Провадження № 1-кп/537/161/2022
Справа № 537/1300/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2022 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.06.2022 року за №0000293, за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, який не одружений, не працює, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 27.10.2021 року Крюківським районним судом м. Кременчука за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 3 років обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 роки,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,
у с т а н о в и в:
Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області розглядається кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні двох епізодів злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме таємного викрадення майна, належного його матері, шляхом вільного доступу з місця їх спільного проживання, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання, в якому просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід тримання під вартою, який продовжено ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20.10.2022 року та строк якого закінчується 18.12.2022 року. В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 обвинувачується у двох епізодах умисного тяжкого злочину проти власності, передбачених ч.4 ст.185 КК України, вчинених в період іспитового строку, за що законом передбачено реальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. Прокурор вбачає ризики, визначені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що ОСОБА_5 може переховуватися від суду, вчинити нові злочини, оскільки він обвинувачується у вчиненні нового злочину проти власності в період іспитового строку звільнення від відбування покарання за попереднім вироком суду через мінімальний проміжок часу після засудження, не має стійких соціальних зв`язків, бо не навчається та не працює, а відповідно не має і легальних джерел доходу. Також обвинувачений ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні з метою зміни ними своїх показань та уникнення ним відповідальності за скоєне, оскільки потерпілою є його мати ОСОБА_6 , з якою він разом проживає, а свідком є близький знайомий ОСОБА_7 , який надав викривальні показання щодо ОСОБА_5 . Інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти настанню вище перерахованих ризиків, визначених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього законом процесуальних обов`язків.
Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував щодо продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив суд обрати більш м`який запобіжний захід - домашній арешт, що надасть йому змогу працевлаштуватися, відшкодувати матері заподіяну шкоду.
Захисник ОСОБА_4 заперечував щодо продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу тримання під вартою посилаючись, що прокурор не довів наявність в діях обвинуваченого ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Просив суд змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід на менш суворий домашній арешт.
Відповідно до ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Одночасно, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд оцінює в сукупності всі обставини, зокрема ті, що перелічені цією статтею. Так, суд враховує, зокрема, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, його майновий стан, наявність судимостей, наявність у обвинуваченого місця роботи, його репутацію, дотримання ним умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.
Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно положень ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі «Гарькавий проти України» зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року.
У відповідності до ст.5 п. «С» Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою при провадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
В ст.199 КПК України встановлено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15.06.2022 року встановлено обґрунтованість підозри ОСОБА_5 за ч.4 ст.185 КК України. Обрано відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком 60 діб, починаючи з 15.06.2022 року 10 год. 15 хв. до 13.08.2022 року 24 год. 00 хв., із застосуванням застави в розмірі 49620,00 грн. У разі внесення застави, покладено на ОСОБА_5 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися за межі м. Кременчука Полтавської області без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання або перебування.
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.07.2022 року обрано щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів, починаючи з 26.07.2022 року по 23.09.2022 року включно з визначенням суми застави 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 49620,00 грн. та покладенням на нього обов`язків на підставі ч.5 ст.194 КПК України.
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15.09.2022 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, починаючи з 15.09.2022 року по 13.11.2022 року включно.
Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20.10.2022 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, починаючи з 20.10.2022 року по 18.12.2022 року включно.
Суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у двох епізодах тяжкого злочину проти власності, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, вчинених у період іспитового строку за попереднім вироком, за що законом передбачено відбуття реально покарання від 5 до 8 років позбавлення волі.
Суд враховує тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого винуватим в інкримінованих йому злочинах, той факт, що обвинувачений раніше судимий за вчинення аналогічних злочинів проти власності.
ОСОБА_5 є особою працездатного віку із задовільним станом здоров`я, проте не працює, незважаючи на свій молодий вік, відповідно не має легальних джерел доходу. Проживає разом з матір`ю, потерпілою ОСОБА_6 . Вперше ОСОБА_5 був засуджений за вчинення злочинів проти власності, а саме крадіжки майна матері з квартири за місцем їх спільного проживання. На теперішній час ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні в період іспитового строку аналогічних злочинів проти власності матері.
За таких обставин суд вбачає щодо обвинуваченого ОСОБА_5 ризик вчинити нове кримінальне правопорушення, переховуватися від суду, впливати на потерпілу з метою уникнення покарання (п.1, п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України).
Щодо доводів обвинуваченого про відсутність вказаних ризиків, суд зазначив, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не застосувавши запобіжний захід. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, з огляду на вірогідність переховування від органів досудового розслідування чи суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, впливу на свідків та потерпілу, спростовують доводи захисту про відсутність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти від настання вище перерахованих ризиків, а також не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього законом процесуальних обов`язків.
До суду не зверталися особи, що заслуговують на довіру, з письмовим зобов`язанням про те, що вони поручаються за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до суду. До суду не зверталися власники житлового приміщення з клопотанням про надання дозволу щодо використання належного їм приміщення для виконання ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, в разі застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Суду не подані відомості про те, що ОСОБА_5 чи його мати ОСОБА_6 мають право власності чи право користування житловим приміщенням.
Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
При застосуванні запобіжного заходу тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 26.07.2022 року визначено суму застави з покладенням на нього обов`язків на підставі ч.5 ст.194 КПК України. Проте застава не була внесена.
За викладених обставин, відповідно до ст.199 КПК України, оцінюючи суспільну небезпечність та тяжкість злочину, який інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_5 , з метою запобігання ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які не зменшилися, враховуючи, що до 18.12.2022 року неможливо закінчити судовий розгляд, у справі необхідно дослідити докази, розглянути клопотання, провести судові дебати, надати останнє слово обвинуваченому, тому суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід тримання під вартою на 60 днів та задовольнити клопотання прокурора.
Керуючись ст.ст. 55, 176-178, 183, 193, 315, 370-372, 392, 393 КПК України, суд
у х в а л и в:
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, починаючи з 06.12.2022 року по 04.02.2022 року включно.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.
Повний текст ухвали складений та оголошений 08.12.2022 року о 08 год. 00 хв.

Суддя Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1