Справа № 461/5606/19
Провадження № 1-кп/461/69/22
У Х В А Л А
22.11.2022 року м. Львів
Галицький районний суд м.Львова
у складі: головуючого судді: ОСОБА_1 ,
з участю секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3
представника потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого: ОСОБА_5
захисника обвинуваченого: ОСОБА_6
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 заявили клопотання про повернення обвинувального акту прокурору.
Подане клопотання мотивоване тим, що даний обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України. Вказують на те, що сторона обвинувачення в обвинувальному акті робить посилання на докази, зокрема, на висновки експерта № 4306 від 27.09.2018 р. та № 6135 від 29.12.2018 р., що, на думку сторони захисту, є підставою для повернення обвинувального акту під час підготовчого судового засідання. Також сторона захисту звертає увагу на невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам КПК України. Вказує на те, що в обвинувальному акті відсутні відомості щодо найменування, відповідних реквізитів та місця знаходження потерпілої сторони. Крім цього, у клопотанні зазначено, що, всупереч п.5 ч.2 ст.291 КПК України, в обвинувальному акті відсутнє формулювання висунутого ОСОБА_5 обвинувачення та посилання на обставини, які входять до предмету доказування, а також мотив вчинення кримінального правопорушення; не конкретизовано місце та час невиконання чи неналежного виконання службовою особою своїх службових обов`язків; не зазначено, яким законом (указом, постановою, наказом, інструкцією тощо) до кола службових повноважень ОСОБА_5 входили повноваження щодо переукладення договору та в чому повинні полягати такі дії службової особи в межах службових обов`язків, які виконані не так як того вимагають інтереси служби, тобто не розкрито об`єктивної сторони злочину; а також не встановлено причин виникнення діяння, обставин, за яких відбувалося вчинення даного кримінального правопорушення, їх наслідки та причинний зв`язок між ними та діями чи бездіяльністю. У зв`язку з вищенаведеним, сторона захисту просить клопотання задовольнити та повернути прокурору обвинувальний акт.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні клопотання підтримали з підстав, наведених у ньому.
Прокурор ОСОБА_3 заперечила клопотання про повернення обвинувального акту. Вважає, що під час досудового розслідування були дотримані вимоги КПК України, обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, а тому підстав для його повернення немає.
Представник потерпілого ОСОБА_4 підтримав думку прокурора та заперечив клопотання про повернення обвинувального акту.
Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд вважає, що у задоволенні клопотання про повернення обвинувального акту прокурору слід відмовити з огляду на наступне.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Відповідно до ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Зі змісту даної норми випливає, що обвинувальний акт - це важливий процесуальний документ досудового розслідування, який оформляє його результати. В ньому підводяться підсумки досудового слідства, обґрунтовуються доказами висновки слідчого, прокурора щодо винуватості підозрюваного і юридичної кваліфікації його діянь, формулюється в остаточному вигляді обвинувачення. Призначаючи судовий розгляд на підставі обвинувального акту, суд цим самим відкриває шлях прокурору до реалізації ним свого конституційного права /і обов`язку/ щодо підтримання державного обвинувачення в суді. Велика значимість обвинувального акту як процесуального рішення ставить непересічні вимоги до змісту та процедури його складання і переліку додатків до нього, передбачених ст.291 КПК України, які слід неухильно виконувати.
Саме з цих міркувань, обвинувальний акт повинен бути складений із суворим дотриманням процесуального законодавства, щоб не допустити порушення прав та свобод обвинуваченої особи.
Згідно з положеннями ч.2-3 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
Як вбачається з клопотання про повернення обвинувального акту, сторона обвинувачення в обвинувальному акті робить посилання на докази, а саме на висновки експерта № 4306 від 27.09.2018 та № 6135 від 29.12.2018, що, на думку сторони захисту, є підставою для повернення обвинувального акту під час підготовчого судового засідання.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий судця і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ч.1 ст.101 КПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обгрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.
Судом встановлено, що в обвинувальному акті при викладі фактичних обставин справи та формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 367 КК України міститься посилання на висновки експерта № 4306 від 27.09.2018 р. та № 6135 від 29.12.2018 р.
При цьому, в обвинувальному акті не розкривається їх зміст як доказу у розумінні ч.1 ст.101 КПК України, так як не здійснено докладного опису зроблених за результатами експертиз висновків та обгрунтованих відповідей на поставлені експерту запитання.
Таким чином, в обвинувальному акті фактично не розкривається сутність доказу стороною обвинувачення, що не суперечить ч.ч.2, 4 ст.291 КПК України.
Окрім цього, сторона захисту у своєму клопотанні вказує на невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам КПК України.
Згідно п.1 ч.4 ст.291 КПК України, до обвинувального акта додається реєстр матеріалів досудового розслідування.
За вимогами ч.1 ст.109 КК України, реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом.
Відповідно до ч.2 ст. 109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення: 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
Аналіз наведених норм кримінального процесуального законодавства свідчить про те, що за своєю суттю обвинувальний акт є процесуальним рішенням, а реєстр матеріалів досудового розслідування - формою фіксування кримінального провадження.
Реєстр матеріалів досудового розслідування як процесуальний документ фіксування кримінального провадження, є інформаційним додатком до обвинувального акту. Реєстр містить відомості про шлях утворення доказової бази обвинувачення, засоби одержання доказової інформації та забезпечення кримінального провадження.
Реєстр матеріалів досудового розслідування, який зазначений у ч.4 ст.291 КПК України, є додатком до обвинувального акту, який носить допоміжний характер і не впливає на обвинувальний акт як такий, а тому навіть наявність певних недоліків у такому реєстрі не може слугувати підставою для повернення обвинувального акту прокурору у разі, якщо ці недоліки не перешкоджають завданням підготовчого провадження та судовому розгляду.
При цьому, суд вважає, що стороною захисту не наведено обгрунтованих підстав на підтвердження того, що невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування перешкоджає призначенню справи до судового розгляду.
Як вбачається з доданого до обвинувального акта реєстру матеріалів досудового розслідування, у ньому містяться всі дані відповідно до вимог ст.109 КПК України, а тому суд вважає, що реєстр матеріалів досудового розслідування відповідає вимогам КПК України.
Крім цього, як вбачається з обвинувального акту, у ньому містяться відомості про найменування, відповідні реквізити та місце знаходження потерпілої сторони, а також представника потерпілого із зазначенням адреси його проживання.
У зв`язку з наведеним, суд вважає, що в обвинувальному акті відсутні порушення п.3 ч.2 ст.291 КПК України.
Окрім цього, сторона захисту у своєму клопотанні вказує на те, що, всупереч п.5 ч.2 ст.291 КПК України, в обвинувальному акті відсутнє формулювання висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, посилання на обставини, які входять до предмету доказування, та мотив вчинення кримінального правопорушення; не конкретизовано місце та час невиконання чи неналежного виконання службовою особою своїх службових обов`язків; у викладених органом досудового розслідування обставинах кримінального правопорушення не зазначено, яким законом (указом, постановою, наказом, інструкцією тощо) до кола службових повноважень ОСОБА_5 входили повноваження щодо переукладення договору та в чому повинні полягати такі дії службової особи в межах службових обов`язків, тобто не розкрито об`єктивної сторони злочину. А також не встановлено причин виникнення діяння, обставин, за яких відбувалося вчинення даного кримінального правопорушення, їх наслідки та причиняй зв`язок між ними та діями чи бездіяльністю.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Суд зазначає, що об`єктивна сторона службової недбалості характеризується діянням, яке полягає у невиконанні або неналежному виконанні службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, наслідками та причинним зв`язком між вчиненим діянням та наслідками.
Службова недбалість може виявлятися у формі бездіяльності, коли суб`єкт повністю не виконує покладені на нього службові обов`язки, або дії, коли покладені на нього службові обов`язки хоча і виконуються, але неналежним чином - не так, як того потребують інтереси служби, тобто не відповідно до закону та умов, що склалися, або відповідно до них, але неякісно, неточно, неповно, несвоєчасно, поверхово, у протиріччі з встановленим порядком тощо
Вказівка закону на невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків через несумлінне ставлення до них характеризує перш за все об`єктивну сторону вчиненого і свідчить про те, що службова особа не тільки повинна була, а й мала реальну можливість виконати покладені на неї службові обов`язки належним чином, тобто могла діяти так, як того вимагають інтереси служби.
Службова недбалість належить до злочинів із матеріальним складом, який за ч. 2 ст. 367 КК визнається закінченим із моменту спричинення тяжких наслідків.
Суб`єктивна сторона службової недбалості найчастіше виявляється в необережній формі вини як щодо діяння, так і щодо його наслідків. Можлива й змішана форма вини - умисел до діяння і необережна вина до наслідків. Не виключається службова недбалість і тоді, коли умисне порушення службових обов`язків призводить до наслідків, спричинення яких службова особа хоча й не бажала, але свідомо припускала їх настання.
Таким чином, у зв`язку з вищевикладеним, суд вважає, що обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин справи, які саме прокурор вважає встановленими, містить правову кваліфікацію кримінального правопорушення з належним посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а формулювання висунутого ОСОБА_5 обвинувачення відповідає вимогам п.5 ч.2 ст. 291 КПК України.
Натомість обставини, на які покликаються захисник та обвинувачений, як підстави повернення обвинувального акту, фактично зводяться до заперечення обвинувачення та спростування обставин вказаного прокурором кримінального правопорушення, що є виключно предметом стадії судового розгляду кримінального провадження, а не підставами повернення обвинувального акту.
Відтак, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт складений у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимоги процесуального закону, а тому підстави для повернення обвинувального акту відсутні.
У зв`язку із цим, клопотання про повернення обвинувального акту прокурору не підлягає до задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314-316 КПК України, суд -
в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту прокурору - відмовити.
Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя ОСОБА_7 ОСОБА_8