ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/78/23 Справа № 694/146/23 Категорія: ст. 170 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

Суддя-доповідач ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Секретар ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

представника ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відео конференції апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 01 лютого 2023 року про задоволення клопотання старшого слідчого СВ Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 000067 від 17.01.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, -

в с т а н о в и в :

17.01.2023 року слідчий ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування клопотання зазначається, що 16.01.2023 року до Звенигородського РВП по лінії «102» надійшло повідомлення від працівника поліції про те, що в м. Звенигородка Черкаської області на вул. Червона було зупинено автомобіль марки КАМАЗ д.н.з. НОМЕР_1 з причіпом д.н.з. НОМЕР_2 , який перевозив деревину без відповідних документів.

Виїздом СОГ на місце та проведеним оглядом встановлено, що водій ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на автомобілі марки КАМАЗ моделі 55111 типу самоскид-С д.н.з. НОМЕР_1 з причіпом самоскидом-Е марки СЗАП моделі 8527 д.н.з. НОМЕР_2 незаконно перевозив частини стовбурів дерев, а саме: деревину дров`яну ПВ породи дуб в кількості 12,725 куб. метрів різного діаметру, без документів на її перевезення.

На підставі ст. 214 КПК України вказана подія 16.01.2023 року старшим слідчим СВ Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаські області капітаном поліції ОСОБА_11 внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000067.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення: ч. 1 ст. 246 КК України - перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев, що заподіяло істотну шкоду.

16.01.2023 року в ході проведення огляду, а саме: узбіччя дороги вул. Хутір Червона в м. Звенигородка Черкаської області навпроти домоволодіння № 87 було проведено візуальний огляд автомобіля марки КАМАЗ моделі 55111 типу самоскид-С д.н.з. НОМЕР_1 з причіпом-самоскидом-Е марки СЗАП моделі 8527 д.н.з. НОМЕР_2 , у кузові якого та у причепі було виявлено частини стовбурів дерев, а саме: деревину дров`яну ПВ породи дуб в кількості 12,725 куб. метрів (в кузові авто 5,96 куб. метрів та в причепі 6,765 куб. метрів). На момент огляду на колодах виявлено бирку № 405699809 та бирку № 560969452 у причепі. Також під час огляду учасником огляду було пред`явлено окремі бирки, які не були прикріплені до деревини, а саме: № 405699543 , №… 969453 , №…560969451. В ході огляду не було надано дозвільних документів на перевезення та походження деревини, у зв`язку з чим деревину та автомобіль з причепом було вилучено.

Вилучені вищевказані предмети постановою слідчого визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

17.01.2023 року слідчим було надано в порядку ст. 40 КПК України доручення оперативному підрозділу на проведення слідчих дій, встановлення свідків правопорушення.

17.01.2023 року було допитано ОСОБА_12 , який працює майстром Вільховецького лісництва, в ході допиту якого було встановлено, що дійсно 15.12.2022 року у Вільховецьке лісництво приїхав ОСОБА_7 із нарядом на відпуск деревини, виконаний на ОСОБА_13 . В наряді була зазначена деревина дров`яна дуб ПВ (промислове використання) в кількості 15 куб. метрів. Було відібрано 14,466 куб. метрів, які в подальшому були завантажені на кузов автомобіля КАМАЗ моделі 55111 д.н.з. НОМЕР_1 та причіп до нього з д.н.з НОМЕР_2 .

У зв`язку з погодними умовами, автомобіль із деревиною не зміг виїхати із лісу, а тому було розвантажено деревину та вона залишилася на зберігання в лісі.

13.01.2023 року ОСОБА_7 знову приїхав на цьому ж самому автомобілі та причепі. Особисто ОСОБА_12 здійснював навантаження деревини на автомобіль та причіп. На вивіз із лісу було надано бирки № 170789899 та № 170789900 по одній на причіп та авто.

16.01.2023 року ОСОБА_12 було запрошено до участі у огляді колод деревини, які поліцейські зупинили в м. Звенигородка, а саме: автомобіля КАМАЗ моделі 55111 д.н.з. НОМЕР_1 із колодами деревини. В ході огляду ОСОБА_12 повідомив, що на причепі знаходяться інші колоди, не ті, що він завантажував 13.01.2023 року.

