Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1902/23
Номер провадження 1-кп/711/328/23
УХВАЛА

04 квітня 2023 року м.Черкаси

Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Придніпровського районного суду м.Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000225 від 17.11.2022, у відношенні:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Черкаси, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Придніпровського районного суду м.Черкаси перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000225 від 17.11.2022, у відношенні ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивує тим, що установлено, що житель м. Черкаси ОСОБА_7 , з листопада 2022 року по 08.01.2023, використовуючи власний мобільний телефон, за допомогою Інтернет-месенджера «Telegram» надсилав представникові фсб рф повідомлення, в тому числі знімки екрану з відмітками на карті «Google Maps», із місцями розташування військових об`єктів, військової техніки та військовослужбовців ЗСУ та правоохоронних органів України на території міста Черкаси та Черкаської області. 08.01.2023 ОСОБА_7 затримано у порядку ст.208 КПК України та 09.01.2023 йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.111 КК України. Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.111 КК України - державній зраді, тобто діях, умисно вчинених громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній, інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, надання представнику іноземної організації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинених в умовах воєнного стану. Досудове розслідування закінчено зверненням 29.03.2023 до Придніпровського районного суду м.Черкаси обвинувального акта у вказаному кримінальному провадженні стосовно зазначеної вище особи. На цей час вбачається за необхідне продовжити застосування стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.03.2023 продовжено до 09.04.2023 включно, без визначення розміру застави. На теперішній час є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 , знаходячись на волі: буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України); буде незаконно впливати на свідків, у тому числі на військовослужбовців Збройних Сил України, в яких вивідував інформацію про місця дислокації військовослужбовців, військової техніки, військових об`єктів Збройних Сил України, щоб схилити їх до дачі завідомо неправдивих показань (п.3 ч.1 ст.177 КПК України); буде перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п.4 ч.1 ст.177 КПК України); може вчинити інші злочини чи продовжити злочин, у якому обвинувачується (п.5 ч.1 ст.177 КПК України).

Зазначені ризики існують, оскільки: орган обвинувачення володіє вагомими доказами, які вказують на винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину; ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді найвищої міри покарання у вигляді довічного позбавлення волі; на сьогоднішній день в Україні Указом Президента України введено воєнний стан, в умовах якого вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину набуває особливо небезпечного характеру, оскільки може завдати реальної та значної шкоди обороноздатності України, призвести до загибелі людей або інших тяжких наслідків, зокрема зруйнування чи пошкодження військових об`єктів, судових та правоохоронних органів, а також об`єктів критичної інфраструктури, які знаходяться у м.Черкаси і Черкаській області; обвинувачений має яскраво виражені українофобські налаштування, негативно ставиться до української влади; обвинувачений, працюючи фізичним терапевтом КНП «Черкаська обласна лікарня», вивідував у військовослужбовців Збройних Сил України інформацію про місця дислокації військовослужбовців, військової техніки, військових об`єктів Збройних Сил України; при вчиненні інкримінованого злочину, ОСОБА_7 користувався мобільним телефоном з підключеною глобальною мережею Інтернет, перебуваючи на волі може придбати новий мобільний телефон з можливістю відеозйомки, підключити його до глобальної мережі Інтернет та продовжити свою злочинну діяльність, пов`язану зі збором та передачею інформації представникам фсб рф; при вчиненні злочинних дій ОСОБА_7 здійснював передачу інформації через Інтернет-месенджер «Telegram», використовуючи при цьому зашифрований канал, дотримувався заходів конспірації, що свідчить про усвідомлення своєї протиправної поведінки та про бажання приховати свою злочинну діяльність. Таким чином, відповідно до п.4 ч.1 ст.184 КПК України, встановлено наявність обґрунтованих ризиків передбачених п.1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України і обставин, які підтверджують ці ризики, а також установлено, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти переліченим ризикам, що не здатен забезпечити інший більш м`який запобіжний захід. На підставі викладеного просить суд продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого у кримінальному провадженні №0000225 від 17.11.2022 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 2 місяці, без визначення розміру застави з утриманням у Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор».

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу відносно її підзахисного заперечила. Водночас заявила клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. Клопотання мотивує тим, що за час перебування в умовах СІЗО стан здоров`я її підзахисного значно погіршився, а тому він потребує лікування, яке він не отримує.

Обвинувачений ОСОБА_7 , проти задоволення клопотання прокурора, щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечив. Клопотання захисника підтримав. Просив суд застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт, зважаючи на те що він має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, та не має наміру ухилятися від явки до суду. Крім того, в нього значно погіршився стан здоров`я, а тому він потребує лікування, яке він не отримує в межах СІЗО.

Вислухавши доводи сторін кримінального провадження, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими соціальними цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. При цьому, відповідно до ч.5 даної статті цього Кодексу, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 06.03.2023 року по даному кримінальному провадженню відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09.04.2023 року без визначення розміру застави.

Разом з тим, питання щодо продовження в подальшому вказаного запобіжного заходу повинно вирішуватися під час проведення підготовчого судового засідання.

За змістом ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з нормами ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Метою і підставою продовження тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Згідно п.1 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з вимогами п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, зокрема окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Судом встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Суд вважає, що на даній стадії судового розгляду за обставин викладених в обвинувальному акті та клопотанні про продовження запобіжного заходу прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри щодо причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину та існування фактів, які в контексті практики Європейського суду з прав людини можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що обвинувачений міг вчинити дані злочини.

Разом з тим, суд вважає, що стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливості ОСОБА_7 переховуватись від суду; незаконно впливати на свідків, у тому числі на військовослужбовців Збройних Сил України, в яких вивідував інформацію про місця дислокації військовослужбовців, військової техніки, військових об`єктів Збройних Сил України, щоб схилити їх до дачі завідомо неправдивих показань; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інші злочини чи продовжити злочини, у яких обвинувачується, про наявність яких, відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, свідчать такі обставини, як вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину проти основ національної безпеки України, а також те, що ОСОБА_7 має яскраво виражені українофобські налаштування, негативно ставиться до української влади; обвинувачений, працюючи фізичним терапевтом КНП «Черкаська обласна лікарня», вивідував у військовослужбовців Збройних Сил України інформацію про місця дислокації військовослужбовців, військової техніки, військових об`єктів Збройних Сил України; при вчиненні інкримінованого злочину, ОСОБА_7 користувався мобільним телефоном з підключеною глобальною мережею Інтернет, перебуваючи на волі може придбати новий мобільний телефон з можливістю відеозйомки, підключити його до глобальної мережі Інтернет та продовжити свою злочинну діяльність, пов`язану зі збором та передачею інформації представникам фсб рф; при вчиненні злочинних дій ОСОБА_7 здійснював передачу інформації через Інтернет-месенджер «Telegram», використовуючи при цьому зашифрований канал, дотримувався заходів конспірації, що свідчить про усвідомлення своєї протиправної поведінки та про бажання приховати свою злочинну діяльність, а тому у суду є всі підстави вважати, що обвинувачений може вчинити нові кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та переховуватися від суду, а застосування інших більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, не забезпечить запобігання ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні повідомив про погіршення стану здоров`я за час перебування під вартою та зазначив, що в умовах СІЗО йому не надається відповідна медична допомога. Проте ні самим обвинуваченим, ні його захисником суду не надано доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_7 захворювань, які б унеможливлювали утримання обвинуваченого в умовах СІЗО.

Суд також враховує доводи сторони захисту, викладені на користь обвинуваченого ОСОБА_7 , але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення запобіганню процесуальних ризиків, а тому підстави, за яких судом було застосовано до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та обставини, які при цьому враховувались не відпали, а підстав для зміни запобіжного заходу колегія суддів не вбачає. За таких обставин, клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також відсутністю підстав для зміни запобіжного заходу, колегія суддів вважає необхідним продовжити раніше обраний обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строків, встановлених ст.197 КПК України, а саме на 60 днів, тобто до 02.06.2023 року включно,без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 31, 177, 178, 197, 315, 369-372 КПК України,

УХВАЛИЛА:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу, відмовити.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 02.06.2023 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 діб з часу її проголошення.

Відповідно до ч.3 ст.395 КПК України для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали буде виготовлений та проголошений 05.04.2023 року о 16.00 год.

Головуючий: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3