Справа№621/2228/22
Провадження №1-кс/621/474/22
УХВАЛА
іменем України

10 листопада 2022 року м. Зміїв

Слідчий суддя Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , власників тимчасово вилученого майна - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , представників власників тимчасово вилученого майна адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Зміївського відділу Чугуївської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна,
у с т а н о в и в :
03.11.2022 до Зміївського районного суду Харківської області засобами поштового зв`язку надійшло клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_8 , погоджене прокурором Зміївського відділу Чугуївської окружної прокуратури Харківської ОСОБА_9 про арешт тимчасово вилученого майна, яке було повернуто прокурору ухвалою слідчого судді від 04.11.2022 для усунення недоліків.

07.11.2022 клопотання надійшло до суду за підписом прокурора, автоматизованою системою документообігу 07.11.2022 для розгляду клопотання визначено слідчого суддю Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1 .

Судове засідання призначене на 09.11.2022 відкладено в зв`язку з технічними несправностями в електромережі у Зміївському районному суді та неможливістю функціонування комп`ютерної програми документообігу загальних судів «Д-3» до 12 год. 10.11.2022.

У клопотанні про арешт тимчасово вилученого майна прокурор просить накласти арешт на наступне майно:

- трактор Т 150 синього кольору, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , на задній частині якого мається та приєднаний до вказаного трактору металевий пристрій у вигляді пластини чорного кольору;

- мікроавтобус марки «VOLKSWAGEN LT28», з реєстраційним номером НОМЕР_2 , який фактично належить ОСОБА_11 , який мешкає за адресою Харківська область, Золочівський район, с. Івашки та ключі від замку запалення зазначеного транспортного засобу;

- три бухти зі шлангом чорного кольору, які знаходяться в мікроавтобусі марки «VOLKSWAGEN LT28», з реєстраційним номером НОМЕР_2 ;

- мобільний телефон торгової марки «Xiaomi Redmi 10», IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 з номерами НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , що належить ОСОБА_4 ,

-мобільний телефон торгової марки «One Plus T6»IMEI1: НОМЕР_7 , IMEI2: НОМЕР_8 , з сім карткою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_9 , що належить ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що 31.10.2022 до ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення про те, що невстановлені особи в умовах воєнного стану, вчинили незакінчених замах на крадіжку газоконденсату з газогону розташованого поблизу с. Нижній Бишкін Чугуївського району Харківської області.

В ході огляду місця події в період з 31.10.2022 по 01.11.2022 на відкритій ділянці місцевості, що розташована на відстані 4 км від с. Нижній Бишкин Чугуївського району Харківської області, виявлено трактор Т 150 синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на задній частині якої мається та приєднаний до вказаного трактору металевий пристрій у вигляді пластини чорного кольору, яка опущена до землі, на одній частині якої мається звуження металу, яка направлена до задньої частини трактору та на поверхні якої маються нашарування ґрунту, виявлено мікроавтобус марки «VOLKSWAGEN LT28», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в ході огляду будки вказаного мікроавтобусу в ньому виявлено три бухти зі шлангом чорного кольору, від вказаного лівого колеса вказаного мікроавтобуса діагонально у земляному ґрунті виявлено полімерний шланг чорного кольору, в ході огляду місця події виявлено яму у якій знаходиться фрагмент полімерного шлангу чорного кольору, на вказаному місці події знаходилися ОСОБА_4 , який добровільно надав працівникам поліції свій мобільний телефон торгової марки «Xiaomi Redmi 10», IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 з номерами НОМЕР_5 , НОМЕР_6 та ОСОБА_5 , який добровільно надав свій мобільний телефон торгової марки «One Plus T6»IMEI1: НОМЕР_7 , IMEI2: НОМЕР_8 , з сім карткою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_9 .

Прокурор зазначив, що в даній події вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 15 частини 4 статті 185 Кримінального кодексу України.
Враховуючи, що тимчасово вилучене зазначене вище майно може зберегти сліди злочину та може бути використане як доказ у кримінальному провадженні, з метою забезпечення збереження речових доказів, необхідних та подальшого проведення слідчих дій та криміналістичних експертиз, а також враховуючи, що внаслідок заподіяння шкоди, до осіб, що вчинили даний злочин в подальшому може бути пред`явлено цивільний позов щодо відшкодування завданих збитків, забезпечення відшкодування заподіяної даним злочином шкоди, просив задовольнити дане клопотання.
Прокурор ОСОБА_3 , в судовому засіданні на задоволенні клопотання наполягав. Зазначив, що метою арешту майна є збереження речових доказів, транспортні засобами є засобами вчинення кримінального правопорушення, а арешт мобільних телефонів необхідний для проведення експертних досліджень, що мають значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення та осіб причетних до вчинення кримінально протиправних дій.

Володільці тимчасово вилученого майна мобільних телефонів ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , в судовому засіданні проти клопотання заперечували, зазначили, що не мають відношення до вчинення кримінального правопорушення, а мобільні телефони були вилучені працівниками поліції неправомірно.

Представник ОСОБА_5 , ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 , проти задоволення клопотання заперечував, вказав на відсутність доказів того, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 15 частини 4 статті 185 Кримінального кодексу України, відсутність відомостей про причетність його довірителів до вчиненого, невідповідність клопотання вимогам Закону з приводу чого надав письмові заперечення. ( а.к. 44-46)

Представник володільця тимчасово вилученого майна ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_7 , посилався на невідповідність клопотання положенням частин 1, 4 статті 171 Кримінального процесуального кодексу України, просив відмовити у його задоволенні, надав письмові заперечення. (а.к.52-53)

Дослідивши доводи клопотання та матеріали кримінального провадження, вислухавши думки учасників провадження, дійшов наступного.

Відповідно до статті 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частинами 1 та 2 статті 171 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000315 відомості про кримінальне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 15 частини 4 статті 185 Кримінального кодексу України, внесено до реєстру 01.11.2022. (а.к. 1.2,3)

З протоколу огляду місця події від 31.10.2022 вбачається, що на відкритій ділянці місцевості поблизу с. Нижній Бишкін, було виявлено виявлено трактор Т 150 синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на задній частині якої мається та приєднаний до вказаного трактору металевий пристрій у вигляді пластини чорного кольору, яка опущена до землі, на одній частині якої мається звуження металу, яка направлена до задньої частини трактору та на поверхні якої маються нашарування ґрунту, виявлено мікроавтобус марки «VOLKSWAGEN LT28», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в ході огляду будки вказаного мікроавтобусу в ньому виявлено три бухти зі шлангом чорного кольору, від вказаного лівого колеса вказаного мікроавтобуса діагонально у земляному ґрунті виявлено полімерний шланг чорного кольору, в ході огляду місця події виявлено яму у якій знаходиться фрагмент полімерного шлангу чорного кольору, на вказаному місці події знаходилися ОСОБА_4 , який добровільно надав працівникам поліції свій мобільний телефон торгової марки «Xiaomi Redmi 10», IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 з номерами НОМЕР_5 , НОМЕР_6 та ОСОБА_5 , який добровільно надав свій мобільний телефон торгової марки «One Plus T6»IMEI1: НОМЕР_7 , IMEI2: НОМЕР_8 , з сім карткою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_9 . (а.к.4-10)

З протоколу огляду місця події від 02.11.2022 вбачається, що було додатково оглянуто відкриту ділянку місцевості поблизу с. Нижній Бишкін за участі начальника дільниці УПГГК «Укргазвидобування» ОСОБА_12 (а.к.58-59)

Постановою слідчого від 01.11.2022 тимчасово вилучене маййно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні. Трактор Т -150 за рішенням слідчого передано на відповідальне зберігання головному спеціалісту "Укргазвидобування" ОСОБА_13 (а.к.12-13,16)

На підтвердження доводів клопотання надано відомості про власників тимчасово вилучених транспортних засобів (а.к.14,15)

Письмові пояснення ОСОБА_14 , ОСОБА_15 щодо виявлення ознак вчинення кримінального правопорушення та письмові пояснення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , щодо обставин за яких у них було тимчасово вилучено мобільні телефони (а.к. 17,18, 20 - 22)

За загальними правилами, передбаченими частини 3 статті 132 КПК, застосування заходів забезпечення кримінального провадження допускається лише у разі, якщо слідчий, дізнавач, прокурор доведе, що :
- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;
- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
Положеннями частини 1,2 статті 170 КПК передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Слідчий суддя, суд, відповідно до частини 1 статті 173 КПК, відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до частин 1, 2 статті 64-2 Кримінального процесуального кодексу України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи.

Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

У даному кримінальному провадженні №0000315 від 01.11.2022 вимагається накладення арешту на майно третіх осіб.

Зі змісту клопотання прокурора та доводів, на які посилався ОСОБА_3 , в судовому засіданні вбачається, що необхідність арешту обумовлена визнанням вищезазначеного майна речовими доказами, оскільки існує сукупність достатніх підстав вважати, що вилучене під час огляду майно, є засобом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 15 частини 4 статті 185 Кримінального кодексу України, відповідно до положень частин 1,3 статті 170 КПК України.
Завданням арешту зазначеного майна прокурор визначив запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а метою забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, необхідність проведення експертиз.
У той же час наведені доводи, на переконання слідчого судді, свідчать про недоведеність стороною обвинувачення існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення за ознаками 3 статті 15 частини 4 статті 185 Кримінального кодексу України, за обставин, що наведені у клопотанні прокурора про арешт майна.
Крім того, прокурором не доведено існування причинного зв`язку між ймовірно вчиненим злочином 3 статті 15 частини 4 статті 185 Кримінального кодексу України, розслідування якого здійснюється у кримінальному провадженні №0000315 та володільцями транспортних засобів трактору Т-150, який належить ОСОБА_10 , автомобілем "VOLKSWAGEN LT28" власником якого є ОСОБА_11 та володільцями мобільних телефонів, які вилучені 31.10.2022 у ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
Сам факт формального набуття, згідно постанови слідчого ОСОБА_8 , від 01.11.2022 року процесуального статусу речових доказів, яким є вилучене майно, не свідчить про відповідність вказаного майна визначеним статтею 98 КПК критеріям речових доказів у кримінальному провадженні та не є безумовною підставою для арешту цього майна.
Крім того, слід зауважити, що відомості за частиною 3 статті 15 частини 4 статті 185 Кримінального кодексу України, були внесені до ЄРДР 01.11.2022, в той час як огляд місця події розпочато 31.10.2022, тобто до внесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення.
Таким чином, на розсуд слідчого судді, забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна є невмотивованим процесуальним обмеженням прав третіх осіб.
При розгляді заяв про втручання держави у здійснення права власності ЄСПЛ спершу розглядає, чи таке втручання здійснювалося для досягнення соціально значущої мети, а також у межах існуючого законодавства. Щодо першого критерію, Суд залишає державі можливість самостійного оцінювання.
Як свідчить аналіз практики ЄСПЛ, найчастіше втручання у право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого Протоколу забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів. Втручання має бути законним, тобто здійснено на підставі закону. При цьому під «законом» Конвенція розуміє нормативний акт, що має бути «доступним» (accessible) та «передбачуваним» (forseable). Також закон має відповідати всім вимогам нормативного акта. «Доступність закону» означає наявність доступу та знань щодо цього закону в суспільстві та у осіб. «Передбачуваність» означає можливість передбачити певні дії або наслідки, що можуть виникнути в зв`язку із застосуванням закону.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним ( рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля ( рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар ( серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти ( наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
При здійсненні оцінки правомірності та виправданості допустимих обмежень прав і свобод ЄСПЛ послідовно вирішує чотири групи питань: 1) чи було оскаржуване обмеження (втручання) передбачене законом; 2) чи переслідувало воно одну з легітимних цілей, зазначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини; 3) чи було воно «необхідним у демократичному суспільстві»; 4) чи було воно пропорційним до тієї правомірної мети, якої намагалися досягти.
За змістом положень статей 2, 8 КПК України при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано захист права власності. Згідно із цією нормою кожна особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом.
Зазначена норма кореспондується з положеннями статті 41 Конституції України, яка визначає, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Враховуючи вищезазначене, а також той факт, що задоволення клопотання у повному обсязі матиме порушення загальних правил, передбачених частиною 3 статті 132 КПК та прав третіх осіб володільців майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , слідчий суддя дійшов висновку про часткове задоволення клопотання та необхідність накладення арешту на три бухти зі шлангом чорного кольору, які виявлені та вилучені в ході огляду місця події 31.10.2022.
В іншій частині клопотання слід відмовити.
Часткове задоволення клопотання, на розсуд слідчого судді, не є перешкодою для виконання завдань кримінального провадження, встановлення об`єктивних обставин події, для забезпечення виконання яких орган досудового розслідування наділений повноваженнями в межах Кримінального процесуального законодавства.
Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна (частина 3 статті 173 Кримінального процесуального кодексу України).
На підставі викладеного, керуючись статтями 98, 131, 170-173, 175 Кримінального процесуального кодексу України,

п о с т а н о в и в :
1.Клопотання задовольнити - частково.
2.Наклашти арешт на тимчасового вилучене в ході огляду місця події 31.10.2022 майно: - три бухти зі шлангом чорного кольору.
3.Ухвала про арешт майна підлягає виконанню негайно слідчим СВ ВП №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , на якого покладено обов`язок визначення місця зберігання майна, щодо якого застосовано арешт.
4. Роз`яснити особам, які не були присутні під час розгляду клопотання, що вони не позбавлені можливості звернутись до суду у передбаченому законом порядку з клопотанням про скасування арешту майна.
5.В іншій частині клопотання відмовити, що тягне за собою негайне повернення майна, що було тимчасово вилучене під час огляду місця події 31.10.2022.
6. Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: