У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«28» березня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасника судового провадження:

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції з

приміщення Казанківського районного суду

Миколаївської області)

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6

на ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 16 березня 2023 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

- обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України,

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 16 березня 2023 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 14 травня 2023 року. Визначено заставу у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 49620 грн.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Обвинувачений ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не погоджуючись з ухвалою суду, зазначив, що ризики прокурором не доведені, він не має наміру переховуватись від суду, а, навпаки, визнає вину та має намір знайти роботу та відшкодувати потерпілій завдану шкоду.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

В провадженні Казанківського районного суду Миколаївської області знаходиться кримінальне провадження, яке зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000214 від 24.06.2022 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .

Задовольняючи клопотання прокурора, суд дійшов висновку, що продовжують існувати ризики переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень, які не змінились та не зменшились. Суд вважав, що інший, менш суворий запобіжний захід, не забезпечить належної поведінки обвинуваченого щодо виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_6 повідомлений про дату та час апеляційного розгляду. Заяву про бажання брати участь у апеляційному розгляді не подавав.

Захисник ОСОБА_5 просив задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 .

Прокурор надіслав до суду заяву про розгляд апеляційної скарги без його участі, просив ухвалу залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд дійшов таких висновків.

Строк тримання під вартою може бути продовжений за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст. 199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Ці вимоги закону не достатньо враховані судом при прийнятті рішення.

З наданих судом першої інстанції матеріалів вбачається, що в провадженні Казанківського районного суду Миколаївської області з червня 2022 року, тобто тривалий період, знаходиться кримінальне провадження №0000214 від 24.06.2022 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою від 27.06.2022 слідчим суддею Новобузького районного суду Миколаївської області обрано ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 22.08.2022 , з визначенням застави в розмірі 49620 грн.

Ухвалою від 25.07.2022 призначено підготовче судове засідання, та ухвалою від 11.08.2022 кримінальне провадження призначено до судового розгляду, під час якого продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09.10.2022, визначено розмір застави у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 49620 грн.

В подальшому, відповідно до вимог ст. 615 КПК України, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 продовжено до 28.01.2023, а в подальшому -ухвалою суду до 25.03.2023.

Під час судового розгляду кримінального провадження прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки ризики його переховування від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень, не зменшились.

При прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою, суд зазначив, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, не працює, не одружений, раніше судимий. Судове провадження на даний час триває.

Тобто, на момент апеляційного розгляду ОСОБА_6 утримується під вартою 9 місяців, що з огляду на обсяг обвинувачення - висунуто обвинувачення у вчиненні крадіжки 23.06.2022 на суму 3000 грн, строк тримання особи під вартою є тривалим та, на думку колегії суддів, невиправданим.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. визначено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Питання стосовно того, чи була розумною тривалість тримання під вартою, не може вирішуватися абстрактно. Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватися в кожній справі з урахуванням її конкретних обставин.

У будь-якій справі тривале тримання під вартою може виявитися виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії», п. 30).

ЄСПЛ у рішенні по справі "Белчев проти Болгарії" наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зокрема, ч.1 ст. 183 КПК України передбачає, що прокурор має довести суду, крім наявності ризиків, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Під час розгляду клопотання про продовження тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 прокурор не навів обставин, які б свідчили про необхідність продовження ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ризики, на які посилався прокурор у клопотанні про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , а саме: спроби з боку обвинуваченого переховуватися від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, не зменшилися.

Зазначивши про існування вказаних ризиків, суд першої інстанції взагалі не мотивував рішення в цій частині, не вказав підстав для такого висновку. При цьому, суд констатує, що протягом всього періоду тримання ОСОБА_6 під вартою прокурор посилається на однакові ризики для продовження виняткового запобіжного заходу, хоча ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу змінилися, оскільки ОСОБА_6 тривалий час перебуває під вартою.

Як визначено в п. 143 Рішення ЄСПЛ «Бойченко проти Молдови», одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказання підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню по справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатніми для ухвалення рішення про тримання заявника під вартою (аналогічні справи - «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови»).

Суд, посилаючись на ступінь тяжкості вчиненого злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , даних про його особу, вважав, що більш м`які запобіжні заходи наявним ризикам запобігти не зможуть та не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Проте, суд при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу не достатньо врахував вимоги ст. 199 КПК України, якою передбачено порядок продовження строку тримання від вартою.

Так, судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що є тяжким злочином.

Однак, лише тяжкість злочину, в якому обвинувачується особа, не є достатньою підставою для продовження строку тримання під вартою.

У практиці ЄСПЛ визначено, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, але тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі "Єчус проти Литви").

При прийнятті рішення суд першої інстанції також належним чином не врахував дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, хоча не одружений. Апеляційний суд також зауважує, що суд послався у вступній частині на наявність у ОСОБА_6 судимості за вироком від 29.09.2020, яким він засуджений до арешту та звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України строком на 1 рік.

Тобто, з огляду на обвинувачення у вчиненні крадіжки 23.06.2022, є передчасними висновки суду про наявність у ОСОБА_7 судимості, оскільки згідно наданим до апеляційного суду матеріалів, ця судимість погашена. Але суд, обгрунтовуючи рішення про продовження тримання під вартою, свої висновки мотивував наявністю у обвинуваченого судимості.

Тому, з урахуванням наведеного та даних про особу ОСОБА_6 , який має постійне місце проживання, а також враховуючи, що прокурором не підтвердженні ризики, на які він послався у клопотанні про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою, не навів нових ризиків, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, апеляційний суд вважає, що подальше продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою не є виправданим.

Застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням певних обов`язків, на думку суду, забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

За такого, ухвала суду підлягає скасуванню, із постановленням нової ухвали про застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений у клопотанні прокурора, а саме: цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього певних обов`язків.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407 ч. 3, 409, 422-1, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 16 березня 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора Казанківського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_8 , - відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із забороною без дозволу суду залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі ч.5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки:

- не відлучатися з місця проживання без дозволу суду;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілою у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали до 14 травня 2023 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_9 ОСОБА_3