Справа № 344/4390/23
Провадження № 1-кп/344/768/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

та захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Микуличин Яремчанської міської ради Івано-Франківської області, українця, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, не працюючого, розлученого, має на утриманні одну малолітню дитину, згідно з ст. 89 КК України раніше не судимого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 умисно заподіяв працівникові правоохоронного органу легкі тілесні ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків за наступних обставин.

О 19год. 02 лютого 2023 року екіпаж «ЯСЕНЬ 104» у складі командира взводу № 2 роти № 4 Управління патрульної поліції в Луганській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 та інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 , які були одягнуті в однострій поліцейського, після проведення інструктажу керівництвом Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області та отримання табельної вогнепальної зброї, спеціальних засобів та засобів індивідуального захисту, приступили до виконання службових обов`язків. Таким чином, старший лейтенант поліції ОСОБА_4 та лейтенант поліції ОСОБА_7 знаходились при виконанні службових обов`язків, які згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», є працівниками правоохоронного органу.

02 лютого 2023 року о 21год. 17хв. на службовий планшет надійшло повідомлення про бійку за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Сухомлинського, 4, корпус 3. Відповідно до вимог Закону України «Про Національну поліцію» щодо здійснення своєчасного реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події працівники поліції ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , використовуючи службовий автомобіль марки «Peugeot 301», реєстраційний номер НОМЕР_2 на синьому фоні, прибули за вказаною адресою. Прибувши на місце виклику, працівниками правоохоронного органу у приміщенні загального коридору на сходовій клітці між четвертим та п`ятим поверхами було виявлено ОСОБА_5 , який перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, виражався нецензурною лексикою в сторону ОСОБА_8 . Реагуючи на вказане правопорушення, працівниками правоохоронного органу було подано законну вимогу ОСОБА_5 припинити правопорушення, однак ОСОБА_5 , нехтуючи законною вимогою працівників правоохоронного органу під час виконання ними службових обов`язків, почав зневажливо ставитися до працівників патрульної поліції.

Виконуючи вимоги ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» щодо припинення виявленого адміністративного правопорушення, працівниками правоохоронного органу, для забезпечення публічної безпеки, в силу положень ст. ст. 29, 42, 43, 44, 45 Закону України «Про Національну поліцію», було застосовано відносно ОСОБА_5 законні, необхідні, пропорційні та ефективні поліцейські заходи примусу - фізичну силу, шляхом загину руки за спину та спецзасіб кайданки. Надалі працівниками поліції з метою оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення на ОСОБА_5 було прийнято рішення доставити останнього до Івано-Франківського РУП ГУ НП в Івано-Франківській області. Для цього працівники правоохоронного органу почали супроводжувати ОСОБА_5 сходовою кліткою до виходу із під`їзду будинку. Знаходячись біля дверей виходу із під`їзду будинку ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, усвідомлюючи, що перед ним перебувають працівники правоохоронного органу під час виконання службових обов`язків, наніс удар головою в ділянку обличчя працівнику поліції ОСОБА_4 . В результаті неправомірних дій ОСОБА_5 відповідно до висновку судово-медичного експерта потерпілому ОСОБА_4 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в слизову оболонку правої шоки, який відноситься до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та беззастережно, підтвердив всі без винятку викладені в обвинувальному акті обставини умисного заподіяння ним в стані сп`яніння працівнику правоохоронного органу ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень. У вчиненому обвинувачений щиро каявся, у потерпілого просив вибачення, а суд просив суворо його не карати.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою всіх учасників судового провадження судом встановлено порядок дослідження доказів в даному кримінальному провадженні та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються і визнаються самим обвинуваченим. Суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу та дають можливість вирішити долю речових доказів. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином; дані про особу винного; його вік; стан здоров`я та його майновий стан; він не працює; розлучений; має на утриманні одну малолітню дитину; на обліку в лікарів психіатра та нарколога він не перебуває; згідно з ст. 89 КК України раніше не судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає повне та беззастережне визнання вини, щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Крім цього, в досудовій доповіді Івано-Франківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області про обвинуваченого ОСОБА_5 зазначено про середній рівень ризику ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень ризику небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, а виправлення ОСОБА_5 на думку органу пробації без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, в тому числі окремих осіб.

Отже, враховуючи вищенаведене, думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки із встановленням іспитового строку 1 рік 6 місяців, обвинуваченого, який просив суворо його не карати волі не позбавляти, та захисника, який просив застосувати положення ст. 69 та ст. 75 КК України, суд, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, вважає, що ОСОБА_5 слід призначити основне покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 2 ст. 345 КК України, і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Крім цього, з урахуванням викладених вище обставин та особи обвинуваченого, до якого у потерпілого відсутні будь-які претензії, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства, а тому до нього слід застосувати ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, поклавши на нього відповідні обов`язки.

В той же час достатніх правових підстав для застосування за клопотанням сторони захисту положення ст. 69 КК України судом встановлено не було.

Цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ DVD-R диск із відеозаписами (постанова слідчого від 18 лютого 2023 року), - зберігати в матеріалах кримінального провадження сторони обвинувачення.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення, інші учасники мають право отримати його копію в суді.

Вирок може бути оскаржено з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 КПК України шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий-суддя Роман ХОРОСТІЛЬ