УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 337/3528/19

провадження № 51-1021ск20

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду

у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 01 грудня 2022 року.

Суть питання

Ленінський районний суд м. Запоріжжя ухвалою від 07 листопада 2022 року задовольнив клопотання прокурора та продовжив запобіжний захід у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 до 05 січня 2023 року включно.

Не погоджуючись з указаним рішенням місцевого суду, обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 оскаржили його до апеляційного суду.

Запорізький апеляційний суд ухвалою від 01 грудня 2022 року залишив рішення місцевого суду стосовно ОСОБА_4 без змін.

У касаційній скарзі обвинувачений ОСОБА_4 порушив питання про перевірку ухвали апеляційного суду в касаційному порядку.

Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 слід відмовити, виходячи з такого.

Згідно з ч. 2 ст. 424 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Як слідує зі змісту касаційної скарги, обвинувачений ОСОБА_4 оскаржує ухвалу Запорізького апеляційного суду від 01 грудня 2022 року, постановлену за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 листопада 2022 року про продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Проте вказана ухвала суду апеляційної інстанції не може бути предметом перегляду суду касаційної інстанції та відповідно до вимог ч. 5 ст. 422-1 КПК не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Згідно з ч. 5 ст. 422-1 КПК ухвала апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, набирає законної сили після її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

При цьому відповідно до ч. 3 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 цієї статті, без перевірки відповідності касаційної скарги вимогам ст. 427 цього Кодексу.

З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга обвинуваченого ОСОБА_4 подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку, Верховний Суд, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК вважає, за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження.

На цих підставах Верховний Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 01 грудня

2022 року стосовно нього.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3