Провадження № 1-кп/369/1156/22
В И Р О К
іменем України
07.12.22 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0001822 від 31 липня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великий Дивлин Олевського району Житомирської області, українця, громадянина України, номер реєстраційної картки платника податків НОМЕР_1 , який має середню технічну освіту, пенсіонер, одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України вважається таким, що судимості не має,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК України),

встановив:

30 липня 2021 року близько 09:30 год., ОСОБА_4 , переходячи залізничну дорогу по вул. Залізнична в м. Вишневе Бучанського району Київської області (більш точного місця досудовим розслідуванням не встановлено), помітив контррейкову шину на стрілочному переводі № 37 по станції Вишневе, де в останнього виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення.?

Так, реалізуючи свій умисел, ОСОБА_4 цього ж дня, близько 15:00 год., взявши з дому металевий двоколісний візок сірого кольору, маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, намагався таємно викрасти належну виробничому підрозділу Київська дистанція колії» філії «Південно-Західна залізниця» АТ Укрзалізниця», контррейкову шину від стрілочного переводу №37, вартість тої згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 705/21 від 05 серпня 2021 року становить 1074,91 грн без ПДВ.

Після чого, ОСОБА_4 вчинив усі дії, які спрямовані на завантаження контррейкової шини на сталевий візок сірого кольору та направився у невстановленому досудовим напрямку, при цьому виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального проступку до кінця, однак не зміг завершити кримінальний проступок з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками ВП «Київська дистанція колій» філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця».

Своїми діями ОСОБА_4 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненому визнав повністю та додав, що за вказаних в обвинувальному акті обставин дійсно вчинив дане кримінальне правопорушення. Про вчинене дуже жалкує, щиро розкаюється, вважав, що ця контррейкова шина нікому не належить та завіряє суд, що подібне більше не вчинятиме. Зазначив, що є пенсіонером, пенсія маленька, а саме 1553 грн і він таким чином заробляє на життя, наразі поховав свою матір та сина,

Представник потерпілого ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. При цьому, надіслав до суду заяву, в якій просив проводити судовий розгляд за його відсутності, з приводу міри покарання поклався на розсуд суду.

Прокурор в судових дебатах просив визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, призначити покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн та вирішити питання про речові докази відповідно до ст. 100 КПК України. При цьому зазначив, що обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судових дебатах щиро розкаявся та спочатку підтримав позицію прокурора, в подальшому просив застосувати до нього покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, так як в нього немає грошей на сплату штрафу в такому розмірі. В подальшому обвинувачений просив розстрочити йому виплату штрафу, оскільки в нього пенсія 1553 грн, а він сплачує кредит у розмірі 10 000 грн, який автоматично списується з пенсії щомісячно у розмірі 1000 грн, і фактично в нього з пенсії залишається лише 553 грн.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичних обставин справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, та судовий розгляд було проведено із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.

Беручи до уваги що обвинувачений визнав себе винуватим та добровільно повідомив суду обставини вчинення кримінального правопорушення, дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку прокурора, враховуючи заяву представника потерпілого про розгляд справи за його відсутності, враховуючи те, що викрадене майно повністю повернуто представнику власника майна, вислухавши останнє слово обвинуваченого, суд дійшов такого висновку.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним обставин вчиненого, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи викладене, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а саме закінченому замаху на таємне викрадення майна (крадіжки) за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена поза розумним сумнівом та кваліфікує дії останнього за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст.185 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України відноситься до проступків, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується посередньо, є пенсіонером, постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС (категорія 2), у лікарів нарколога та психіатра на обліках не перебуває, в силу ст. 89 КК України вважається таким, що судимості не має, розмір майна, замах на викрадення якого вчинив обвинувачений, а саме на суму 1074,91 грн та те, що це майно повернуто потерпілому, відповідно шкода завдана кримінальним проступком фактично відсутня.

Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального проступку, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченим своєї протиправної поведінки, готовності нести відповідальність за вчинене та вчинення кримінального правопорушення вперше, оскільки з огляду на положення ст. 89 КК України обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, що судимості не має.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Наведені вище обставини у своїй сукупності пом`якшують покарання та суттєво знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального проступку, а тому з урахуванням даних про особу обвинуваченого та обставин вчиненого ним кримінального проступку, наявності обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 основне покарання за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 185 КК України.

Суд зазначає, що згідно з положеннями статей 50, 65 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначене ОСОБА_4 покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді штрафу у відповідному розмірі, є необхідним й достатнім для її виправлення, запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень в майбутньому та повною мірою узгоджується з положеннями ст. 68 КК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження в ході досудового розслідування не застосовувалися.

Цивільний позов не заявлено, процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 369, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України та призначити покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Речові докази: контррейкова шина від залізничного переводу № 37, яку передано на відповідальне зберігання представнику потерпілому ОСОБА_5 , залишити у розпорядженні останнього.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити ОСОБА_4 та прокурору.

Суддя ОСОБА_1