ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 608/1212/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/111/23 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.ч. 2, 4 ст. 185 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2023 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження №11-кп/817/111/23 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Чортківського районного суду Тернопільської області від 02 лютого 2023 року щодо нього за ч.ч. 2, 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2,4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі та за ч. 4 ст.185 КК України - у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

В порядку КПК України вирішено питання про долю речових доказів та судових витрат.

Згідно з вироком суду, 21 листопада 2021 року ОСОБА_6 перебуваючи в під`їзді будинку по АДРЕСА_1 , користуючись вільним доступом, керуючись корисливим мотивом, діючи умисно, повторно, таємно викрав із площадки будинку між четвертим та п`ятим поверхом, належний ОСОБА_8 , велосипед торговельної марки «NEXT» модель «Gauntlet», чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1730 гривень.

Крім цього, 01 грудня 2021 року близько 14:20 годин ОСОБА_6 , перебуваючи по вул. Шевченка м. Чортків Тернопільської області неподалік магазину «Смаколик», користуючись вільним доступом, керуючись корисливим мотивом, діючи умисно, повторно, таємно викрав належний ОСОБА_9 , велосипед чорного кольору, який знаходився біля стіни магазину чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1670, 40 гривень.

Крім цього, 08.08.2022, близько 14 години, ОСОБА_6 , з метою незаконного особистого збагачення, керуючись корисливим мотивом,будучи особою, яка раніше вчиняла майнові злочини, перебуваючи в приміщенні житлового будинку ОСОБА_10 , який розташований в АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, під час дії воєнного стану, встановленого Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №341/2022 від 17.05.2022. таємно, шляхом вільного доступу, викрав належні ОСОБА_10 мобільний телефон торгової марки «BRAVIS MAJOR BLACK», IMEI - НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , чорного кольору, вартістю 324,10 грн. та мобільний телефон торгової марки «SAMSSUNG GALAXY А03 CORE», ІМЕІ - НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , чорного кольору, вартістю 3669,66 грн., чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 3993,76 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання через його невідповідність тяжкості скоєних ним кримінальних правопорушень та його осбі через суворість.

Вважає що суд не врахував обставини, що пом`якшують його покарання- щире каяття, визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування завданих збитків, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких життєвих обставин, а також думку потерпілих, які не мають до нього претензій матеріального характеру та його суворо не карати.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого, який підтримав подану апеляцію та просив її задовольнити з викладених у ній мотивів, прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно статті 392 КПК України рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення є правильними і базуються на досліджених в судовому засіданні та наведених у вироку доказах в їх сукупності та взаємозв`язку, яким суд дав належну оцінку, обґрунтовано визнавши належними, допустимими та достатніми для засудження ОСОБА_6 .

Місцевий суд вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна - крадіжка, вчинена повторно, та за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна - крадіжка, вчинена в умовах воєнного стану.

Вказані обставини ніким з учасників судового розгляду не оспорюються, а тому колегіією суддів не переглядаються.

Перевіряючи доводи апелянта щодо невідповідності призначеного йому покарання тяжкості скоєних ним кримінальних правопорушень та його особі через суворість, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

У відповідності до ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При призначенні обвинуваченому покарання місцевий суд повністю дотримався вищенаведених положень закону, зокрема, врахував ступінь тяжкості скоєних ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, які згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжкого та тяжкого злочинів. Обставиною, що пом`якшує його покарання суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриття злочину, повне відшкодування завданих злочинами збитків, обставиною, яка його обтяжує - рецидив злочинів.

Також місцевий суд врахував дані про особу винного, який є раніше судимою особою, його позитивну характеристику за місцем проживання, не перебування на диспансерному обліку в психіатра та нарколога, відсутність до нього предтензій з боку потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та прийшов до висновку, що те, що покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі визначеному санкцією закону України прокримінальну відповідальність, за якою він притягується до кримінальної відповідальності, буде відповідати тяжкості вчинених злочинів, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів. При цьому при призначенні показання за сукупністю злочинів суд обрав найменш обтяжливий принцип - поглинення менш суворого покарання більш суворим. З таким висновком погоджується і колегія суддів та не вбачає підстав для призначення ОСОБА_6 більш м`якого покарання, в тому числі і для застосування положень ст.69 КК України.

Так, за змістом ст. 69 КК України призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину з урахуванням особи винного.

У кожному випадку застосування ст. 69 КК України суд зобов`язаний у своєму рішенні зазначити, які саме обставини справи або дані про особу винного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, при цьому зобов`язаний не лише перерахувати обставини, що можуть бути враховані як такі, що пом`якшують покарання, а й обґрунтувати, виходячи із загальних засад призначення покарання, яким чином сукупність таких обставин істотно знизила тяжкість вчиненого злочину. Тлумачення цієї норми свідчить, що вона надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто, якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що можливість застосування ч. 1 ст. 69 КК України є правом, а не обов`язком суду і у тому разі, якщо суд встановить безумовні підстави для призначення обвинуваченому нижчого покарання ніж передбаченого санкцією частини статті інкримінованого йому злочину.

Суд першої інстанції не знайшов підстав для призначення ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, а саме нижче від найнижчої межі, з чим погоджується і колегія суддів.

З урахуванням сукупності зазначених обставин, характеру вчинених кримінальних правопорушень, колегія суддів вважає, що судом вірно призначено покарання обвинуваченому в межах санкцій закону України про кримінальну відповідальність оскільки дані про особу обвинуваченого, зокрема, наявність судимості та кількість скоєних ним кримінальних правопорушень за короткий період часу та одразу ж після звільнення з місць позбавлення волі, не дають підстав для застосування ст.69 КК України оскільки не слугуватимуть превентивній меті покарання, зокрема, виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Перевіряючи доводи обвинуваченого щодо неврахування судом першої інстанції думки потерпілих, які просили його суворо не карати та відсутність з їх боку до нього будь-яких претензій, колегія суддів виходить з того думка потерпілих може враховуватись судом при призначенні покарання, однак не є вирішальною. Крім того, колегія суддів враховує що потерпілі просили його не карати та при призначенні покарння покладались на думку суду, до чого місцевий суд прислухався та врахував її, призначивши покарання ОСОБА_6 у мінімальному розмірі, визначеному санкцією ст.185 КК України.

Також обвинувачений в апеляційній скарзі посилається на наявність помякшуючої його покарання обставини- вчинення злочину внаслідок збігу тяжких життєвих обставин, проте, не розкривє її зміст, а тому колегія суддів не може врахувати її оскільки в апеляційній скарзі не вказано, які саме тяжкі сімейні обставини зумовили вчинення ним злочину.

Іншим обставинам, які ОСОБА_6 наводить в апеляційній скарзі в якості підстав для помякшення йому покарання, зокрема, щодо визнання ним вини, щирого каття та активного спритяння розкриттю злочину, його позитивної характеристики за місцем проживання, місцевий суд надав оцінку у вироці та врахував їх при призначенні покарання. Колегія суддів вважає що вони в скупності не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості скоєних ОСОБА_6 злочинів та дають підстави для застосування ст.69 КК України.

Отже, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 слід залишити без задоволення, а вирок Чортківського районного суду Тернопільської області від 02 лютого 2023 року щодо нього - без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Чортківського районного суду Тернопільської області від 02 лютого 2023 року щодо ОСОБА_6 за ч.ч. 2, 4 ст. 185 КК України - без змін.

Ухвала Тернопільського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою- в той же строк з дня отримання копії судового рішення.

Головуючий

Судді