У даному випадку автомобіль марки КАМАЗ моделі 55111 типу самоскид-С д.н.з. НОМЕР_1 з причіпом самоскидом-Е марки СЗАП моделі 8527 д.н.з. НОМЕР_2 є знаряддями вчинення кримінального правопорушення - злочину; частини стовбурів дерев, а саме: деревина дров`яна ПВ породи дуб в кількості 12,725 куб. метрів є предметами вчинення кримінального правопорушення - злочину.

У зв`язку із вищевикладеним та враховуючи той факт, що вилучене зазначене майно та предмети є тимчасово вилученим майном, які є предметами та знаряддями вчинення злочину, у встановленому порядку визнані речовими доказами у провадженні, тому згідно ст. 170 КПК України на них повинен бути накладений арешт. Наданий час виникла необхідність у встановленні законності купівлі та перевезення деревини, яку було виявлено та вилучено 16.01.2023 року в ході проведення огляду, а саме: узбіччя дороги вул. Хутір Червона в м. Звенигородка Черкаської області навпроти домоволодіння № 87, у направленні відповідних запитів лісовим господарствам з метою перевірки деревини, яку видано на бирки, та які виявлено під час огляду місця події, у допиті всіх можливих свідків. У зв`язку з чим виникла необхідність у накладенні арешту на вище зазначене тимчасово вилучене майно з метою його збереження та не допущення його знищення, що може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та встановленні істини у кримінальному провадженні.

Просив просив накласти арешт на тимчасово вилучене 16.01.2023 року майно, а саме:

- автомобіль марки КАМАЗ моделі 55111 типу самоскид-С, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_14 , житель АДРЕСА_1 ;

- причіп-самоскид-Е марки СЗАП моделі 8527, д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_14 , житель АДРЕСА_1 ;

- частини стовбурів дерев, а саме: деревина дров`яна ПВ породи дуб в кількості 12,725 куб. метрів, що є предметом вчинення кримінального правопорушення, у вигляді заборони розпоряджатися будь-яким чином цим майном, використовувати його та вчиняти будь-яких дії по відчуженню і зміні власників цього майна.

Визначити місцем зберігання автомобіля марки КАМАЗ моделі 55111 типу самоскид-С д.н.з. НОМЕР_1 з причіпом - самоскидом-Е марки СЗАП моделі 8527 д.н.з. НОМЕР_2 , у кузові якого та у причепі знаходяться частини стовбурів дерев, а саме: деревина дров`яна ПВ породи дуб в кількості 12,725 куб. метрів - територію Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області, за адресою: вулиця Соборна, 51, смт. Катеринопіль Черкаської області.

Ухвалою слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 01 лютого 2023 року клопотання про арешт майна - задоволено частково.

Накладено арешт на тимчасово вилучене 16.01.2023 року майно, а саме:

- автомобіль марки КАМАЗ моделі 55111 типу самоскид-С, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_14 , житель АДРЕСА_1 , у вигляді заборони його відчуження;

- причіп-самоскид-Е марки СЗАП моделі 8527, д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_14 , житель АДРЕСА_1 , у вигляді заборони його відчуження;

- частини стовбурів дерев, а саме: деревину дров`яну ПВ породи дуб в кількості 12,725 куб. метрів, у вигляді заборони розпоряджатися будь-яким чином цим майном, використовувати його та вчиняти будь-яких дії по відчуженню і зміні власників цього майна.

Автомобіль марки КАМАЗ моделі 55111 типу самоскид - С, д.н.з. НОМЕР_1 , та причіп - самоскид-Е марки СЗАП моделі 8527, д.н.з. НОМЕР_2 повернуто власнику ОСОБА_14 , заборонивши останньому здійснювати відчуження вказаних транспортних засобів.

Визначено місцем зберігання частини стовбурів дерев, а саме: деревину дров`яну ПВ породи дуб в кількості 12,725 куб. метрів, на які накладено арешт, територію Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області за адресою смт. Катеринопіль, вул. Соборна, 51. В решті клопотання відмовлено.

