Єдиний унікальний номер 725/7679/21
Номер провадження 1-кп/725/240/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2023 року м.Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівців

в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників судового провадження -

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

законного представника обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Першотравневого районного суду м. Чернівці кримінальне провадження №0000997 від 20.06.2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Давидівка, Сторожинецького район, Чернівецької області, українки, громадянки України, учениці 1 курсу державного професійно-технічного навчального закладу «Чернівецький професійний будівельний ліцей», раніше не судимої, яка проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 :

- у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачена ОСОБА_4 скоїла кримінальне правопорушення за наступних обставин:

19.06.2021 року о 14 год. 00 хв. неповнолітня ОСОБА_4 перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , переконавшись, що за нею ніхто не спостерігає, переслідуючи злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, протиправно, таємно, шляхом вільного доступу, викрала мобільний телефон «Самсунг» «Гелексі J1», золотистого кольору, вартістю 1094 грн. 88 коп., який належить ОСОБА_7 .

В подальшому з місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 пішла, а викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, чим своїми умисними діями спричинила матеріальну шкоду ОСОБА_7 на загальну суму 1094 грн. 88 коп.

Вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення кваліфікується за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення майна (крадіжка).

Винуватість обвинуваченої ОСОБА_4 в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні повністю доказана і підтверджується зібраними по справі в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами, дослідження яких відповідно до ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежено допитом обвинуваченої та дослідженням документів кримінального провадження, які характеризують особу обвинувачену. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченою обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність її позиції, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вона буде позбавлена права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Захисник обвинуваченої у судовому засіданні заявив клопотання про звільнення неповнолітньої від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру, у вигляді передачі під нагляд законного представника терміном на 1 рік.

Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення майна (крадіжка).

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 є повне визнання вини, щире каяття обвинуваченої, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітньою, що згідно зі ст. 66 КК України суд також визнає обставинами, що пом`якшують покарання.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 судом при розгляді справи не встановлено.

Як особистість ОСОБА_4 характеризується посередньо, раніш не судима, перебуває на обліку у лікаря психіатра, на обліку в наркологічному диспансері не перебуває.

Згідно досудової доповіді від 09.03.2023 року ризик вчинення повторно кримінального правопорушення обвинуваченою середній.

Розглядаючи клопотання захисника обвинуваченої, враховуючи думку учасників судового провадження, які не заперечували проти задоволення клопотання, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру.

До неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у частині другій цієї статті. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Нормою ч. 1 ст. 105 КК України передбачена можливість звільнення неповнолітнього від покарання. При цьому слід зазначити, що системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання (ч. ч. 4, 5 ст. 74, ч. 1 ст. 105 КК України), «звільнення від відбування покарання» ( ст. ст. 75, 79, 104 КК України), «звільнення від призначеного покарання» (ст. 78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Таким чином, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК України, постановляє вирок, яким визначає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині, керуючись ст. 105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

Враховуючи конкретні обставини справи суд вважає що на час ухвалення вироку виправлення обвинуваченої можливо без застосування покарання, наявні вісі законні підстави для звільнення обвинуваченої від покарання та застосування до неї примусових заходів виховного характеру.

Питання про речові докази підлягають вирішенню в порядку, встановленому ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 474, 475 КПК України -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватою у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України..

Звільнити ОСОБА_4 від покарання, без визначення його виду і розміру, за вчинене кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 185 КК України.

Застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітньої під нагляд законного представника ОСОБА_6 терміном на один рік.

Речові докази: мобільний телефон «Самсунг» «Гелексі J1», золотистого кольору, який повернутий потерпілому ОСОБА_7 залишити власнику ОСОБА_7 .

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Копія вироку суду не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці ОСОБА_1