ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1693/22 Справа № 214/5087/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю (в режимі відеоконференції):

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 вересня 2022 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, одруженого, що працює ФОП, має на утримання неповнолітню дитину, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого залишити без задоволення та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту або особистого зобов`язання.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що слідчим суддею при винесенні ухвали було враховано тяжкість вчиненого злочину як фактор виправданості ризиків, проте згідно практики ЄСПЛ сама по собі тяжкість інкримінованого злочину не може бути єдиним обгрунтуванням ризику переховування, а оцінюється в сукупності відповідних фактів, зокрема треба враховувати і особу підозрюваного, його характеризуючі дані.

Вказує, що вони з підзахисним звертали увагу суду на те, що ОСОБА_8 , знаючи про можливість обрання йому виключного запобіжного заходу, добровільно з`явився до суду із захисником.

Вважає, що ризики передбачені ст. 177 КПК України, є необгрунтованими та не доведеними, зокрема відсутні дані стосовно намагання ОСОБА_8 здійснювати вплив на потерпілого та свідків в даному кримінальному провадженні, оскільки відповідних заяв не надходило, а також не було намагань з боку його підзахисного здійснити знищення або спотворення речей або документів, які мають значення для справи.

Також вказує, що невиправданим є і ризик вчинення ОСОБА_8 іншого злочину, оскільки він є особою, що раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності.

Акцентує увагу на тому, що до його підзахисного можливо застосувати альтернативний запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, з огляду на особу ОСОБА_8 , оскільки він має постійне місце проживання, характеризується позитивно, одружений та має на утриманні неповнолітню дитину, активно займається волонтерською діяльністю, зареєстрований як ФОП, має незадовільний стан здоров`я, раніше не судимий.

Вказує, що слідчий суддя всупереч вимогам КПК України взагалі не дослідив можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання слідчого ВП №4 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб. Строк тримання під вартою ухвалою визначено до 29 листопада 2022 року.

Обгрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_8 обгрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого злочину, при цьому враховано тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим. Також вказує, що існують ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів слідства та суду, можливість впливати на потерпілого та свідків, при цьому визнано обгрунтованим і ризик вчинити інший злочин, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні іншого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, обвинувальний акт щодо якого направлено до суду окремо, крім того зазначено, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню.
Також зазначено, що більш м`який запобіжний захід застосувати неможливо, при цьому прийнято до уваги відсутність у ОСОБА_8 офіційного зареєстрованого місця проживання, а також відсутність даних про неможливість застосування до нього виключного запобіжного заходу за станом здоров`я.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обрані запобіжного заходу ОСОБА_8 належним чином виконав вказані вимоги кримінального процесуального закону.
Так, колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину, зважаючи на наступне.
Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Як вбачається з наданих матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами; протоколом огляду місця події від 15 травня 2022 року; повідомленням про підозру у вчиненні злочину від 28.05.2022 року; протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ; протоколом допиту потерпілого від 30.06.2022 року; протоколом допиту підозрюваного від 28.09.2022 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 20.07.2022 року; протоколом слідчого експерименту від 12.09.2022 року; висновком експерта №1145 від 10.08.2022 року; висновком експерта №1284 від 12.09.2022 року

З наведених обставин, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_8 в обсязі, достатньому для застосування у відношенні нього запобіжного заходу, з яким колегія суддів погоджується.

При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.
Є правильними також висновки суду першої інстанції щодо наявності відносно ОСОБА_8 ризику з числа передбачених ст. 177 КПК України у виді переховування від органів досудового розслідування та суду з огляду на те, що відносно останнього існує обґрунтована підозра у скоєні кримінального правопорушення, яке за правилами ст. 12 КК України є тяжким злочином, за яке передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, що може спонукати останнього до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.
В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від суду, колегія суддів вважає, що існує достатньо висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.
Також не виключається і можливість здійснення підозрюваним впливу на потерпілого та свідків задля зміни ними первинних показань з огляду на те, що підозрюваний може бути підданий тяжкому покаранню та обізнаний про місце проживання останніх.
Також є цілком виправданим і ризик вчинення ОСОБА_8 іншого злочину, з огляду на те, що останній одночасно обвинувачується у вчиненні іншого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, що у свою чергу свідчить про сталість його протиправної поведінки та схильність до вчинення злочинів.
Обговорюючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_8 під вартою, колегія суддів враховує, що останній, небезпідставно підозрюється у скоєнні тяжкого злочину в період воєнного стану введеного на території України, за який у разі доведення вини останнього, передбачено тяжке покарання, а саме у виді позбавлення волі на строк до 8 років, що, на думку колегії суддів, дозволяє ґрунтовно припускати, що останній може спрямувати свої дії на перешкоджання слідству шляхом здійснення впливу на свідків та переховування. Також приймаються до уваги дані про особу підозрюваного, який зареєстрований ФОП, одружений має на утриманні неповнолітню дитину, проте вказані обставини не спонукали останнього утриматися від вчинення злочину, а тому на ряду із встановленими ризиками стримати його від їх реалізації та забезпечення ним належної процесуальної поведінки.
Доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного щодо недоведеності наявності відносно ОСОБА_8 ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України та відсутності підстав для висновку про неможливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, - є по суті особистими упередженими міркуваннями та оцінками апелянта як особи, зацікавленої у вирішенні порушеного слідчим питання на користь підзахисного, та не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку з вищенаведеним.
Також є неспроможними доводи захисника в частині того, що у ОСОБА_8 незадовільний стан здоров`я через який до нього неможливо застосовувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки будь яких даних з даного приводу матеріали провадження не маю і до суду стороною захисту не надані.
При цьому судом були належним чином враховані характиризуючі дані стосовно підозрюваного ОСОБА_8 і їм надана відповідна оцінка.
Аналізуючи вищенаведені обставини, колегія суддів, погоджуючись з думкою слідчого судді, вважає, що встановлені щодо цього підозрюваного ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України, з урахуванням відомостей про його особу, є виключно вагомими та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання його під вартою.

Не залишається поза увагою суду і те, що, в рамках даного кримінального провадження обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_8 направлено до суду та на 16 листопада 2022 року призначено підготовче судове засідання, про що було повідомлено прокурором у судовому засідання і підтверджено захисником, а отже питання про доцільність тримання цього підозрюваного під вартою на етапі судового розгляду найближчим чином стане предметом розгляду у межах підготовчого провадження.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 вересня 2022 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4