1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/7231/22 1-кс/335/2914/2022
ВСТАНОВИВ:
06.12.2022 слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області підполковник поліції ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з клопотання про арешт майна.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, скоїли закінчений замах на умисне вбивство ОСОБА_6 , на замовлення, за попередньою змовою групою осіб. Окрім того, в ході вчинення замаху на умисне вбивство ОСОБА_6 , ОСОБА_5 обрав спосіб вчинення вбивства потерпілого, який є небезпечним для життя багатьох осіб, а саме ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .
Після цього, ОСОБА_5 , діючи відповідно до заздалегідь розробленого плану, залишивши знаряддя вчиненого злочину, пішки покинув місце вчинення злочину, а далі на таксі прослідував за адресою: АДРЕСА_1 .
Вилучені в ході обшуку речі та документи слугуватимуть доказом того, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди та є предметами кримінального правопорушення.
Обмеження у користуванні, розпорядженні та відчуженні цим майном є необхідним для збереження цих речей. Не наклавши арешту на це майно, цілком обґрунтованим є ризик зникнення, пошкодження тощо, цього майна та унеможливить у подальшому проведення зазначених слідчих дій.
Беручи до уваги те, що тимчасово вилучене майно, має істотне значення для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки зберегло на собі сліди скоєного кримінального правопорушення і необхідне для проведення ряду судових експертиз у кримінальному провадженні, слідчий вважає за необхідним застосувати такий захід забезпечення як арешт майна.
Слідчий в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Клопотання підтримує та просить його задовольнити з підстав, що викладені в ньому.
Власник майна у судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку.
В свою чергу, ураховуючи норми ст.ст. 22, 26, 172 КПК України, слідчим суддею визнано за можливе провести судовий розгляд клопотання у відсутність слідчого.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали поданого клопотання, вважає його таким, що підлягає задоволенню.
Клопотання про фіксування процесуальної дії за допомогою технічного засобу під час розгляду клопотання слідчому судді не надходило і за ініціативою слідчого судді не здійснювалося, що відповідає вимогам ст. 107 КПК України.
Згідно зі ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, а заходом забезпечення кримінального провадження, в тому числі, є арешт майна.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Як передбачено ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Встановлено, що клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 171 КПК України, подане ним в строк, передбачений ст. 171 ч. 5 КПК України.
Зазначене у клопотанні майно відноситься до видів передбачених Главою 17 Розділу ІІ КПК України, на які може бути накладено арешт.
Постановою слідчого від 02.11.2022 зазначене вище майно було визнано речовими доказами.
В обґрунтування клопотання про необхідність накладення арешту на вилучене майно, слідчий зазначає, що вказане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, є речовими доказами у кримінальному провадженні. В ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене майно з метою збереження речових доказів та проведення ряду судових експертиз у кримінальному провадженні.
Описана у клопотанні фабула у сукупності з матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання, на даному етапі провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, п.п. 5, 11, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України.
Частиною 1 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Слідчий в клопотанні довів підстави вважати, що накладення арешту на вилучене майно, є необхідним заходом забезпечення кримінального провадження.
При цьому, в судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ» проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. the United Kingdom від 24.10.1986, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, з метою збереження речових доказів, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту вказаного у клопотанні прокурора майна.
З огляду на викладене, клопотання підлягає задоволенню в повному обсязі.
Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя
Клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 задовольнити.
Заборонити будь-яким особам розпоряджатися, користуватися та відчужувати зазначене майно до прийняття рішення про скасування арешту.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_11 ОСОБА_12