Справа № 308/3036/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_3 , про часткове скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді в порядку ст. 174 КПК України із клопотанням про часткове скасування арешту майна, в якому просить частково скасувати арешт автомобіля марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 та надати можливість користуватись ОСОБА_3 вказаним транспортним засобом та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Клопотання мотивує наступним.

22.02.2023 року о 13:09 годині в чергову частину Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення від працівника УПП в Закарпатській області, про те, що під час зупинки транспортного засобу марки «Volkswagen Passat» д.н.3. НОМЕР_3 , чорного кольору, 2007 року випуску, під керуванням гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця м. Ужгород, де під час перевірки документів ними виявлено підробку номерних агрегатів вказаного автомобіля.

23.02.2023 року, старшим дізнавачем сектору дізнання Ужгородського РУП в Закарпатській області капітаном поліції ОСОБА_4 дані відомості було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000181 за ст. 290 КК України.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області розглянув клопотання дізнавача СД Ужгородського РУП ГУНП В Закарпатській області та наклав арешт на наступне майно: автомобіль марки «Volkswagen Passat» д.н.3. НОМЕР_4 .

Окрім того, заявник зауважує, що на теперішній час орган досудового розслідування провів всі необхідні слідчі дії та судові експертизи, транспортний засіб був оглянутий експертом НДЕКЦ, однак висновок щодо огляду на скільки мені відомо від органу досудового розслідування не надходило.

Поза тим, слід врахувати той аспект, що у кримінальному провадженні здійснені всі необхідні слідчі та процесуальні дії, які пов?язані із розслідуванням кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст. 290 КК України. Оскільки предметом злочину є: ідентифікаційний номер; номери двигуна, шасі або кузова; номерна панель з ідентифікаційним номером транспортного засобу, які вже на даний час є оглянуті. Об?єктивна сторона злочину полягає у знищенні, підробці, заміні ідентифікаційного номера, номерів двигуна, шасі або кузова, заміні без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу.

Отже, зважаючи на вище вказане, заявник стверджує, що дії з його сторони по відношенню до автомобіля, які б могли підпадати під кримінальне правопорушення (проступок) відсутні, оскільки вказаний транспортний засіб у користуванні в нього не тривалий проміжок часу і діями невідомої йому особи, яка продала вказаний автомобіль вчинено щодо нього протиправні дії у зв?язку з якими він поніс як матеріальні витрати (у зв?язку із вилученням транспортного засобу) так і позбавлений можливості керувати транспортним засобом.

Також з 22.02.2023 року транспортний засіб знаходиться на території арешт майданчику в Закарпатській області, що в м. Мукачево на відкритому повітрі та не накритий у зв?язку з чим руйнується лакофарбове покриття належного йому автомобіля та втрачаються технічні характеристики автомобіля в цілому, що в подальшому приведе до матеріальних витрат пов`язаних із відновленням технічного стану транспортного засобу.

Заявник просить врахувати суд, що вказаний транспортний засіб є єдиним джерелом пересування і необхідний йому для виконання побутових питань та питань пов?язаних із заробітком для життя. Він особисто вболіває за проведення повного, всебічного та об?єктивного досудового розслідування і зобов?язується перед судом та органом досудового розслідування в разі задоволення клопотання про часткове скасування арешту надати в будь-який час для проведення додаткового огляду експертам НДЕКЦ чи органу досудового розслідування для дій пов?язаних з участю ввіреного йому транспортного засобу.

У судове засідання власник майна не з`явився, при цьому до суду надійшло клопотання, в якому просить провести розгляд клопотання без його участі, вимоги підтримує.

Представник органу досудового розслідування у судове засідання не з`явився, при цьому повідомлявся судом належним чином.

Зважаючи на неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, фіксування за допомогою технічних засобів, відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, не здійснювалося.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, носять у собі тимчасовий характер.

Порядок скасування арешту майна встановлюється нормами ст.174 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Відповідно до ч.2 ст.174КПК України арешт майна може бути скасовано ухвалою суду за клопотанням власника майна або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба.

Відповідно до частини 6 статті 100КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як встановлено судом, ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 березня 2023 року накладено арешт на майно, вилучене 22.02.2023 в ході огляду місця події, а саме: легковий автомобіль марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2007 року випуску, з наявним номерним позначенням кузова НОМЕР_5 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 від 07.11.2007.

Метою накладення арешту на майно відповідно до ухвали слідчого судді від є збереження речових доказів для уникнення, приховування знищення перетворення таких.

Клопотання ОСОБА_3 аргументовано тим, що на даний час у кримінальному провадженні проведено ряд процесуальних дій, зокрема експертом було проведено огляд автомобіля.

Варто зазначити, що в кримінальному провадженні існує два види інтересів: суспільні інтереси, на захист яких спрямована система кримінальної юстиції; особисті інтереси підозрюваного, обвинуваченого, інших учасників кримінального провадження, які мають бути гарантовано захищені від неправомірних посягань.

Забезпечення балансу цих інтересів, по суті, є одним з найважливіших завдань кримінального провадження. Так, уст. 2 КПК зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Досягнути такого балансу можна лише за умови існування і дотримання певних правил, визначених у законі, які в своїй сукупності створюють систему гарантій від порушення прав особи, що опинилась у сфері дії кримінального провадження.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч.3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "ОСОБА_5 та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ч. 3 ст. 22 КПК України слідчий суддя під час кримінального провадження не може одночасно виконувати функції державного обвинувачення, захисту і судового розгляду. Так, функції з доведення обґрунтованості поданого клопотання, наявності підстав для його задоволення процесуальним законом покладено виключно на ініціатора такого клопотання, в даному випадку - власника майна, разом з тим сторона обвинувачення у випадку не згоди з даним клопотанням зобов`язана належним чином її теж обґрунтувати. Відтак слідчий суддя розглядає клопотання на підставі тих доказів, які слідчому судді і представлені. При цьому, жоден учасник не був позбавлений можливості надати їх безпосередньо в судовому засіданні.

Викладені обставини свідчать, про те, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом. Слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право користування заявником належним йому майном, у зв`язку з чим вважає доцільним скасувати арешт майна в частині користування, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Разом з тим, враховуючи, що даний автомобіль визнаний речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження, яке наданий час не розглянуто, обвинувальний акт до суду не передано (відповідні дані у матеріалах клопотання відсутні), додаткової, повторної, комплексної, комісійної експертизи не призначено (таких відомостей прокурор не надав), повідомлення про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення відсутнє, прокурором не наведено підстав для необхідності подальшого застосування арешту майна в частині користування, слідчий суддя вважає за можливе частково скасувати арешт на вищевказаний автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та передати їх власнику (володільцю) на відповідальне зберігання до розгляду даного кримінального провадження.

Таким чином, клопотання ОСОБА_3 про часткове скасування арешту на майно підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст174, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_3 , про часткове скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт накладений на легковий автомобіль марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 від 07.11.2007, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.03.2023 року, в частині заборони користування та повернути вказані речі ОСОБА_3 .

Покласти на ОСОБА_3 обов`язок забезпечити зберігання вказаного транспортного засобу - автомобіля марки «Volkswagen Passat» д.н.з. НОМЕР_1 у переданому вигляді, до скасування арешту майна у повному обсязі у встановленому КПК України порядку, до завершення розгляду кримінального провадження №0000181, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 23.02.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Попередити ОСОБА_3 про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України про необхідність збереження майна.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1