Слідчим суддею часткове задоволення клопотання, а саме: в частині накладення арешту на зазначену вище деревину у вигляді заборони розпоряджатися будь-яким чином цим майном, використовувати його та вчиняти будь-яких дії по відчуженню і зміні власників цього майна з визначенням місця зберігання на території органу досудового розслідування обґрунтовується тим, що встановити дійсного власника даної деревини, правомірність її перебування у ОСОБА_7 на даному етапі не вбачається можливим. Так само як і встановити правомірність її походження, оскільки бірки, які містилися на вказаній деревині, згідно відповіді ДП «Звенигородське лісове господарство» від 25.01.2023 року № 50, яка міститься в матеріалах справи, містилися на іншій деревині, яка була реалізована набагато раніше іншим особам на основі раніше виписаного наряду на відпуск лісопродукції.

Слідчий суддя, частково задовольняючи клопотання, а саме: в частині накладення арешту на зазначені вище транспортні засоби зазначив, що такий захід забезпечення кримінального провадження ґрунтується на принципах розумності та співмірності обмеження права власності, а саме: лише заборона на їх відчуження. При цьому дані транспортні засоби мають бути повернуті їх власнику, зобов`язавши останнього надати їх для огляду за першою вимогою слідчого або прокурора у разі такої потреби. Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна не встановлено.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 оскаржив ухвалу в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що слідчим суддею під час прийняття оскаржуваної ухвали допущено грубе порушення норм процесуального права та не вірно надано оцінку доказам, що містяться в матеріалах справи.

Адвокат ОСОБА_8 вважає, що суд формально віднісся до дослідження клопотання слідчого та матеріалів кримінального провадження.

ОСОБА_7 не оголошено підозру в рамках даного кримінального провадження та органом досудового розслідування не доведено будь-якими доказами, що вилучене майно під час обшуку, на яке накладено арешт, є предметом злочину.

В оскаржуваній ухвалі слідчого судді відсутні висновки про те, що під час огляду автомобіля, який в подальшому не узаконений (обшуку) вилучене майно не має ознаки речового доказу, як це передбачено у ст. 98 КПК України.

Прокурор чи слідчий не звернулися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді, чим порушили вимоги ч. 3 ст. 233, ч. 2 ст. 234, ч 2. ст. 237 КПК України.

В матеріалах справи відсутня ухвала слідчого судді, яка б свідчила про те, що після проведення «огляду», він був легалізований.

В апеляційній скарзі зазначено, що оскаржувана ухвала слідчого судді не містить доказів, що клопотання слідчого та додані до нього матеріали містять розумні підозри вважати, що на даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна ОСОБА_7 з метою забезпечення кримінального провадження.

Враховуючи наведене в апеляційній скарзі, представник ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу слідчого судді в повному обсязі та постановити нову ухвалу, якою відмовити в повному обсязі у задоволенні клопотання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку учасників процесу щодо обґрунтованості вимог апеляційної скарги, а саме: ОСОБА_7 , представника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , прокурора ОСОБА_6 , дослідивши матеріали наданого суду провадження, перевіривши вимоги та обґрунтування доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Апеляційний суд вважає, що при винесенні оскаржуваної ухвали слідчим суддею були дотримані вказані вимоги закону.

Як вбачається з матеріалів провадження та встановлено слідчим суддею, Звенигородським РВП ГУНП в Черкаські області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000067, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16.01.2023 року.

Відповідно до копії рапорту старшого ДОП Звенигородським РВП ГУНП в Черкаській області від 16.01.2023 року до Звенигородського РВП по лінії «102» надійшло повідомлення від працівника поліції про те, що в м. Звенигородка Черкаської області на вул. Червона було зупинено автомобіль марки КАМАЗ д.н.з. НОМЕР_1 з причіпом д.н.з. НОМЕР_2 , який перевозив деревину без відповідних документів. Виїздом СОГ на місце та проведеним оглядом встановлено, що водій ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на автомобілі марки КАМАЗ моделі 55111 типу самоскид-С д.н.з. НОМЕР_1 з причіпом самоскидом-Е марки СЗАП моделі 8527 д.н.з. НОМЕР_2 незаконно перевозив частини стовбурів дерев, а саме: деревину дров`яну ПВ породи дуб в кількості 12,725 куб. метрів різного діаметру, без документів на її перевезення.

В подальшому в ході проведення огляду місця події вказану деревину та автомобіль з причепом було вилучено та визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку норм статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже, суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, згідно п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України разом з іншим, при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

У відповідності до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Згідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами у кримінальному провадженні є матеріальні об?єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі, предмети, що були об?єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судової процедури, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Колегія суддів апеляційного суду, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , прийшла до висновку, що слідчим суддею, зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні клопотання слідчого про арешт майна дотримані не у повному обсязі, з огляду на наступне.

Зокрема, слідчим суддею не було враховано, що в даному клопотанні відсутні докази, які свідчать, що автомобіль КАМАЗ моделі 55111, д.н.з. НОМЕР_1 , та причіп до нього, д.н.з НОМЕР_2 , власником яких є ОСОБА_14 , є предметом або доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона, обмеження користування або розпорядження майном може бути застосоване лише в разі доведеності існування обставин, які підтверджують, що незастосування таких заходів призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, передачі такого майна, проте, вказані обставини не підтверджені достатніми доказами, в розумінні ст. 86 КПК України.

Також є необґрунтованими посилання в клопотанні, що накладення арешту на майно є необхідним з метою збереження речових доказів, оскільки, в порушення вимог КПК України, не доведена необхідність застосування саме такої забезпечувальної цілі кримінального провадження заходу, як арешт автомобіля з причіпом і не доведена наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України.

Стороною обвинувачення не було надано суду допустимих доказів, в розумінні ст. 86 КПК України, щодо того, що власник майна ОСОБА_14 має яке-небудь відношення до кримінального правопорушення або, що саме ним вчинено інкриміноване кримінальне правопорушення, тому відсутні підстави відповідальності даної особи за незаконні дії третіх осіб.

Колегія суддів апеляційного суду акцентує увагу на тому, що безпідставний арешт власника автомобіля та причепу не враховує розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та призводить до негативних наслідків арешту майна.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що накладення арешту на автомобіль та причіп, які на праві власності належать ОСОБА_14 , та перебували під керуванням водія ОСОБА_10 без достатніх правових передумов для цього є порушенням майнового права особи, в чиєму володінні перебуває вказані транспортні засоби.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов?язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004 року).

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь.

ЄСПЛ вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави, з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення ЄСПЛ від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, у сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчий суддя, накладаючи арешт на згадане майно, діяла не у спосіб і не у межах діючого законодавства, арешт застосовано до автомобіля та причіпа, який належить на праві власності особі, яка не причетна до протиправних дій у даному провадженні. Тому колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга, подана представником ОСОБА_7 - адвокатом ОСОБА_8 , та вимоги скаржника про зняття арешту з автомобіля марки КАМАЗ моделі 55111 типу самоскид-С, д.н.з. НОМЕР_1 , та причепу-самоскиду-Е марки СЗАП моделі 8527, д.н.з. НОМЕР_2 , власником яких є ОСОБА_14 , який накладено ухвалою слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 01 лютого 2023 року у справі № 694/146/23, підлягають задоволенню.

Наведені обставини, вважає колегія суддів апеляційного суду, свідчать про відсутність підстав для накладення арешту, оскільки слідчий не надав суду достатніх і належних доказів тих обставин, які давали підстави для накладення арешту на вилучене майно, яке належить ОСОБА_14 , оскільки останній не є учасником кримінального провадження, до відповідальності у даному провадженні він не притягується.

В частині щодо накладення арешту на частини стовбурів дерев, а саме: деревину дров`яну ПВ породи дуб в кількості 12,725 куб. метрів, у вигляді заборони розпоряджатися будь-яким чином цим майном, використовувати його та вчиняти будь-яких дії по відчуженню і зміні власників цього майна ухвала слідчого суддів є законною, слідчий суддя наклав арешт на дане майно з метою забезпечення його збереження, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, забезпечивши своїм рішенням унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню. Тому в цій частині задоволення клопотання про накладення арешту на частини стовбурів дерев, а саме : деревину дров?яну породи дуба в кількості 12, 725 куб метрів колегія суддів апеляційного суду залишає оскаржувану ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 01 лютого 2023 року - скасувати в частині задоволення клопотання про накладення арешту на автомобіль та причіп.

Відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на автомобіль марки КАМАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , з причіпом, д.н.з. НОМЕР_2 .

В решті ухвалу суду залишити - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: