ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 673/930/21

Провадження № 11-кп/4820/204/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому у режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000101 від 03 червня 2021 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Деражнянського районного суду Хмельницької області від 23 листопада 2022 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Деражнянського районного суду Хмельницької області від 23 личтопада 2022 року,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Хмельницький, зареєстрований в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянин України, раніше не судимий,

визнано винним у у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України і призначено йому покарання:

-за ч. 3 ст. 358 КК України у виді 4 років обмеження волі;

-за ч. 4 ст. 358 КК України у виді 2 років обмеження волі;

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 4 років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 роки.

Відповідно до ст.76 КК України, зобов`язано ОСОБА_6 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Ухвалено стягнути із обвинуваченого ОСОБА_6 на користь державного бюджету України судові витрати на залучення експертів Хмельницького НДЕКЦ МВС України для проведення технічної експертизи документів №СЕ-19/123-4719-ДД від 01.07.2021 в сумі 686,48 грн.

Доля речових доказів вирішена у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

За вироком суду, в період часу з 23.04.2021 по 13.05.2021 (більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що посвідчення водія є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носії інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, порядок видачі якого передбачений «Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 №340 ( в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02.06.2021 №580), а форма та реквізити - затвердженні постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.1992 №47 ( в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.06.2021 №665), будучи притягнутим до адміністративної відповідальності постановою Хмельницького міськрайонного суду від 12.07.2018 року за вчинення ним 02.06.2018 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП до штрафу у розмірі 10200 грн. із позбавленням права керування транспортним засобом терміном на 1 рік, з метою створення видимості наявності у нього посвідчення водія та, відповідно із цим, права на керування транспортними засобами категорії «В» та «С» і таким чином уникнути можливої адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних із порушенням Правил дорожнього руху України (ст. 126 КУпАП), вирішив підробити та використовувати посвідчення водія.

Реалізуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_6 , по телефону зв`язався із невстановленою на цей час слідством особою, контактні данні якої відшукав за допомогою мережі Інтернет по відповідним оголошенням щодо сприяння у виготовленні підроблених документів, та за винагороду у розмірі 7000 гривень домовився із нею щодо спільного виготовлення підробленого посвідчення водія.

Надалі, ОСОБА_6 , діючи умисно, за попередньою змовою із вказаною невстановленою на цей час слідством особою, безпосередньо виконав частину об`єктивної сторони кримінально-караного діяння, пов`язаного із підробленням офіційних документів, надавши (повідомивши) цій особі свої анкетні данні, які необхідно було зазначити при підробленні документу, а також використовуючи можливості мобільного телефону, переслав свою фотокартку та зразок свого підпису.

У свою чергу, невстановленою на цей час слідством особою, відносно якої матеріали виділено в окреме провадження, у невстановлений час та у невстановленому місці, виконано іншу частину об`єктивної сторони кримінально-караного діяння, пов`язаного із підробленням офіційних документів, а саме: за допомогою друкуючого пристрою зі термосублімаційним способом нанесення зображення, із використанням отриманої від ОСОБА_6 інформації (анкетних даних, фотокартки та підпису), виготовлено (підроблено) бланк офіційного документа посвідчення водія, яке не відповідає встановленому зразку, а також внесено до нього завідомо неправдиві відомості щодо серії - КВІ, номеру - № НОМЕР_1 та інформації про наявність в ОСОБА_6 права на керування транспортними засобами категорії «В» та «С».

У подальшому, 13 травня 2021 року, ОСОБА_6 , у відділенні №1 «Нової Пошти», по вул. Проскурівська, 3, м. Деражня, Хмельницької області, отримав посилку з підробленим за попередньою змовою із невстановленою слідством особою офіційним документом - посвідченням водія серії НОМЕР_2 , яке надає право на керування транспортними засобами категорії «В» та «С», для подальшого його використання.

Своїми умисними діями, які виразились у підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.358 КК України.

Крім того, близько 16 години 20 хвилин 03.06.2021, ОСОБА_6 , під час керування транспортним засобом марки ВАЗ 21063 р.н. НОМЕР_3 по вул. Слободи, в м. Деражня Хмельницького району Хмельницької області, не користувався ременем пасивної безпеки, а тому для припинення вказаного правопорушення був зупинений працівниками поліції інспектором РПП СПД №1 ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_9 та поліцейським РПП СПД №1 ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області капралом поліції ОСОБА_10 .

Під час перевірки інспектором РПП СПД №1 ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_9 та поліцейським РПП СПД №1 ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області капралом поліції ОСОБА_10 документів на транспортний засіб та посвідчення водія, ОСОБА_6 , виконуючи законну вимогу працівників поліції щодо пред`явлення вказаних документів, діючи умисно, достовірно знаючи, що наявне у нього посвідчення водія серії НОМЕР_2 є підробленим, з метою створення перед працівниками поліції видимості наявності у нього права на керування транспортними засобами категорії «В» та «С» і таким чином уникнення від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних із порушенням Правил дорожнього руху (ст. 126 КУпАП), перебуваючи на водійському сидінні автомобіля марки ВАЗ 21063 р.н. НОМЕР_3 пред`явив та надав для перевірки працівникам поліції інспектору РПП СПД №1 ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_9 та поліцейському РПП СПД №1 ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області капралу поліції ОСОБА_10 завідомо підроблений для нього офіційний документ - посвідчення водія серії НОМЕР_2 із його анкетними даними та фотокарткою, і таким чином використав вказаний завідомо підроблений документ.

Своїми умисними діями, які виразились у використанні завідомо підробленого документу ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.358 КК України.

Не погоджуючись із вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Деражнянського районного суду Хмельницької області від 23 листопада 2022 року скасувати, та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч.4 ст.358 КК України у вигляді штрафу, а за ч.3 ст.358 КК України виправдати.

Вважає, що вирок суду першої інстанції ухвалений з істотним порушенням вимог кримінального та кримінально - процесуального закону, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та є занадто суворим.

Вказує, що стороною обвинувачення не доведено в суді час, місце, спосіб та інші обставини вчинення ОСОБА_6 правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, а саме - підроблення посвідчення водія за попередньою змовою групою осіб.

Звертає увагу, що особу, яка нібито спільно із обвинуваченим виготовляла підроблене посвідчення водія, ОСОБА_6 взагалі не знав до часу спілкування з нею виключно в «СМС повідомленнях», жодної домоваленності про спільне виготовлення посвідчення водія між ними не існувало. Наголошує, що ст.358 КК України жодним чином не передбачена відповідальність за придбання підробленого документа.

Зазначає, що при призначенні остаточного покарання судом першої інстанції не було враховано розяснення, які надані в пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. "Про практику призначення судами кримінального покарання". Безпідставно не врахувано те, що ОСОБА_6 визнав свою вину у використанні завідомо підробленого посвідчення водія, активно сприяв у розкритті злочину, щиро розкаявся у своїх діях, жодного разу до кримінальної відповідавльності не притягувався, має лише позитивні характеристики з місця проживання, хоч і не офіційно, але працевлаштований та має на утриманні трьох малолітніх дітей.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримання доводів поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіркою наявних матеріалів встановлено, що суд першої інстанції ухвалюючи вищевказаний вирок, в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Колегія суддів в ході апеляційного розгляду з`ясувала, що оскаржуваний вирок суду ухвалений на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом першої інстанції відповідно до ст. 94 КПК України в їх сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. У вироку суду наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, та кваліфікація його дій за ч.3 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України, тобто у вчиненні кримнільних правопорушень, за які він засуджений, за наведених в вироку обставин підтверджуються зібраними в справі та дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується колегія суддів.

Дії ОСОБА_6 суд першої інстанції вірно кваліфікував за ч.3 ст.358 КК України, як умисні дії, які виразились у підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, а також за ч.4 ст.358 КК України як умисні дії, які виразились у використанні завідомо підробленого документу.

В суді першої та апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав частково, лише щодо незаконного використання підробленого посвідчення водія, заперечивши наявність й нього умислу на підроблення офіційного документа. Пояснив, що в 2018 році його було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП із стягненням штрафу із позбавленням права керування транспортним засобом, у зв`язку з чим у нього було вилучено посвідчення водія категорії «В».

З метою отримання можливості керувати ТЗ він дійсно у період часу з 23.04.2021 по 13.05.2021 придбав за 7000 грн. у невстановлених осіб через мережу Інтернет посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке надає право на керування транспортними засобами категорії «В» та «С», однак йому не було відомо, що вказане посвідчення є підробленим документом та умислу на підроблення посвідчення він не мав. 03.06.2021 в м. Деражня він пред`явив працівникам поліції вказане посвідчення водія та лише тоді від вказаних працівників поліції дізнався, що воно є підробленим.

Суд повною мірою перевірив такі твердження обвинуваченого, навів спростування таких доводів обвинуваченого, з якими погоджується колегія суддів, позаяк такі доводи обвинуваченого, на переконання апеляційного суду, вказують про намагання обвинуваченого уникнути настання відповідальності за вчинене.

Вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України підтверджується такими доказами.

Зокрема, в своїх показаннях суду першої та апеляційної інстанції, обвинувачений підтвердив факт попереднього отримання у встановленому законом порядку 11.11.2016 в ТСЦ 6841 РСЦ МВС в Хмельницькій області посвідчення водія серії НОМЕР_4 виключно категорії «В», якому передувало відповідне навчання у закладі з підготовки водіїв, складання відповідних іспитів зі знання ПДР України та практичного керування автомобілем в органах поліції, тобто свою обізнаність із порядком отримання такого офіційного документа.

В свою чергу, здійснюючи дії по замовленню підробленого посвідчення водія серії НОМЕР_2 ОСОБА_6 не на офіційному сайті відповідного сервісного центру, а в соціальній мережі, надаючи власну фотокартку та персональні данні невстановленим особам, а не офіційним державним службовцям поліції, безпідставно вказав вимогу про незаконне зазначення в ньому додаткової категорії «С» без проходження відповідного навчання в закладі по підготовці, перепідготовці і підвищенню кваліфікації водіїв, а також погодився на «очищення» з бази даних МВС інформації про позбавлення його права керування ТЗ на підставі рішення суду.

Таким чином, отримуючи через пошту разом із підробленим посвідченням серії НОМЕР_2 також Свідоцтво серії НОМЕР_5 від 21.04.2021 року закладу по підготовці, перепідготовці і підвищенню кваліфікації водіїв «Жайворонок» та Довідку РСЦ МВС в м. Києві (ТСЦ №8044) про відсутність його серед осіб, позбавлених права керування транспортним засобами, ОСОБА_6 не міг не усвідомлювати недостовірності згаданих вище документів, які отриманні у непередбачений законодавством України спосіб.

Показання обвинуваченого надані в суді повністю спростовуються показаннями допитаних в суді першої інстанції свідків - працівників поліції, яким він пред`явив підроблене посвідчення водія, повідомивши при цьому, що придбав його через мережу Інтернет (відео з боді-камер), висновком технічної експертизи документів, листуванням ОСОБА_6 із невстановленою особою в соцмережі «Instagram» щодо виготовлення посвідчення водія за плату та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Так, його винуватість підтверджується зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими безпосередньо судом доказами, а саме:

Показаннями допитаних в суді першої інстанції працівників поліції, які підтвердили факт пред`явлення ОСОБА_6 підробленого посвідчення водія:

- свідка ОСОБА_9 , який повідомив суду, що 03.06.2021, він спільно із поліцейським РПП СПД №1 ВП № 3 ХРУП ОСОБА_10 , під час патрулювання в м. Деражня по вул. Слобода близько 16 год. 20 хв. помітили автомобіль ВАЗ 21063, водій якого під час руху не користувався засобами пасивної безпеки, у зв`язку з чим зупинили вказаний транспортний засіб. Водієм даного автомобіля виявився ОСОБА_6 . Під час перевірки документів на право керування транспортним засобом у ОСОБА_6 , останній пред`явив посвідчення водія. В ході звірки даних зазначених у пред`явленому для перевірки посвідченні з інформацією внесеною в бази даних було встановлено, що посвідчення водія, яке пред`явив ОСОБА_6 було видане іншій особі. Згідно пояснень ОСОБА_6 ,зазначене вище посвідчення він придбав у невідомих осіб через мережу Інтернет, а також він пояснив працівникам поліції, що він знає порядок отримання посвідчення водія, однак саме це посвідчення він придбав.

- свідка ОСОБА_10 , який надав суду покази, аналогічні показам свідка ОСОБА_9 та підтвердив факт пред`явлення 03.06.2021 ОСОБА_6 йому та ОСОБА_9 посвідчення водія, яке має ознаки підробки.

Письмовими доказами:

- рапортом інспектора РПП СПД №1 ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_9 , зареєстрованим за №1482 від 03.06.2021, згідно якого 03.06.2021 ОСОБА_6 під час зупинки транспортного засобу, яким він керував, пред`явив ОСОБА_9 та поліцейському ОСОБА_10 посвідчення водія НОМЕР_2 від 21.04.2021, видане ТСЦ 0544. В ході звірки даних зазначених в документах пред`явлених для перевірки ОСОБА_6 , із інформацією, внесеною в бази даних ІПС НП, було встановлено, що згідно ІПНП «НАІС посвідчення водія», посвідченням водія НОМЕР_2 видане ОСОБА_11 21.04.2021. Згідно пояснень ОСОБА_6 зазначене вище посвідчення водія НОМЕР_2 , яке він пред`явив для перевірки працівникам поліції, він придбав у невідомих осіб через мережу Інтернет;

- заявою ОСОБА_6 від 03.06.2021, згідно якої останній добровільно видав працівникам поліції посвідчення водія серії НОМЕР_2 ;

- протоколом огляду предмету (документів) від 03.06.2021, згідно якого оглянуто видане ОСОБА_6 03.06.2021 посвідчення водія, на якому зазначені відомості щодо серії - КВІ, номеру - № НОМЕР_1 та інформації про наявність в ОСОБА_6 права на керування транспортними засобами категорії «В» та «С»;

- висновком експерта №СЕ-19/123-4719-ДД від 01.07.2021, згідно якого за результатами проведення технічної експертизи документів встановлено, що бланк наданого на дослідження посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 , виданого 21.04.2021 центром 0544, не відповідає посвідченню встановленого зразку, що перебувають в офіційному обігу на території України;

- рапортом старшого дізнавача СД ВнП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_12 , зареєстрованим за №1999 від 23.07.2021, згідно якого в ході досудового розслідування кримінального провадження №0000101 від 03.06.2021 встановлено, що 03.06.2021 ОСОБА_6 під час зупинки транспортного засобу, яким він керував, пред`явив інспектору ОСОБА_9 та поліцейському ОСОБА_10 посвідчення водія НОМЕР_2 від 21.04.2021 з ознаками підробки, таким чином використавши його для власних цілей. Під час розслідування кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_6 , за попередньою змовою із невстановленою особою, надавши їй свої особисті дані для виготовлення підробленого посвідчення водія, виготовив дане посвідчення, після чого 03.06.2021 використав його для власних цілей;

- заявою ОСОБА_6 від 28.07.2021, згідно якої останній добровільно надав працівникам поліції свій мобільний телефон для проведення його огляду;

- протоколом огляду від 28.07.2021 із фототаблицею, згідно якого в ході огляду наданого ОСОБА_13 мобільного телефону марки «Samsung» оглянуто листування між ОСОБА_6 та невстановленою особою в соціальній мережі «Instagram» щодо виготовлення на ім`я ОСОБА_13 підробленого посвідчення водія категорії «В» та «С» за винагороду у розмірі 7000 гривень, а також щодо надання з цією метою ОСОБА_6 вказаній невідомій особі своїх анкетних даних, які необхідно було зазначити при підробленні документу, його фотокартки та зразка підпису;

- заявою ОСОБА_6 від 28.07.2021, згідно якої останній добровільно видав працівникам поліції документи, які були ним отримані у поштовому підправленні разом із посвідченням водія, а саме свідоцтво про закінчення закладу з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв серії НОМЕР_6 , довідку ТСЦ 8044 про наявність у ОСОБА_6 права на керування транспортними засобами категорії «В» та «С», а також конверт, у якому було упаковане поштове відправлення;

- протоколом огляду документів від 29.07.2021, згідно якого оглянуто добровільно видані ОСОБА_6 вищезазначені документи;

- листом СПД №1 ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області №6155/121/119/210-1/21 від 29.07.2021, згідно якого на письмову вимогу слідчого надано відеозаписи із нагрудних камер відеоспостереження працівників СПД №1 ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, які перебували на чергуванні 03.06.2021 у добовому наряді;

- протоколом огляду предмету (документів) від 29.07.2021 з фототаблицею, згідно якого оглянуто вміст оптичного диску з відеозаписом з нагрудних камер відеоспостереження працівників СПД №1 ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, на якому зафіксовано момент пред`явлення 03.06.2021 ОСОБА_6 працівникам поліції підробленого посвідчення водія та його пояснення про те, що вказане посвідчення він замовив в мережі інтернет;

- листом регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Хмельницькій області №31/22-2485 від 29.07.2021, відповідно до якого згідно Єдиного державного реєстру МВС ОСОБА_6 11.11.2016 видавалось ТСЦ 6841 РСЦ МВС в Хмельницькій області посвідчення водія серії НОМЕР_4 категорії «В». Посвідчення водія серії НОМЕР_2 видано 21.04.2021 ТСЦ 0544 РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій області ОСОБА_11 категорії «В» та «С».

Згідно ЄДР МВС посвідчення водія НОМЕР_4 в ОСОБА_6 вилучено 02.06.2018 на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду від 12.07.2018 (справа №686/13241/18) та знаходиться на зберіганні в ТСЦ №6841 РСЦ ГСЦ МВС в Хмельницькій області;

- копією постанови Хмельницького міськрайонного суду від 12.07.2018 по справі №686/13241/18 про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Речовими доказами:

- посвідченням водія серії НОМЕР_2 , яке добровільно видав працівникам поліції ОСОБА_6 03.06.2021 (постанова про приєднання до справи речових доказів від 01.07.2021);

- документами, які були отримані ОСОБА_6 у поштовому підправленні разом із підробленим посвідченням водія (свідоцтво про закінчення закладу з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв серії НОМЕР_6 , довідка ТСЦ 8044 про наявність у ОСОБА_6 права на керування транспортними засобами категорії «В» та «С», а також паперовий конверт «Нова Пошта», у якому було упаковане поштове відправлення, із прикріпленою до нього товарно-транспортною накладною), які добровільно видані ОСОБА_6 28.07.2021 (постанова про визнання речовим доказом від 29.07.2021);

- оптичним диском з відеозаписом з нагрудних камер відео спостереження працівників СПД №1 ВП №3 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, на якому зафіксовано момент пред`явлення 03.06.2021 ОСОБА_6 працівникам поліції підробленого посвідчення водія (постанова про визнання речовим доказом від 29.07.2021).

Обвинувачений в ОСОБА_13 в суді першої та апеляційної інстанції заперечував свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.358 КК України, пояснюючи це тим, що йому не було відомо, що він замовив і отримав підроблене посвідчення водія.

Однак з цими доводами не погоджується колегія суддів з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 будучі позбавленим права керування транспортними засобами за постановою суду, вирішив підробити та використовувати посвідчення водія. З цією метою зв`язався з особою (кримінальне провадження стосовно якої виділено в окреме провадження), щодо сприяння у виготовленні підроблених документів, та за винагороду у розмірі 7000 гривень домовився з нею щодо спільного виготовлення підробленого посвідчення водія, діючи умисно, за попередньою змовою із вказаною невстановленою на цей час слідством особою, безпосередньо виконав частину об`єктивної сторони кримінально-караного діяння, пов`язаного із підробленням офіційних документів, надавши (повідомивши) цій особі свої анкетні данні, які необхідно було зазначити при підробленні документу, а також використовуючи можливості мобільного телефону, переслав свою фотокартку та зразок свого підпису.

У свою чергу, невстановленою на цей час слідством особою, відносно якої матеріали виділено в окреме провадження, у невстановлений час та у невстановленому місці, виконано іншу частину об`єктивної сторони кримінально-караного діяння, пов`язаного із підробленням офіційних документів, а саме: за допомогою друкуючого пристрою зі термосублімаційним способом нанесення зображення, із використанням отриманої від ОСОБА_6 інформації (анкетних даних, фотокартки та підпису), виготовлено (підроблено) бланк офіційного документа посвідчення водія, яке не відповідає встановленому зразку, а також внесено до нього завідомо неправдиві відомості щодо серії - КВІ, номеру - № НОМЕР_1 та інформації про наявність в ОСОБА_6 права на керування транспортними засобами категорії «В» та «С».

Таким чином, ОСОБА_6 діяв як співвиконавець злочину, оскільки виконав свою роль з іншою особою у вчиненні спільного злочину, а саме у виготовленні підробленого посвідчення водія, що спростовує твердження обвинуваченого про його необізнаність в придбанні підробленого посвідчення.

Зазначені фактичні обставини у їх сукупності свідчать про доведеність вини обвинуваченогоОСОБА_6 у злочині передаченого ч.3 ст.358 КК України, як умисні дії, які виразились у підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, а також за ч.4 ст.358 КК України як умисні дії, які виразились у використанні завідомо підробленого документу.

Отже, з урахуванням вищезазначеного, а також того, що наведені вище докази отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, які відповідно до ст.91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема, подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки вчинення кримінального правопорушення) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, взаємоузгоджуються між собою, а відтак в силу положень ст.ст.84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності, поза розумним сумнівом, доводять вину обвинуваченого у інкременованих йому злочинах.

На думку колегії суддів, висновки суду не містять протиріч, за встановленими судом фактичними обставинами кримінального правопорушення, твердження в апеляційній скарзі обвинуваченого про те, що висновки суду, викладені в судовому рішенні, не відповідають обставинам кримінального провадження безпідставні та спростовуються матеріалами провадження.

Суд першої інстанції перевіряв в судовому засіданні доводи обвинуваченого, у тому числі і зазначені в апеляційній скарзі, які свого підтвердження не знайшли.

В апеляційній скарзі обвинувачений оскаржує рішення суду і в частині призначеного покарання, вважаючи його занадто суворим, незаконним та необґрунтованим, оскільки воно не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, просить скасувати вирок суду першої інстанції і призначити покарання за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу.

Колегія суддів не може погодитися з вказаними апеляційними доводами.

Згідно зі ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до положень статті 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Згідно зі ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, у значенні ст. 414 КПК України, означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до кримінальних правопорушень якої категорії тяжкості відносить закон (ст. 12 КК України) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у ст. 12 КК дається лише видова характеристика ступеня тяжкості кримінального правопорушення, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за кримінальне правопорушення цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Під особою обвинуваченого у контексті ст. 414 КПК України розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення. Тобто поняття «особа обвинуваченого» вживається у тому ж значенні, що й у п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України поняття «особа винного».

Згідно усталеної практики Верховного Суду, термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної або касаційної інстанцій, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції керувався положеннями статей 50, 65-67 КК України, роз`ясненнями, що містяться у п.1-3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, з наступними змінами та належним чином врахував ступінь тяжкості вчинених кримнільгних правопорушень, дані про особу винного, який раніше не судимий, інвалідом не являється, стан його здоров`я нормальний, на «Д» обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, по місцю проживання характеризується позитивно, не перебуває на військовому обліку, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, працює неофіційно, визнавши обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому визнано активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено, та дійшов висновку, що призначене покарання у виді обмеження волі в межах санкції, що передбачає відповідальність за вчинення кримінальних правопорушеннь, передбачених ч.3 та ч.4 ст.358 КК України буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів .

Також, не заслуговують на увагу доводи апелянта про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості та особі обвинуваченого, суд апеляційної інстанції не знайшов обґрунтованих підстав для пом`якшення призначеного покарання, оскільки обвинувачений не працює та відповідно не має належного матеріального забезпечення, що з огляду вимоги статей 56, 57 КК України виключає можливість призначення ОСОБА_6 покарання у вигляді штрафу.

Твердження захисника та обвинуваченого, що покарання є занадто суворим, не відповідає вимогам зазначених норм кримінального та кримінально процесуального Законів України, колегія судді відхиляє.

Тож, врахувавши вищевказані обставини, суд першої інстанції призначив ОСОБА_6 , на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 4 роки, звільнивши ОСОБА_6 на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, яке повністю відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (проступків), встановленим обставинам справи та особі обвинуваченого, а також, сприятиме меті покарання, буде достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження в подальшому вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вирок ухвалений у відповідності до вимог ст.ст. 373, 374 КПК України, підстав для зміни чи скасування вироку в межах поданої апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Вирок Деражнянського районного суду Хмельницької області від 23 листопада 2022 року щодо ОСОБА_6 - залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: