у Львівській області при отриманні повідомлень на неправомірні дії ОСОБА_10 . З інформації Стрийського ВП ГУ ВП у Львівській області вбачається, що 19.12.2016 о 18:30 год. в чергову частину Стрийського відділу поліції надійшло повідомлення з приводу того, що батько і син ОСОБА_130 вчиняють між собою конфлікт. Вказане повідомлення зареєстровано в Журналі єдиного обліку Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області за №10108 та проведено по ньому перевірку. Також, згідно інформації Стрийського ВП ГУНП у Львівській області, вбачається, що 20.12.2016 о 23:30 год. в чергову частину Стрийського відділу поліції надійшло від ОСОБА_103 повідомлення щодо проведення профілактичної бесіди з жителем с. Сихів Стрийського району ОСОБА_10 . Дане повідомлення зареєстровано в Журналі єдиного обліку Стрийського відділу поліції за № 10141. Стрийською місцевою прокуратурою для проведення перевірки з приводу належної реєстрації працівниками чергової частини Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області повідомлень ОСОБА_103 та інших осіб з приводу незаконних дій ОСОБА_10 , належного реагування на такі повідомлення, виїзду ГРПП Стрийського ВП на місце події у с. Сихів Стрийського району, належної перевірки фактів, викладений у повідомленнях скеровано листа ГУ НП у Львівській області для проведення службового розслідування.

Суд вважає вказане реагування Стрийською місцевою прокуратурою неналежним, оскільки жодних заходів, передбачених КПК України, прокуратурою не вжито;

скаргу ОСОБА_103 від 26.04.2017, адресованої Стрийському відділу поліції ГУНП у Львівській області, з якої вбачається, що ОСОБА_103 просить розглянути її телефонне та письмове звернення щодо незаконних дій ОСОБА_10 , з врахуванням вимог КПК України та кримінального провадження №0002648 від 21.12.2016, вжити передбачених законодавством заходів, щодо виявлення ножа (знаряддя злочину), яким ОСОБА_10 посягав на її життя та життя і здоров`я її дітей та притягнути до відповідальності працівників поліції, які не відреагували на її телефонне повідомлення.

І вказана скарга ОСОБА_103 залишилася без належного реагування, адже ніж на день розгляду справи не вилучений і органом досудового розслідування жодної оцінки доводам ОСОБА_103 , викладеним у скарзі не надано.

Натомість з копії листа Стрийської місцевої прокуратури від 27.04.2017 вих. №05-11-342-16, адресованого ОСОБА_103 , вбачається, що Стрийською місцевою прокуратурою розглянуто звернення ОСОБА_103 від 26.04.2017 щодо неналежного здійснення реєстрації та проведення перевірки працівниками Стрийського відділу поліції ГУНП у Львівській області телефонних повідомлень від 19.12.2016 та 20.12.2016 на дії ОСОБА_10 , а також повідомлення від 25.04.2017 з приводу виявлення 25.04.2017 ножа біля подвір`я її житлового будинку, що в с. Сихів Стрийського району та роз`яснено, що за матеріалами кримінального провадження №0002648 від 21.12.2016 обвинувальний акт відносно ОСОБА_103 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, 23.02.2017 направлено до Стрийського міськрайонного суду.

Тобто орган обвинувачення вважав, що оскільки справа скерована до суду, відсутні жодні підстави для реагування на наведене, хоча законом передбачено, що не лише в процесі досудового розслідування, але і в процесі судового розгляду справи прокуратура повинна сприяти суду в з`ясуванні об`єктивної істини у справі та кваліфікувати дії обвинуваченої особи за статтею Кримінального кодексу, яка передбачає відповідальність за вчинене, і у випадку доведення невинуватості особи, вправі подати заяву про відмову від обвинувачення.

Наведена бездіяльність органу прокуратури призвела до багаторічного розгляду кримінального провадження, кваліфікація діяння, яке ставиться в провину ОСОБА_103 була змінена через п`ять років, незважаючи на те, що ще з самого початку досудового розслідування було достеменно відомо про те, що до вчинення злочину може бути причетна особа, з якою дійсно у потерпілого були неприязні відносини, як і те, що потерпілий в день вчинення відносно нього злочину, прийшов до житлового будинку маючи з собою ніж та сокиру, однак орган обвинувачення не вважав, що такі його дії можуть бути розцінені, як протиправні, і не вважав, що наведене може бути підставою для кваліфікації злочину, як за іншою статтею КК України, так і відносно зовсім іншої особи, яка можливо і ймовірно дійсно позбавила життя потерпілого.

З вироку Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.02.2015 вбачається, що ОСОБА_10 був засуджений за ч.2 ст. 186 КК України до 4 позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки; з вироку Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17.03.2014, вбачається, що ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання - 510,00 грн. штрафу.

З супровідного листа начальника Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_113 від 13.09.2018 № 12667/59/01/18, яким на адресу Стрийського міськрайонного суду Львівської області скеровано матеріали ЖЕО №10108 від 19.12.2016, матеріали ЖЕО №10141 від 20.12.2016, матеріали ЖЕО №6561 від 02.01.2017, матеріали ЖЕО №6564 від 02.01.2017, вбачається, що аудіо-запис телефонних повідомлень гр. ОСОБА_103 надати не представилось можливим, оскільки згідно акту знищення №2318 від 23.02.2017 аудіо-запис з магнітного носія програмно-апаратного комплексу «МАРС» за період 01.12.2016 по 31.12.2016 відповідно до вимог наказів МВС України 19.07.2001 №585 та від 10.11.2013 №1323 вони знищені.

Суд не вдається до оцінки підстав для знищення вказаних записів, однак вважає, що зважаючи на те, що справа була скерована до суду, такі записи повинні були зберігатися у органу досудового розслідування та повинні були бути видані на вимогу суду.

Згідно відповіді Стрийського ВП ГУНП у Львівській області від 10.01.2017 за вих. №М-1/Аз2017, на адвокатський запит адвоката ОСОБА_9 , протягом 19 та 20 грудня в Журналі єдиного обліку Стрийського ВП ГУНП у Львівській області зареєстровано два повідомлення від гр. ОСОБА_103 , жительки с. Сихів Стрийського району: 19.12.2016 о 18:30 год. в Журналі єдиного обліку Стрийського ВП ГУНП у Львівській області зареєстровано повідомлення від гр. ОСОБА_103 , жительки с. Сихів Стрийського району Львівської області про те, що батько і син ОСОБА_130 вчинили між собою конфлікт, вказане повідомлення зареєстровано в ЖЕО №10108 від 19.12.2016; 20.12.2016 о 23:30 год. в Журналі єдиного обліку Стрийськго ВП ГУНП у Львівській області зареєстровано повідомлення від ОСОБА_103 , жительки с. Сихів Стрийського району Львівської області про те, щоб провести профілактичну бесіду з ОСОБА_45 , жителем с. Сихів Стрийського району Львівської області, вказане повідомлення зареєстровано в ЖЕО №10141 від 20.12.2016.

Згідно відповіді Стрийського ВП ГУНП у Львівській області від 13.01.2017 вих. №М-2/Аз, на адвокатський запит адвоката ОСОБА_9 , заява ОСОБА_103 від 27.12.2016 зареєстрована в Журналі єдиного обліку Стрийського ВП ГУП у Львівській області №10317 та приєднана до кримінального провадження №0002648 від 21.12.2016, яке знаходиться в старшого слідчого Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_13 . Згідно відповіді Стрийського ВП ГУНП у Львівській області вих. №120161/2648 від 29.12.2016, адресованої ОСОБА_103 , її заява від 27.12.2016 розглянута та долучена до матеріалів кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0002648 від 21.12.2016, де в ході досудового розслідування, 27.12.2016 ОСОБА_103 було оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 121 КК України .

З вказаних відповідей вбачається повна бездіяльність органу досудового розслідування, яка полягала у не вчиненні дій, які за законом повинні були бути вчинені органом досудового розслідування. На переконання суду, орган досудового розслідування не намагався встановити винну у вчиненні злочину особу, а лише формально, зважаючи на те, що ОСОБА_103 з точки зору слідства була причетна до вчинення кримінального правопорушення, жодних дій не вчиняв, чим грубо порушив принцип презумпції невинуватості особи та правові приписи КПК України.

Крім цього, згідно відповіді Стрийської місцевої прокуратури від 16.01.2017 вих. № 05-11-6-17 на адвокатський запит адвоката ОСОБА_9 22.12.2016 до Стрийської місцевої прокуратури надійшла заява ОСОБА_103 , жительки с. Сихів Стрийського району Львівської області щодо бездіяльності працівників Стрийського ВП ГУНП у Львівській області при отриманні повідомлень від заявниці на неправомірні дії ОСОБА_10 , Стрийською місцевою прокуратурою проведено перевірку фактів, викладених у вищевказаній заяві ОСОБА_103 , за наслідками якої заявниці надано обґрунтовану відповідь. Оскільки у зверненні ОСОБА_103 від 22.12.2016 не порушуються питання щодо ходу досудового розслідування кримінального провадження №0002648 від 21.12.2016, підстав для надання ОСОБА_9 для ознайомлення матеріалів вказаної заяви не має.

Згідно відповіді Стрийської місцевої прокуратури від 16.01.2017 вих. №05-11-342-16, адресованої ОСОБА_103 , з інформації Стрийського ВП ГУНП у Львівській області вбачається, що 19.12.2016 о 18:30 в чергову частину Стрийського ВП надійшло звернення ОСОБА_103 з приводу того, що батько і син ОСОБА_130 вчинили між собою конфлікт. Вказане повідомлення зареєстровано в Журналі єдиного обліку Стрийського ВП ГУНП у Львівській області за №10108 та проведено по ньому перевірку. Також згідно інформації Стрийського ВП ГУНП у Львівській області вбачається, що 20.12.2016 о 23:30 хв. в чергову частину Стрийського відділу поліці надійшло повідомлення від ОСОБА_103 про проведення профілактичної бесіди з ОСОБА_10 , дане повідомлення зареєстроване в Журналі єдиного обліку Стрийського ВП ГУНП у Львівській області за №10141 та проведено по ньому перевірку.

З вказаних відповідей вбачається, що орган прокуратури не намагався встановити причини таких систематичних звернень обвинуваченої ОСОБА_103 та її захисника ОСОБА_9 до сторони обвинувачення, формально підійшов до питань, поставлених у запитах та скаргах, що в подальшому вплинуло на тривалий судовий процес та невиправдану судову тяганину.

Повна бездіяльність правохоронного органу відображена і у повідомленні Стрийського ВП ГУНП у Львівській області від 16.01.2017 вих. №488, згідно з яким телефонне звернення ОСОБА_103 з приводу конфлікту, який вчинив відносно неї громадянин ОСОБА_10 розглянуто працівниками Стрийського ВП ГУНП у Львівській області. В ході розгляду матеріалів прийнято рішення припинити їх подальшу перевірку, у зв`язку із смертю ОСОБА_10 і матеріали перевірки здані в архів Стрийського ВП ГУНП у Львівській області та у повідомленні Стрийського ВП ГУНП у Львівській області від 16.01.2017 вих. №490 про те, що телефонне звернення ОСОБА_103 з приводу конфлікту, який вчинили між собою громадяни ОСОБА_130, жителі с. Сихів Стрийського району розглянуто працівниками Стрийського ВП ГУНП у Львівській області. В ході розгляду матеріалів прийнято рішення припинити їх подальшу перевірку, у зв`язку із смертю ОСОБА_10 і матеріали перевірки здані в архів Стрийського ВП ГУНП у Львівській області.

Дослідженими в судовому засіданні доказами, що зрештою і підтверджено новим зміненим обвинувальним актом встановлено неправомірні дії потерпілого, які полягали в тому, що він вірвався в чужий житловий будинок, маючи при собі ніж та сокиру, сторона обвинувачення вважає, що потерпіла перевищила межі необхідної оборони, тому кваліфікує її дії за ст.124 КК України, але лише у 2021 році, незважаючи на те, що чисельні скарги в поліцію і прокуратуру з цього приводу були вже і у 2017 році, однак орган досудового розслідування не бажав з`ясовувати вказані обставини і обмежився формальною відпискою, що свідчить про його повну бездіяльність.

Згідно відповіді ТзОВ «Лайфселл» від 05.01.2017 на адвокатський запит адвоката ОСОБА_9 , отримання будь-яких даних, відомостей та інформації про абонентів рухомого (мобільного) зв`язку Lifecell тощо - відповідно до законодавства України є обмеженням конституційних прав і свобод людини і громадянина, та можливе винятково за вмотивованим рішенням (ухвалою) слідчого судді, суду. Проте, на даний час момент у ТзОВ «Лайфселл» відсутнє відповідне діюче рішення слідчого судді, суду, що унеможливлює задоволення запиту по суті.

Згідно відповіді ПрАТ «МТС Україна» від 16.01.2017 вих. № WR-17-709 на адвокатський запит адвоката ОСОБА_9 , з якого вбачається, що до політики ПТ-БЕУ-064-7 «Забезпечення режиму безпеки (конфіденційності) інформації в ПрАТ «МТС України», що затверджена наказом ПрАТ «МТС Україна» від 27.01.2016 відомості щодо наданих телекомунікаційних послуг (в тому числі отримання послуг, їх тривалість, зміст, маршрути передавання, тарифів, балансі, сплатах за рахунок, тощо) - віднесені до конфіденційної інформації. Враховуючи конфіденційний характер запитуваної інформації, вказана інформація не може бути надана в порядку та на підставі Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а відтак ПрАТ «МТС України» відмовляє у задоволенні запиту.

З наведеного вбачається, що сторона захисту, починаючи з 2017 року вживала всіх належних заходів для доведення невинуватості особи, подаючи відповідні скарги та запити в різні структури.

Щодо заяви адвоката ОСОБА_9 про наявність неналежного потерпілого у кримінальному провадженні від 10.12.2018, то в даному випадку суд зауважує, що ОСОБА_11 , яка є рідною сестрою потерпілого та ОСОБА_38 , який є батьком потерпілого визнані свідками у кримінальному провадженні, а потерпіла ОСОБА_8 , яка є його тіткою повністю оплачувала лікування потерпілого в лікарні, тому і визнана потерпілою у вказаному кримінальному провадженні.

Згідно матеріалів перевірки по розгляду телефонного повідомлення громадянки ОСОБА_103 , ЖЄО №10108 від 19.12.2016, 19.12.2016 у чергову частину Стрийського ВП ГУНП у Львівській області поступило телефонне повідомлення від громадянки ОСОБА_47 , жительки с. Сихів Стрийського району про те, що батько і син на прізвище ОСОБА_130 вчинили між собою словесний конфлікт. Вказаний факт зареєстровано у ЖЕО Стрийського ВП за №10108. Виїздом на місце події, а саме у с. Сихів Стрийського району, до місця проживання ОСОБА_148 стало відомо, що двері були зачинені, світло не світилось, з будинку ніхто не виходив. Громадян ОСОБА_148 у вказаному селі виявлено не було, мешканці даного села також не повідомили про місце їх знаходження. Під час перебування у с. Сихів із письмовими заявами із зверненнями ніхто не звертався. В ході розгляду матеріалів встановлено, що громадянин ОСОБА_10 помер, і тому враховуючи вищевикладене, подальшу перевірку по вищевказаному факту припинено, у зв`язку із смертю громадянина ОСОБА_10 ;

Згідно матеріалів перевірки по розгляду телефонного повідомлення громадянки ОСОБА_103 , ЖЄО №10141 від 20.12.2016, 20.12.2016 у чергову частину Стрийського ВП ГУНП у Львівській області поступило телефонне повідомлення від громадянки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в с. Сихів Стрийського району Львівської області про те, щоб провести профілактичну бесіду із жителем с. Сихів громадяном ОСОБА_45 . Вказаний факт зареєстровано у ЖЕО Стрийського ВП за № 10141. Опитана ОСОБА_103 пояснила, що 20.12.2016 близько 21 год. вона знаходилась по місцю проживання. В той час до її будинку прийшов громадянин ОСОБА_10 , який являється її сусідом та вчинив з нею словесний конфлікт, в ході якого голосно кричав. Даний конфлікт тривав близько 5 хв., після того вона зачинила двері, а ОСОБА_17 десь пішов, і тому вона просить провести з ним профілактичну бесіду. Виїздом на місце події громадянка ОСОБА_103 повідомила про вказаний факт та зазначила, що місце знаходження ОСОБА_34 їй не відоме. В подальшому по місцю проживання відвідувався громадянин ОСОБА_10 з метою встановлення обставин словесного конфлікту, однак двері у його будинок ніхто не відчинив, світло не горіло. В ході розгляду матеріалів встановлено, що громадянин ОСОБА_10 помер, і тому враховуючи вищевикладене, подальшу перевірку по вищевказаному факту припинити, у зв`язку із смертю громадянина ОСОБА_10 ;

Згідно матеріалів службового розслідування за зверненням гр. ОСОБА_103 , згідно висновку інспектора Стрийського ВП ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_131 від 02.03.2017, на адресу керівництва ГУНП у Львівській області надійшли матеріали з Стрийської місцевої прокуратури Львівської області за зверненням гр. ОСОБА_103 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки с. Сихів Стрийського району щодо можливої бездіяльності працівників Стрийського ВП при отриманні телефонних повідомлень та реагування на них, які вона здійснювала на лінію «102» Стрийського ВП ГУНП у Львівській області 18,19,20 грудня 2016 року по факту протиправних дій громадянина ОСОБА_10 . Факти вказані у зверненні гр. ОСОБА_103 щодо можливої бездіяльності працівників Стрийського ВП при отриманні телефонних повідомлень та реагування на них, які вона здійснювала на лінію «102» Стрийського ВП ГУНП у Львівській області 18,19,20 грудня 2016 року по факту протиправних дій гр. ОСОБА_10 , працівниками поліції Стрийського ВП ГУНП у Львівській області не знайшли свого підтвердження. Подальшу перевірку за зверненням гр. ОСОБА_103 , жительки с. Сихів, з приводу можливої бездіяльності з боку працівників поліції Стрийського ВП ГУНП у Львівській області припинено.

Вказаними матеріалами перевірки підтверджено факт бездіяльності правохоронного органу та відсутність жодного належного обґрунтування висновків, як і раніше суд вкотре вказує, що слідство проведено неналежно, свавільно та беззаконно, що призвело до багаторічної невиправданої судової тяганини.

Подані стороною захисту докази, які суд вважає належними, допустимими та достовірними і такими, що підтверджують недоведеність факту вчинення саме ОСОБА_103 кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України, встановлено, що як напередодні вчинення злочину, так і в день його вчинення, так і в подальшому ОСОБА_103 неодноразово телефонувала до правохоронного органу з приводу незаконних дій потерпілого, однак жодного реагування не отримувала, працівники поліції приїжджали двічі, і їхні приїзди виявилися абсолютно неефективними, як і формальними суд визнає всі відповіді, надані на скарги та заяви обвинуваченої та захисника, які не містять при цьому жодного належного обґрунтування. На думку суду, правоохоронний орган, вважаючи, що до вчинення злочину може бути причетна ОСОБА_103 жодної версії, при тому, що така існувала з самого початку, всупереч закону не перевіряв, що суд розцінює як повне беззаконня і свавілля, оскільки впродовж шести років обвинувачена захищалася від злочину, її участь в якому не доведена. Не може залишитися поза увагою суду і бездіяльність прокуратури, яка надаючи формальні відповіді, жодних заходів не вживала, неналежно підтримане обвинувачення призвело до того, що стороні обвинувачення потрібно було п`ять років, щоб визнати той факт, що потерпілий прийшов до житлового будинку з ножем і сокирою, як і потрібно було безліч раз допитати свідків, щоб встановити, що до вказаного злочину може бути причетна інша особа, відомостями про яку сторона обвинувачення володіла ще з самого початку досудового розслідування.

Аналіх показань свідків, допитаних в судовому засіданні, наданими як даному, так і попередньому складу суду відповідно до вимог ч.4 ст.95, ст.225 КПК України, висновків Верховного Суду, викладених у постановах в справах №750/5745/15-к та №127/19452/16-к від 02.02.2022.

Суд вважає обґрунтованими доводи сторони захисту про те, що сторона обвинувачення вибірково, на власний розсуд наводить показання свідків, при цьому суд зауважує, що в більшій мірі прокурор вказує на показання свідків на початкових стадіях процесу, не враховуючи їх зміну в подальшому та причини такої зміни.

Насамперед суд вважає за необхідне проаналізувати показання свідка ОСОБА_11 , яка була безпосереднім очевидцем подій, що мали місце в коридорі житлового будинку 20.12.2016. Суд зауважує, що свідок ОСОБА_11 впродовж всього судового розгляду справи стверджувала про те, що ОСОБА_56 знущався над нею та її донькою, а потерпілий - її брат ОСОБА_10 бажав її захистити і тому вимагав, щоб та повернулася додому. Ще в судових засіданнях 20.07.2017 та 02.03.2018 свідок ОСОБА_11 вказувала на те, що потерпілий мав в руках сокиру і ніж, а обвинувачена намагалася патиком вибити їх у нього з рук, при цьому потерпілого по голові не била. Суд звертає увагу, що свідок ОСОБА_11 єдиний очевидець вказаних подій, будучи неодноразово допитаною жодного разу не ствердила про те, що обвинувачена била потерпілого по голові, лише вказувала, що можливо зачепила, однак і в цьому не була чітко переконана. В своїх початкових показаннях свідок стверджувала, що втекла з дому, бо там були постійні п`янки, однак в подальшому вказувала, що не боялася брата і жодної небезпеки від нього не відчувала, навпаки, вважала, що брат намагається її захистити від ОСОБА_56 . Показання свідка 30.05.2019 у виступі в судових дебатах прокурора є дещо змінені, а в дечому взагалі не відповідають дійсності, що підтверджується звукозаписом судового засідання. Так, у вказаному судовому засіданні свідок ствердила про те, що 19.12.2016 брат цікавився у неї, чи саме ОСОБА_56 її не ображає, чи не чіпляється до неї. Показання за 20.12.2016 є аналогічними тим, які свідок давала впродовж судового розгляду, зокрема, про те, що з роботи прийшли ОСОБА_31 та ОСОБА_56 , сказала, що до них додому йде п`яний ОСОБА_17 . В подальшому, коли ОСОБА_17 зайшов у коридор будинку, в одній руці він мав ніж, в другій руці - топорок. Він почав топорком бити ОСОБА_21 по спині, і вона захищаючись від нього, взяла в руки швабру, згодом патик з кошика і відмахувалася ними від потерпілого, била, по яких саме частинах тіла, точно сказати не змогла, потім вони вигнали потерпілого з будинку. Коли потерпілий зайшов до будинку, він вже був побитий, на ньому були наявні видимі тілесні ушкодження. Пізніше прийшов сусід ОСОБА_66 , який сказав, що ОСОБА_17 хтось вдарив по голові. ОСОБА_17 був злий на ОСОБА_28 , тому вони його на допомогу з ОСОБА_21 не кликали. Брат погрожував не їй, не ОСОБА_21 , а саме ОСОБА_56 . Потім сусідка розповідала їй, що бачила на вулиці, як ОСОБА_17 хтось вдарив по голові. Вже 20.12.2016, свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні вказала, що боїться ОСОБА_56 , оскільки він їй не раз погрожував. Пригадала, що 20.12.2016 футболка у ОСОБА_56 була в крові і він викинув її у пічку, при цьому говорив до ОСОБА_103 , щоб та брала вину на себе, що її не посадять, а він вже сидів, тому може бути суворо покараний. Саме тоді вона зрозуміла, що це ОСОБА_68 вдарив ОСОБА_17 . Після зміни прокурором обвинувачення, в судовому засіданні, 27.04.2022 ОСОБА_11 наполягала на показаннях, які давала раніше з приводу конфлікту в коридорі і доповнила, що її брат ОСОБА_17 не любив ОСОБА_68 , бо той постійно чіплявся до неї. Підтвердила той факт, що ОСОБА_56 того вечора кидав футболку в крові у піч та наказував обвинуваченій ОСОБА_103 брати провину на себе, тому, що його посадять. Вона не раз хотіла повернутися жити додому, але ОСОБА_68 погрожував їй, що в неї відповідні служби заберуть доньку. Ніж в подальшому з сином обвинуваченої навесні вони знайшли у фосі, про що розповіли ОСОБА_103 . Ствердила, що між обвинуваченою та потерпілим не було жодної неприязні, навпаки неприязні відносини були між її братом ОСОБА_10 та ОСОБА_56 . Зізналася, що не бачила, як ОСОБА_103 наносила потерпілому 20.12.2016 будь-які удари, тим паче по голові. Пояснила зміну своїх показань, затриманням ОСОБА_56 у іншій справі та пояснила, що не повідомляла правду раніше, оскільки останній їй погрожував, що якщо вона розповість правду, її ніхто, ніколи вже не знайде.

Впродовж судового розгляду, свідок ОСОБА_31 , який також був очевидцем подій, як 19.12.2016, так і 20.12.2016, хоча і не всіх, ствердив про конфлікт, який мав місце в його будинку напередодні вчинення злочину, при якому потерпілий зчіпився з ОСОБА_56 і прийшов того дня до будинку саме з наміром побачити останнього, а 20.12.2016 на автобусній зупинці саме ОСОБА_56 погрожував потерпілий ОСОБА_10 та кричав йому вслід, що заріже його. Вже 10.08.2020 свідок частково змінив показання та доповнив, що 20.12.2016 на власні очі бачив, як ОСОБА_56 , після конфлікту в коридорі між ОСОБА_103 та ОСОБА_10 , після того, як потерпілого було виштовхано з будинку, вийшов з будинку з сокирою. Він вийшов вслід за ним і бачив, як ОСОБА_68 махав сокирою перед ОСОБА_17 , а той почав від нього тікати. Коли ОСОБА_68 повернувся до будинку, то просив у нього, щоб той його не видавав, а у ОСОБА_21 , щоб та взяла всю провину на себе, при цьому говорив, що у неї малі діти і її не посадять. В судовому засіданні 15.06.2021, після зміни обвинувачення прокурором, свідок вказав на те, що ОСОБА_17 на вулиці кричав до ОСОБА_68 , що вб`є його, тому, що той домагається його сестри. Підтвердив показання про те, що ОСОБА_68 вибіг з сокирою за ОСОБА_17 , а коли повернувся казав, що незнає, чи забив його, і щоб ОСОБА_21 брала вину на себе. При цьому говорив: «Він ніби захрипів, не знаю, чи я його вбив, я вдарив його по потилиці, чи по голові». Свідчення про те, що злочин вчинила ОСОБА_103 він надавав тому, що так переконала його ОСОБА_21 , вона казала, що так буде краще. Визнає, що давав частково неправдиві свідчення, такі пояснив страхом перед ОСОБА_56 , який постійно погрожував йому.

Суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_56 , який згідно версії сторони захисту вчинив кримінальне правопорушення відносно ОСОБА_10 , оскільки свідок не був очевидцем подій нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченою ОСОБА_103 потерпілому ОСОБА_10 і показання вказаного свідка повністю суперечать показанням інших свідків, які на момент вчинення інкримінованого обвинуваченій злочину перебували в житловому приміщенні будинку ОСОБА_31 . Жодного доказу на підтвердження показань свідка ОСОБА_56 судом в ході судового розгляду кримінального провадження не здобуто. Дійсно в судове засідання 24.10.2019 свідок ОСОБА_56 прибув в нетверезому стані, навіть не будучи допитаним, почав стверджувати про те, що це він наніс удар потерпілому заради ОСОБА_103 , вказував, що це він вдарив потерпілого по голові. Вказані свідчення на увагу не заслуговують, оскільки свідок, в порядку, встановленому КПК України не допитувався, окрім того, судом через те, що останній не зовсім розумів обставини свого прибуття до суду, його допит відклалено було на інший день. В подальшому свідок ОСОБА_56 21.01.2021 підтвердив конфлікт, який мав місце на автобусній зупинці, між ним та потерпілим ОСОБА_10 , при якому останній йому погрожував, вказав, що його футболка була у крові, оскільки він поранився і тому він віддав її ОСОБА_17 , щоб та спалила футбоку у печі. При цьому свідок надав показання, які не підтвердужуються іншими доказами, зокрема, з приводу того, що швабра була в руках у ОСОБА_11 , а поліно в руках у ОСОБА_103 . Суд вважає, що вказані показання є припущеннями свідка, оскільки всі особи, які знаходилися того дня в будинку ствердили, що ОСОБА_56 перебував у кімнаті, і звідти не виходив, навпаки, вийшов, коли конфлікт вже було вичерпано. В судовому засіданні 20.12.2021 свідок ствердив, що не бачив, щоб ОСОБА_103 наносила удари поліном потерпілому. Вказав, що потерпілий мав до нього претензії через те, що вважав, що він домагається його сестри і через те, що вона наче витрачала кошти, які отримувала на дитину на них. Показання свідка ОСОБА_33 в частині конфлікту на зупинці, причини такого конфлікту на увагу заслуговують і підтверджують позицію суду щодо недоведеності стороною обвинувачення, що злочин було вчинено саме ОСОБА_103 .

Є такими, що заслуговують на увагу показання свідка ОСОБА_38 , яким сторони кримінального провадження, значення не надають з невідомих для суду причин. Так, вказаний свідок впродовж судового розгляду, як при попередньому складі суду, так і даному складу суду постійно стверджував про те, що син його в житловому будинку після побиття чітко вказав йому, що його ОСОБА_68 вдарив сокирою по голові, при цьому тримаючись правою рукою за голову. Той факт, що свідок постійно зловживає алгогольними напоями не ставить під сумнів його показання суду, при цьому свідок попереджався про кримінальну відповідальність і його поведінка в суді не свідчила про те, що він надумує показання або фантазує. Так, в судовому засіданні 30.05.2019 свідок дав показання про те, що ще 19.12.2016 ОСОБА_56 бив ОСОБА_17 на його очах, і у останнього були видимі тілесні ушкодження, син був на нього злий, казав: «Ти мене побив, я тобі відомщу». Того дня син постійно лежав, оскільки погано себе почував. 20.12.2016 коли син прийшов додому, сказав, що його наздогнав ОСОБА_68 і вдарив сокирою по голові. Дійсно дослідженими в судовому засіданні доказами не підтверджено той факт, що на момент приходу потерпілого додому, його батько був в будинку, але наведене не виключає того факту, що коли батько повернувся додому, син міг його повідомити про обставини його побиття, матеріалами справи встановлено, що аж у лікарні потерпілий втратив свідомість, до цього часу перебував в ясній пам`яті. Показання вказаного свідка про те, що 19.12.2016 додому прийшла ОСОБА_17 і повідомила про те, що ОСОБА_68 над нею знущається, на що одразу ж відреагував ОСОБА_17 і побіг до ОСОБА_68 в будинок, підтверджуються показаннями інших свідків, які не заперечили того факту, що 19.12.2016 в коридорі житлового будинку ОСОБА_31 також мав місце конфлікт між потерпілим та ОСОБА_56 . Крім цього, в судовому засіданні 22.02.2022 свідок вказав, що коли 20.12.2016 повернувся додому, син лежав на ліжку, був наче в дурмані, повідомляв про те, що його вдарив ОСОБА_68 сокирою по голові.

Заслуговують також на увагу показання свідка ОСОБА_58 в судовому засіданні 01.06.2017, коли свідок чітко ствердив про те, що коли до нього прийшов ОСОБА_17 в день вчинення злочину, голова у нього була розбита, і ОСОБА_17 йому сказав, що його по голові вдарив ОСОБА_68 . В судовому засіданні 27.08.2019 свідок ОСОБА_58 вже не зміг чітко пригадати, кого саме називав ОСОБА_17 як винуватця вчинення злочину відносно нього, суду складно пояснити причини зміни таких показань, однак зважаючи на час, що минув з дня вчинення злочину, цілком очевидно, що свідок може і не пам`ятати всіх деталей. Однак вказаний свідок чітко ствердив про те, що він був першим, до кого 20.12.2016, після отримання удару прийшов ОСОБА_17 , саме вказаний свідок викликав карету швидкої і допоміг ОСОБА_17 дійти до автомобіля. Свідок зауважував, що перебував на вулиці, бачив ОСОБА_17 , з наведеного слідує, що цілком очевидним є той факт, що в цей момент міг повернутися батько потерпілого і розмовляти з сином і ОСОБА_58 вказаної розмови міг не чути, оскільки в той час чекав на швидку на вулиці. При цьому свідок вказав, що потерпілий був при ясній пам`яті, міг говорити. Також мають значення і показання свідка в тій частині, що потерпілий йому говорив, що ОСОБА_56 чіпляється до його сестри, і був на нього дуже злий, що повністю підтверджує позицію суду про те, що як 19.12.2016, так і 20.12.2016, потерпілий приходив до будинку ОСОБА_31 саме до ОСОБА_56 з метою захисту своєї сестри.

Суд зауважує, що під час одночасного допиту в судовому засіданні свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_31 повністю підтримали свої показання, які надали в судовому засіданні після зміни обвинувачення, зокрема в тій частині, що удар потерпілому наніс ОСОБА_56 , який вибіг за потерпілим з будинку з сокирою в руці, а коли повернувся спалив футболку, у яку був одягнутий, оскільки та була в крові. Щодо показань експерта ОСОБА_60 в судовому засіданні під час одночасного допиту свідків про те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані щодо нанесення удару сокирою по голові, то в даному випадку, суд зауважує, що стороною обвинувачення така версія до проведення судового розгляду не розглядалася, тому докази не здобуто, однак наведене не спростовує припущення про те, що такий факт міг мати місце, а недоліки досудового розслідування в цій частині суд трактує на користь сторони захисту, як обгрунтований сумнів про те, хто дійсно міг бути причетний до вказаного кримінального правопорушення.

Свідок ОСОБА_139 та потерпіла ОСОБА_8 не були очевидцями подій, що мали місце як 19.12.2016, так і 20.12.2016. Так, свідок ОСОБА_139 вказав на те, що 20.12.2016 ОСОБА_38 був у нього в гостях, пішов додому пізно ввечері. Потерпіла ОСОБА_8 розповіла про події, які відбувалися вже після вчинення злочину і розповіла про взаємовідносини між усіма мешканцями будинку, зокрема висловила свої припущення щодо того, хто міг вчинити злочин, ствердила, що ОСОБА_103 повідомляла їй про те, що це вона неодноразово нанесла удари потерпілому, чи сказала правду, їй невідомо.

При цьому суд враховує, що свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_31 , які були очевидцями подій, неодноразово попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, як на досудовому розслідуванні, так і в суді, однак на переконання суду, причини з яких свідки оговорювали обвинувачену та не в повній мірі повідомляли правду, є поважними, так як ОСОБА_56 впродовж всього часу, за умови, що дійсно він причетний до кримінального правопорушення, будучи раніше судимим, більш авторитетним та сильним, мав всі важелі, щоб переконати свідків в тому, що вони будуть ним покарані у випадку, якщо розкажуть правду в суді. Крім цього, вказані свідки, під час одночасного допиту з ОСОБА_56 повністю підтвердили свої змінені показання про його причетність до вчинення кримінального правопорушення, і навіть маючи страх перед тим, що останній може їм помститися, коли його буде звільнено з місць позбавлення волі, навіть наперекір тому, що вони можуть бути притягнуті до відповідальності за неправдиві свідчення, надали показання, які суд вважає правдивими і такими, які покладає в основу вироку.

Спростування доводів сторони обвинувачення, викладених у письмовій промові та репліках у судових дебатах.

У судових дебатах сторона обвинувачення підтверджує свою версію подій доказами, які містяться у документах, висновках експертів, показаннях свідків та потерпілої, які були безпосередньо досліджені під час судового розгляду, після зміни обвинувачення прокурором. Однак як вже було вказано судом, жоден письмовий доказ не підтверджує винуватість обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України.

Показання свідків, на які покликається сторона обвинувачення є вибірковими, такими, які надані суду, як правило до зміни обвинувачення з ч.2 ст.121 на ст.124 КК України, при цьому прокурором не враховано, що в подальшому свідки - очевидці подій змінили свої показання і пояснили причини, за яких оговорювали обвинувачену. Свідок ОСОБА_56 , який з точки зору сторони обвинувачення є ключовим свідком сторони обвинувачення за версією сторони захисту є саме тією особою, яка могла реально спричинити тілесне ушкодження потерпілому, при цьому як з`ясовано в ході судового розгляду, вказаний свідок не був очевидцем подій нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 обвинуваченою ОСОБА_103 , крім цього вказаний свідок чітко ствердив в судовому засіданні про те, що не вважає, що обвинувачена винна у вчиненні злочину, який їй інкримінують.

При цьому сторона обвинувачення не змогла пояснити суду, чому на досудовому розслідуванні за наявності різних версій про спричинення тілесних ушкоджень потерпілому різними особами, досліджувалася та перевірялася єдина - нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченою ОСОБА_103 . Як і не змогла сторона обвинувачення пояснити та спростувати перед судом конфлікт, який мав місце як 19.12.2016 у житловому будинку ОСОБА_31 , при якому була шарпанина між ОСОБА_56 та ОСОБА_10 , і останньому також могли бути спричинені тілесні ушкодження, а також мету приходу потерпілого до житлового будинку ОСОБА_31 20.12.2016 та мотиви конфлікту між потерпілим та ОСОБА_56 на автобусній зупинці.

Цитуючи показання свідка ОСОБА_38 сторона обвинувачення навмисно приховує той факт, що вказаний свідок під час допиту в судових засіданнях давав показання про те, що син в день вчинення злочину повідомляв його про те, що його сокирою по голові вдарив ОСОБА_68 , а також про обставини побиття його сина ОСОБА_68 19.12.2016 в житловому будинку ОСОБА_31 .

Покликаючись на показання свідка ОСОБА_58 сторона обвинувачення, всупереч дійсним показам свідка в судовому засіданні вказує на те, що свідок повідомив про те, що потерпілий, коли прийшов до нього додому ввечері вказав, що його вдарила, здається ОСОБА_21 , і це при тому, що свідок в своїх первинних показах, які саме за клопотанням сторони обвинувачення досліджував суд, вказував на те, що потерпілий повідомляв його про те, що удар наніс сокирою по голові ОСОБА_68 , а в подальшому не зміг пригадати, чи ОСОБА_21 , чи ОСОБА_68 , однак однозначно не стверджував про те, що удар нанесла ОСОБА_21 .

Поза розумним сумнівом прокурор вважає доводяться наступні обставини: подія мала місце; місце злочину - коридор житлового будинку ОСОБА_31 у с. Сихів; потерпілому ОСОБА_10 нанесено тілесні ушкодження; час вчинення злочину - 20.12.2016; час смерті потерпілого - ІНФОРМАЦІЯ_9; причина смерті - отримана 20.12.2016 травма голови. Головне питання: хто і чим наніс тілесне ушкодження потерпілому? При цьому суд не спростовує вказані твердження сторони обвинувачення щодо факту нанесення тілесних ушкоджень, дати їх нанесення, дати смерті потерпілого, однак вважає недоведеним місце вчинення злочину, оскільки в судовому засіданні поза розумним сумнівом стороною обвинувачення не доведено, що саме ОСОБА_103 , і саме в коридорі житлового будинку, нанесла удар потерпілому по голові, від якого було спричинено тяжке тілесне ушкодження.

Покази обвинуваченої ОСОБА_103 прокурор характеризує як такі, що надані суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки такі спростовуються дослідженими судом сукупністю доказів. Однак вказані висновки прокурор будує на своїй версії події, яка перед судом належними та допустимими доказами не доведена. Той факт, що обвинувачена дійсно впродовж досудового розслідування та судового розгляду змінювала показання суд не спростовує, однак звертає увагу, що сторона захисту з моменту початку досудового розслідування намагалася довести перед слідством свою версію подій, про що свідчать чисельні звернення обвинуваченої ОСОБА_103 до правоохоронного органу, які залишились без належного реагування, а також клопотання та скарги захисника ОСОБА_9 .

При цьому суд зауважує, що навіть за умови безумовного визнання обвинуваченою свої вини, орган досудового розслідування та сторона обвинувачення не були позбавлені обов`язку встановити винуватця вчинення кримінального правопорушення, зважаючи на принцип презумпції невинуватості та право обвинуваченої змінити свою позицію в ході судового розгляду аж до стадії останнього слова.

Також суд зауважує про хибність тверджень сторони обвинувачення про те, що за версією сторони захисту потерпілий ОСОБА_10 20.12.2016 не заходив до житлового будинку, суд зауважує, що така версія в ході судового розгляду стороною захисту не озвучувалася, обвинувачена визнає той факт, що потерпілий був всередині житлового будинку, в коридорі 20.12.2016, однак не визнає, що наносила будь-які йому тілесні ушкодження.

Зокрема прокурор вважає, що не терпить критики версія подій, згідно з якою ОСОБА_56 , не одягнувся за погодою, взяв сокиру (яка знаходилась у коридорі будику, хоча, як зазначено стороною захисту, у будинку проживали малолітні діти, за яких так сильно вони переживали, що аж залишили сокиру на видному та доступному для дітей місці), вибіг (при наявності ожеледиці на вулиці - тому що стежка була зледенілою, у хатньому взутті та з травмою ноги) за потерпілим, який був суттєво вищим від нього, догнав його (хоча ніхто з присутніх у будинку та на подвір`ї, тобто ОСОБА_31 , ОСОБА_103 , ОСОБА_11 , та й батько потерпілого, оскільки обвинувачена стверджує, що він був на помістку біля їхньої хати та також мав би бачити сина, який йде геть та ОСОБА_56 , що біжить за ним із сокирою) та десь на вулиці, в зоні видимості з вікна будинку ОСОБА_31 , вдарив ОСОБА_10 по голові сокирою.

В даному випадку суд наголошує, що в межах обсягу обвинувачення вказані питання про те, як міг, в чому був одягнутий, погодні умови, поламана нога і чи міг взагалі ОСОБА_56 вибігти за потерпілим даним складом суду не досліджуються, питанням, які є предметом розгляду кримінального провадження вказаним складом суду є питання про те, чи наносила ОСОБА_103 удари потерпілому в коридорі житлового будинку ОСОБА_31 20.12.2016, від яких були спричинені тілесні ушкодження потерпілому, вказані у обвинувальному акті.

Крім того прокурор вказує і на те, що ОСОБА_103 неодноразово зазначаючи, що вона оговорювала себе, побоюючись ОСОБА_56 , не змогла надати логічні пояснення, чому ж вона разом з дітьми, за яких вкрай переживала, ще рік проживала у фактичних шлюбних (тобто ведучи спільний побут та маючи близькі стосунки) відносинах разом з ОСОБА_56 . Крім того, маючи можливість довести своє обвинувачення до кінця (кримінальне провадження за ч. 1 ст. 125 КК України, де вона була потерпілою, а ОСОБА_56 - обвинуваченим), відмовилась від приватного обвинувачення на надуманих підставах.

В даному випадку суд зауважує, що факт проживання обвинуваченої з ОСОБА_56 не може свідчити про доброзичливі та хороші відносини між ними, натомість в судовому засіданні встановлено факт неправомірних дій ОСОБА_56 щодо ОСОБА_103 , а право потерпілої на подання заяви про відмову від обвинувачення є гарантованим її КПК України правом, і наведене не спростовує висновку про те, що кримінальне правопорушення відносно неї та неправомірні дії ОСОБА_56 відносно неї не мали місця.

Незрозумілими для суду є твердження сторони обвинувачення в частині зміни обвинувачення, адже в судовому засіданні сукупністю досліджених доказів встановлено, що лише після спливу п`яти років, сторона обвинувачення визнала факт наявності у потерпілого в день вчинення злочину сокири та ножа, хоча вказаною інформацією володіла ще з самого початку досудового розслідування, однак жодного значення не надавала, що потягло за собою невиправдано тривалу судову тяганину.

Дійсно після того, як ОСОБА_56 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, сторона захисту поставила під сумнів кваліфікацію за ч. 2 ст. 121 КК України, однак поставила під сумнів і винуватість ОСОБА_103 , а не як про це вказує прокурор у своєму виступі.

Сторона обвинувачення вважає, що найвірогіднішою версією мотивів конфлікту, що спричинив потерпілий, є не тільки те, шо він намагався повернути сестру додому, і не тільки через те, що він її дуже любив, як сестру, та жалів її, оскільки бачив, що її в цьому будинку ОСОБА_103 використовує як служницю, а найголовнішою причиною є те, що сестра тратила гроші, які отримувала на свою малолітню дитину, не на них з батьком, а на чужих людей. Наведені твердження прокурора суд вважає припущеннями, адже в судовому засіданні встановлено, що конфлікт, як 19.12.2016, так і 20.12.2016 мав місце через неприязні відносини між потерпілим та ОСОБА_56 , саме з цією метою ОСОБА_10 приходив до житлового будинку ОСОБА_31 , і наведене підтвердив сам ОСОБА_56 в судовому засіданні, вказуючи про те, що потерпілий вважав, що він домагається його сестри. Вказаний висновок суду підтверджується показаннями і інших свідків, які детально наведені у вироку.

Дійсно експерт вказав в судовому засіданні про те, що в потерпілого при поступленні у лікарню могло бути помутніння свідомості, однак наведене є припущенням експерта, і спростовується його ж висновком, в якому у дослідницькій частині вказано про те, що потерпілий перебував при свідомості в момент госпіталізації до медичного закладу.

Крім того, прокурор зазначає, що за даними гідрометеоцентру є чітко підтверджені дані про погодні явища 20.12.2016, та напередодні, а саме, мороз, ожеледиця та дрібний дощ серед дня. За результатами відкритих у порядку ч. 11 ст. 290 КГІК України матеріалів щодо лікування ОСОБА_56 з приводу перелому ноги (які відкриті не для того щоб перевіряти винуватість чи невинуватість свідка, а для встановлення чи спростування фактів, що наводить обвинувачена спростовується версія сторони захисту про те, що він, під час несприятливих погодних умов, будучи взутим у легке взуття (звучала й версія хатніх тапочок), побіг за потерпілим, який пішов за деякий час до того.

В даному випадку суд повторно зауважує, що питання про те, чи міг ОСОБА_56 вийти з житлового будинку з поламаною ногою, і чи міг він в одязі та у взутті, на які вказують свідки йти по ожеледиці судом не спростовуються та не аналізуються, оскільки лежать поза межами обвинувачення, однак суд зауважує, що вказана версія сторони захисту ставить під сумнів версію сторони обвинувачення, а всі припущення та сумніви трактуються на користь обвинуваченої особи, що повністю відповідає стандарту доведення винуватості поза розумним сумнівом.

Щодо показань судово-медичного експерта ОСОБА_60 , то детальна оцінка таким надана та описана судом у вироку при оцінці висновку експерта, при цьому суд зауважує, що доводи, на які покликаєиться сторона обвинувачення в цій частині є припущеннями експерта, оскільки вказані питання на вирішення експерту не виносилися і по них відповіді експертом не надавалися.

В репліках у судових дебатах прокурор ОСОБА_7 вказала, що висновок експерта в частині пояснень потерпілого при доставленні до медичного закладу на увагу на заслуговує, оскільки в ньому лише наведено цитати з медичної карти потерпілого, яка судом не досліджувалася. В даному випадку суд зауважує, що жодна зі сторін кримінального провадження не клопотала перед судом про дослідження такої медичної документації, а суд зважаючи на прицип змагальності не вправі з власної ініціативи витребовувати докази, однак висновок експерта оцінюється судом не лише за змістом його резолютичної частини, як на це вказує сторона обвинувачення, а і повністю за його змістом, оскільки експерт робить висновки, безпосередньо покликаючись на обставини, встановлені ним на підставі поданих документів, одним з яких і була медична карта, на яку вказує прокурор.

Органом досудового розслідування не була перевірена версія щодо причетності ОСОБА_56 до вчинення злочину відносно потерпілого ОСОБА_10 , незважаючи на показання свідка ОСОБА_38 (батька потерпілого) та свідка ОСОБА_58 (сусіда, до якого одразу ж після побиття прийшов потерпілий і якому вказав, що його вдарив ОСОБА_68 ), медичних документів та висновку експерта, у якому містяться покликання на медичний документ, в якому вказано слова потерпілого після доставлення його до медичного закладу про те, що його вдарив ОСОБА_68 .

Крім цього, із змісту пред`явленого ОСОБА_103 обвинувачення не можливо встановити, що саме передувало, нібито, вчиненню нею злочину, які відносини у останньої були з потерпілим, та потерпілого й свідка ОСОБА_56 та в зв`язку з чим у обвинуваченої міг виникнути умисел на протиправне заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, навіть при перевищенні меж необхідної оборони та зважаючи на ніж та сокиру, які останній мав в руках, не встановлені мета та мотив таких дій, чи наявність іншого умислу на настання будь - яких інших наслідків, які могли настати. Органами досудового слідства не перевірялася версія того чи не були тяжкі тілесні ушкодження, що завдані потерпілому, спровоковані діями іншої особи

Жодних об`єктивних даних на підтвердження існування конфлікту між потерпілим та обвинуваченою, про підстави та перебіг такого конфлікту, тим паче щодо приводів до виникнення у обвинуваченої умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, судом не встановлено. Доказів на підтвердження об`єктивності таких висновків стороною обвинувачення суду не надано.

Таким чином, визначена у обвинувальному акті причина та мета вчинення злочину під час судового розгляду справи підтвердження не знайшла, в тому числі не спростовані доводи обвинуваченої в тій частині, що конфліктів та сварок між нею та потерпілим в день отримання потерпілим тілесних ушкоджень не було.

Стороною обвинувачення не надано суду жодних даних, які доводять, що органом досудового розслідування перевірялись інші версії отримання потерпілим тілесних ушкоджень, аніж причетність до цих дій ОСОБА_103 , яка власне сама намагалася повідомити про подію правоохоронні органи, вживала усіх можливих заходів для пошуку ножа, який того вечора був в руках потерпілого, чого не заперечує сторона обвинувачення в судовому засіданні.

Отже, судом беззаперечно встановлено факт заподіяння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, однак не доведений факт причетності до цього обвинуваченої ОСОБА_103 , винуватість якої в цьому органами досудового розслідування та прокуратури ґрунтується на припущеннях, що відповідно до статті 62 Конституції України та статті 17 КПК України є недопустимим, а тому всі сумніви з цього приводу судом тлумачаться на користь особи обвинуваченої.

Разом з тим, ці положення не вказують на те, що в разі не підтвердження за результатом судового розгляду висунутого особі обвинувачення сторона обвинувачення може очікувати, що суд самостійно віднайде в діях цієї особи бодай якийсь інший злочин і ухвалить обвинувальний вирок, оскільки саме доведення перед судом винуватості особи в скоєнні злочину є прямим обов`язком сторони обвинувачення.

Такий висновок суду в повній мірі узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові у справі № 243/1573/17 від 13 січня 2021 року.

Спростування доводів сторони захисту, викладених у письмовій промові щодо кваліфікації дій ОСОБА_103 за ч.2 ст.121 КК України.

У письмовій промові в судових дебатах захисник ОСОБА_9 просить суд виправдати обвинувачену ОСОБА_103 , окрім як за ст.124 КК України, також і за ч.2 ст.121 КК України. Вказане твердження сторони захисту на увагу не заслуговує зважаючи на правові приписи ст.337 КПК України, а також той факт, що на час постановлення судового рішення, дії обвинуваченої ОСОБА_103 кваліфіковано за ст.124 КК України, а не за ч.2 ст.121 КК України. При цьому суд наголошує про право сторони обвинувачення змінити обвинувачення на інший злочин, і саме таке змінене обвинувачення є предметом судового розгляду кримінального провадження, а тому суд не вправі вирішувати питання про наявність в діях ОСОБА_103 складу кримінального правопорушення, оскільки за вказаною статтею на момент постановлення судового рішення, обвинувачення ОСОБА_103 не пред`явлено. При цьому суд зауважує, що потерпіла ОСОБА_8 погодилася з обвинуваченням за ст.124 КК України, а відтак, у суду були відсутні підстави для розгляду питання про наявність в діях ОСОБА_103 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Висновки суду.

Європейський суд з прав людини у справах Камасінські проти Австрії та Абрамян проти Росії зазначив, що в тексті підпункту а п. 3 ст. 6 Конвенції наголошено на необхідності приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини зазначив, що положення підпункту а п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому. Крім того, право бути проінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом b п. 3 ст. 6 Конвенції.

Оскільки стороною обвинувачення не надано суду доказів, які беззаперечно підтверджували б вину ОСОБА_103 в інкримінованому їй обвинуваченні за ст.124 КК України, суд вважає недоведеною належними і допустимими доказами її винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України.

Таким чином, суд, виходячи з загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, проаналізувавши всі докази в судовому засіданні у даному кримінальному провадженні, враховуючи положення презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини за ст. 17 КПК України, а саме, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, та усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи; положення ст. 62 Конституції України та положення ст. 5 Право на свободу та особисту недоторканність Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, приходить до висновку про недоведеність, що кримінальне правопорушення, передбачене ст.124 КК України, тобто умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинених у разі перевищення меж необхідної оборони вчинене обвинуваченою ОСОБА_103 .

Суд обмежений у праві збору доказів вини обвинуваченої за власною ініціативою та, залишаючись об`єктивним і неупередженим, має створити необхідні умови для виконання сторонами їхніх процесуальних обов`язків та здійснення наданих їм прав, розглянути кримінальне провадження і постановити відповідне рішення. Суди при розгляді кримінальних справ не вправі перебирати на себе функції обвинувачення чи захисту.

До закінчення судового слідства клопотань від учасників процесу, у тому числі і від державного обвинувача, про збір, перевірку чи витребування додаткових доказів крім уже тих, що заявлялися, не надійшло.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.07.2022 в задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_7 про призначення комплексної імунулогічно-цитологічної експертизи у справі за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002648 від 21.12.2016 відносно ОСОБА_3 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України відмовлено. Зокрема, суд покликаючись на висновок ВС у справі № 335/8945/16-к від 18.10.2018, вказав, що призначення та проведення експертизи на стадії судового розгляду, у випадку, коли в органу досудового розслідування була така можливість під час досудового розслідування, і призначення такої не є обов`язковим в розумінні КПК України, свідчить про перекладення на суд функції обвинувачення, що є неприпустимим та свавільним з точки зору кримінально-процесуального закону. Суд вважав, що клопотання про призначення експертизи сформульоване без урахування положень статей 242, 332 КПК України, у зв`язку з чим вони, за своєю суттю є сумнівними, оскільки не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011). Суд, може призначити експертизу на підставі ч.1 ст.332 КПК України, на яку посилається прокурор, тільки у тому випадку, коли сторона обвинувачення доведе суду про неможливість звернення з таким клопотанням до слідчого судді з об`єктивних причин. У даному ж випадку як слідчий, так і прокурор мали можливість на звернення з таким клопотанням до слідчого судді, оскільки під час досудового розслідування було здобуто об`єкти, необхідні для призначення та проведення експертизи. Суд вважав, що сторона обвинувачення не мала жодних перешкод для призначення та проведення вказаної експертизи на досудовому розслідуванні, однак таким правом, передбаченим законом не скористалася. Кваліфікуючи дії обвинуваченої за ч.2 ст.121 КК України, впродовж судового розгляду, який тривав близько шести років з таким клопотанням до суду не зверталася, натомість на стадії завершення з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами, подала клопотання про призначення експертизи, не навівши жодних підстав, передбачених ст.242 КПК України, що на думку суду не сприятиме основним завдання кримінального судочинства та порушуватиме розумні строки, визначені ст.28 КПК України. З наведеного суд зробив висновок, що під час ретельного дослідження наданих стороною обвинувачення доказів, прокурор у судовому засіданні виявив неповноту слідства через відсутність даної експертизи та за допомогою суду вирішив здобути нові докази для обвинувачення, що є неприпустимим, оскільки суд під час судового провадження зобов`язаний дотримуватись принципу неупередженості та не повинен допомагати стороні обвинувачення збирати нові докази, які не були здобуті під час досудового розслідування із-за проведення поверхневого слідства. Враховуючи, що органу досудового розслідування, зокрема слідчому була надана можливість у вилученні об`єктів, необхідних для призначення та проведення експертизи, і слідчий не був позбавлений можливості призначити та провести по ним відповідні експертизи, а також враховуючи те, що дане клопотання прокурора направлене на збирання нових доказів обвинувачення з метою усунення неповноти досудового розслідування, тому суд дойшов висновку, про необхідність залишення клопотання прокурора без задоволення.Зважаючи на зазначені вище обставини, а також на те, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності, суд не вбачав підстав для призначення комплексної імунулогічно-цитологічної експертизи. Суд додатково звернув увагу сторін на те, що відмова у задоволенні клопотання про проведення експертизи не порушує засаду рівності сторін перед законом і судом. Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Пунктом 45 рішення Європейського суду з прав людини у справі Брандстеттер проти Австрії (BRANDSTETTER v. AUSTRIA; заява 11170/84; 12876/87; 13468/87) передбачено, що сама по собі відмова суду у задоволені клопотання про призначення експертизи не може розглядатися як порушення принципу рівності сторін. Вказане клопотання прокурора, з огляду на його зміст та доводи, було безпідставним і позбавленим усякого сенсу.

Навіть за умови призначення експертизи та висновку експерта про те, що виявлені в житловому будинку сліди крові належали потерпілому ОСОБА_10 , зважаючи на те, що в судовому засіданні встановлено, що факт побиття мав місце і 19.12.2016 у вказаному коридорі будинку, та зважаючи на всі інші, досліджені в судовому засіданні докази, на переконання суду такий є диний доказ, за відсутності інших, не зміг би бути підставою для притягнення ОСОБА_103 до кримінальної відповідальності.

Крім цього, суд звертає увагу і на те, що з клопотанням про витребування медичних документів, які лягли в основу висновку експерта, зокрема, тих в яких вказано, що потерпілий ОСОБА_10 при поступленні у лікарню вказував, що його вдарив ОСОБА_68 , сторони до суду не зверталися, а в силу принципу змагальності сторін, суд позбавленийц можливості за власною ініціативою витребовувати вказані документи. При цьому суд зазначає, що вказані документи, навіть, за умови подання їх суду не доводять винуватість ОСОБА_103 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, а навпаки підтверджують версію сторони захисту про причетність до вчинення злочину іншої особи.

За таких обставин, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме, верховенства права, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін тощо, створивши необхідні умови для реалізації сторонами провадження їхніх процесуальних прав, дослідивши всі обставини даного провадження та оцінюючи досліджені у справі докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд прийшов до висновку, що стороною обвинувачення поза розумним сумнівом не доведено, що саме ОСОБА_103 заподіяла тяжкі тілесні ушкодження потерпілому. Тобто, на переконання суду, стороною обвинувачення не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченою, і відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України це є підставою для ухвалення виправдувального вироку.

При цьому суд, керуючись презумпцією невинуватості, передбаченою ст. 63 Конституції України, ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, не висловлює позицію про те, що злочин було вчинено ОСОБА_56 , а лише, в межах висунутого обвинувачення, констатує недоведеність що саме ОСОБА_103 вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ст.124 КК України, зокрема в частині заподіяння тяжкого тілесного ушкодження потерпілому з перевищенням меж необхідної оборони.

Щодо заподіяння обвинуваченою ОСОБА_103 легкого тілесного ушкодження, з перевищенням меж необхідної оборони, як це окремо описано в фабулі обвинувачення в зміненому обвинувальному акті, суд вважає, що в даному випадку відсутній склад кримінального правопорушення, оскільки таке діяння не має самостійної кваліфікації в Кримінальному кодексі України і не є кримінально-караним. Щодо сукупності вказаних діянь з тяжким тілесним ушкодженням, то в судовому засіданні не доведено, що ОСОБА_103 з перевищенням меж необхідної оборони заподіяла ОСОБА_10 тяжке тілесне ушкодження. До вказаних висновків, суд прийшов зважаючи на таке.

У постанові Верховного Суду у справі №676/12/16-к від 06.09.2018 вказано про те, що суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України характеризується тільки умисною формою вини. Заподіяння легкого тілесного ушкодження внаслідок необережності або у разі перевищення меж необхідної оборони, чи в стані сильного душевного хвилювання не тягне за собою кримінальної відповідальності.

При цьому суд зауважує, що згідно вимог ст. 337 КПК України cудовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею, а це, зокрема, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Суд звертає увагу на наведене, оскільки в обвинувальному акті, зміненому прокурором в процесі судового розгляду кримінального провадження вказано окремо про те, що обвинувачена ОСОБА_103 діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, перевищуючи межі необхідної оборони, яка явно не відповідала небезпечності посягання (обстановці захисту), взяла в руки дерев`яну швабру та стала наносити нею ОСОБА_10 удари в область рук та тулуба, намагаючись прогнати його з будинку, чим спричинила ОСОБА_10 синець на нижній повіці лівого ока, садно на спинці носа в верхній третині, садно на шкірі нижньої губи справа, два синці на задній поверхні правої кисті, набряк м`яких тканин та синець на шкірі майже на всьому протязі задньої поверхні лівої кисті, які згідно з висновком експерта відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Зважаючи на те, що заподіяння легкого тілесного ушкодження у разі перевищення меж необхідної оборони, не тягне за собою кримінальної відповідальності, однак легке тілесне ушкодження як окремий епізод вказано в обвинувальному акті, зважаючи на те, що прокурором не доведено, що обвинувачена ОСОБА_103 спричинила потерпілому тяжке тілесне ушкодження, а також зважаючи на те, що суд, відповідно до вимог ст.337 КПК України не вправі змінити обвинувачення на ст.125 КК України, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 слід визнати невинуватою у пред`явленому обвинуваченні та на підставі абз. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України виправдати у зв`язку відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України, тобто в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, вчинених у разі перевищення меж необхідної оборони.

При цьому суд наголошує, що заподіяння легкого тілесного ушкодження при перевищенні меж необхідної оборони кваліфіковано в сукупності з тяжким тілесним ушкодженням, заподіяним при перевищенні меж необхідної оборони, тобто за ст.124 КК України, однак в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження заподіяння тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_10 обвинуваченою ОСОБА_103 , а зважаючи на те, що легке тілексне ушкодження при перевищенні меж необхідної оборони не є кримінально караним діянням, суд не вдається в оцінку доказів такого, зважаючи на відсутність в Кримінальному Колексі відповідальності за вчинене.

Тривалість кримінального провадження.

З аналізу практики ЄСПЛ щодо тлумачення поняття «розумний строк» вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродно встановлювати один і той самий строк для всіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі «Броуган та інші проти Сполученого Королівства»).

У розумінні ЄСПЛ для визначення того, чи була тривалість певного строку розумною, передусім встановлюється початок цього строку та його закінчення. Строк, який слід брати до уваги в зазначеному відношенні, охоплює весь період провадження.

У кримінальному провадженні відлік часу, на думку ЄСПЛ, починається з моменту пред`явлення обвинувачення в широкому розумінні цих слів. Тобто сюди включаються й арешт, і початок слідства, коли особу притягують як підозрювану, і повідомлення про кримінальне переслідування, й «інші дії, що мають на увазі схожі твердження і що істотно впливають на становище підозрюваного» (справа «Екле проти ФРН»). У п.253 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» йдеться: «Суд зазначає, що момент, з якого ст.6 починає застосовуватись до «кримінальних» питань, залежить від обставин справи. Провідне місце, яке займає в демократичному суспільстві право на справедливий судовий розгляд, спонукає Суд надавати перевагу «сутнісній», а не «формальній» концепції «обвинувачення», про яке йдеться у п.1 ст.6 (п.62 рішення від 18.01.2007 у справі «Шубінський проти Словенії»)».

Обов`язковість урахування цілої низки конкретних обставин справи при визначенні розумності строку зумовила також необхідність створення ЄСПЛ переліку взаємопов`язаних критеріїв. У п.116 рішення ЄСПЛ від 12.03.2009 у справі «Вергельський проти України» зазначено: «розумність тривалості провадження має оцінюватися у світлі конкретних обставин справи та з урахуванням таких критеріїв, як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів (п.67 рішення у справі «Пелісьє і Сассі проти Франції»).

Обвинувачений у кримінальній справі розраховує на здійснення провадження в його справі з особливою ретельністю і що положення ст.6 покликані не допускати в кримінальних справах надто тривалого перебування обвинувачуваної особи в стані невизначеності щодо своєї долі (п.89 рішення від 02.03.2006 у справі «Нахманович проти Росії» та п.71 рішення від 07.12.2006 у справі «Іванов проти України»).

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002648 від 21.12.2016 відносно ОСОБА_3 , яка обвинувачувалася у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України в провадженні Стрийського міськрайонного суду Львівської області перебував з 27.02.2017.

15 квітня 2021 року прокурором Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_6 , за погодженням із керівником Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_15 , в порядку ст.338 КПК України, змінено правову кваліфікацію кримінального правопорушення, в якому раніше обвинувачувалася ОСОБА_103 з ч.2 ст.121 КК України на ст.124 КК України.

Суд забезпечив сторонам усі можливості для реалізації своїх прав у судовому засіданні в рамках кримінального процесуального закону. Сторони користувалися рівними правами та свободою в наданні доказів, дослідженні й доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання всіх учасників процесу суд розглянув відповідно до вимог закону. За клопотанням сторін кримінального провадження досліджено всі докази, подані сторонами, жодного разу судове засідання не було відкладено, без наявності для цього, передбачених законом підстав.

На переконання суду, саме детальне дослідження та аналіх доказів, поданих сторонами кримінального провадження сприяв встановленню об`єктивної істини у справі та прийняття рішення про ухвалення виправдувального вироку.

Процесуальна поведінка сторін кримінального провадження.

В процесі судового розгляду кримінального провадження сторони неодноразово висловлювали недоброзичливе відношення один до одного, на що суд реагував чисельними зауваженнями, в судових дебатах прокурор та захисник визнали перевищення меж допустимої поведінки під час розгляду кримінального провадження та просили вибачення за це, а тому, суд не вважає за необхідне реагувати на такі порушення процесуальної поведінки сторін окремими судовими рішеннями, однак звертає увагу на неприпустимість таких дій, ажде одним з основних завдань та обов`язків, передбаченим законом, як для прокурора, так і адвоката є повага один до одного, а також повага до суду в судовому процесі, а також захист особи, суспільства та держави, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Відсутність підстав для звільнення обвинуваченої ОСОБА_103 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України.

Впродовж судового розгляду кримінального провадження, суд неодноразово роз`яснював обвинуваченій право на подання заяви про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України на підставі ст.49 КК України. Однак обвинучена висловила беззаперечну позицію про те, що невинувата у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України та наполягала на ухваленні виправдувального вироку відносно неї. Вказана позиція обвинуваченої була повністю підтримана захисником ОСОБА_9 .

Оскільки обвинувачена ОСОБА_103 підлягає виправданню через недоведеність, що кримінальне правопорушення, передбачене ст.124 КК України вчинене нею, а особа, яка його вчинила, залишається не виявленою, кримінальну справу та приєднані до неї речові докази після набрання вироком законної сили слід направити прокурору для вжиття заходів по встановленню особи, винної у вчиненні цього злочину та подальшої організації досудового розслідування.

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Речові докази.

При ухваленні вироку, керуючись положеннями ч. 9 ст. 100 КПК України, суд має вирішити питання про долю документів, які були надані сторонами і долучені до матеріалів судової справи.

Документи, передані суду сторонами кримінального провадження, суд вирішує залишити в матеріалах кримінального провадження, ті, які підлягають поверненню правоохоронним органам - повернути.

При цьому суд звертає увагу, що відповідно до положень ч. 3 ст. 100 КПК України, за клопотанням володільця документів, суд може видати їх копії, а за необхідності - їх оригінали, долучивши замість них до кримінального провадження завірені копії.

Рішення щодо розподілу процесуальних витрат.

Відповідно до вимог чинного Кримінального процесуального кодексу (ст. ст. 124, 368 КПК України) при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, суд повинен вирішити, на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі.

Враховуючи ухвалення виправдувального вироку, витрати, пов`язані із проведенням експертиз, слід віднести на рахунок держави, однак такі в справі відсутні.

Запобіжні заходи не застосовані.

Захід забезпечення у виді арешту майна не застосовувався.

Цивільний позов не заявлено.

Спеціальна конфіскація не застосовується.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати невинуватою у пред`явленому обвинуваченні за ст.124 КК України, та виправдати її на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення, передбачене ст.124 КК України, тобто умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинених у разі перевищення меж необхідної оборони вчинене обвинуваченою, та на підставі абз. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України, тобто в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, вчинених у разі перевищення меж необхідної оборони.

Речові докази: документи, передані суду сторонами кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження; матеріали наглядових проваджень повернути Стрийському РУП ГУ НП у Львівській області; одяг обвинуваченої ОСОБА_103 та одяг ОСОБА_10 - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено сторонами до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_147