Дата документу 24.10.2022 Справа № 334/4473/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1292/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №334/4473/22Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2022 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 12 жовтня 2022 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.289, ч.2 ст.289 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою районного суду продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 на 60 днів до 10.12.2022 року включно.

В апеляційній скарзі захисник просила ухвалу суду скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК. Свої вимоги мотивувала тим, що жоден ризик, передбачений ст.177 КПК, прокурором не доведений. Обвинувачений раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має родину, з якою у нього міцні соціальні зв`язки, має житло, щиро кається у скоєному. До затримання обвинувачений працював, має на утриманні непрацездатну мати, яка потребує догляду, трьох дітей, у тому числі неповнолітню дочку, онуків, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; з`ясувавши позицію обвинуваченого та його захисника, які повністю підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З представлених матеріалів провадження вбачається, що в провадженні Ленінського районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.289, ч.2 ст.289 КК кримінальних правопорушень.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

Суд першої інстанції, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, виходив з того, що у справі існують ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою. При цьому інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти даним ризикам.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК, зобов`язаний оцінити та врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, та дані, які його характеризують.

На переконання колегії суддів, рішення суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 ґрунтується на вказаних вимогах кримінального процесуального закону.

Так, з наданих матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні чотирьох епізодів умисних корисливих кримінальних правопорушень, які віднесено до тяжких злочинів. За вчинення даних злочинів передбачено покарання лише у виді позбавлення волі.

Наведені обставини дають достатні підстави для висновку, що ОСОБА_7 , будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначене у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може ухилитися від суду шляхом переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані йому кримінальні правопорушення.
Крім того, встановлено, що відповідно до обвинувального акта ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні закінченого замаху на незаконне заволодіння транспортним засобом (ч.2 ст.15, ч.2 ст.289 КК), який мав місце 11.08.2022 року і під час якого обвинуваченого було викрито працівниками поліції. Незважаючи на ці обставини, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні ще двох кримінальних правопорушень, які мали місце 14.08.2022 року, тобто після того, як ОСОБА_7 (відповідно до даних, що містяться в обвинувальному акті) було виявлено на місці вчинення попереднього злочину.
Зазначені обставини беззаперечно доводять існування у даній справі ризику того, що обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, зважаючи на обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_7 злочинів, їх характеру та тяжкості, враховуючи покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, відсутність даних про неможливість подальшого перебування обвинуваченого під вартою, районний суд правильно визначився з тим, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
При цьому суд першої інстанції правильно зазначив, що у даній справі відсутні підставі вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні та зможуть запобігти встановленим ризикам.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 постійного місця проживання та роботи, матері, яка потребує догляду, та неповнолітньої дитини, на що йде посилання в апеляційній скарзі захисника, не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Ці обставини не здатні у повному обсязі мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання та гарантувати запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Отже колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційній скарзі захисника мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли безумовне скасування ухвали, судом апеляційної інстанції також не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 12 жовтня 2022 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4