У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/8835/22

№ 1-кс/183/2192/22

22 грудня 2022 року

м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в закритому судовому засіданні клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_4 , про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному 23.06.2015 року до ЄРДР за № 0000210, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Слідчому судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що за наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06 квітня 2012 року № 137-ос старшого прапорщика ОСОБА_5 зараховано на посаду інспектора прикордонної служби 1 категорії 1 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІІ категорії (тип Б).

Проходячи військову службу старший прапорщик ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Відповідно до Закону України «Про боротьбу з тероризмом» 14 квітня 2014 року на сході України розпочата антитерористична операція, як комплекс скоординованих спеціальних заходів спрямованих на попередження, запобігання та припинення терористичної діяльності, звільнення заручників забезпечення безпеки населення, знешкодження терористів, мінімізацію наслідків терористичної діяльності.

Указом Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 до антитерористичної операції були залучені сили СБУ, МВС, підрозділи Міністерства оборони та Прикордонної служби, а також центральні та місцеві органи влади.

4 червня 2014 року старший прапорщик ОСОБА_5 знаходився за місцем дислокації відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_1 , та разом з іншими військовослужбовцями ніс службу.

06.06.2014 року приблизно о 10.00 годині відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » оточили озброєні представники незаконних збройних формувань.

З метою запобігання знищенню особового складу, техніки та зброї відділу прикордонної служби першим заступником начальника Східного регіонального управління полковником ОСОБА_6 начальнику відділу майору ОСОБА_7 дано наказ про вивід особового складу, техніки та зброї з місця дислокації підрозділу, евакуації жінок військовослужбовців та передислокації особового складу за маршрутом ВПс « ІНФОРМАЦІЯ_3 »-ВПс «Дяково»-ППр « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Штатному особовому складу відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в якому рахувався та проходив військову службу старший прапорщик ОСОБА_5 з метою вирішення питань безпеки родин визначено термін прибуття до нового місця дислокації ВПс «Білолуцьк» до 10.06.2014 року.

Однак, старший прапорщик ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ухилитися від військової служби, 10 червня 2014 року до нового місця дислокації відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_6 » за адресою: АДРЕСА_2 , не з`явився.

12.06.2015 року у відношенні ОСОБА_5 складено повідомлення про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, цього ж дня направлено за постійним місцем мешкання останнього та оголошено його в розшук, здійснення якого доручено органам МВС України. Досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинене на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України.

До цього часу підозрюваний до військової частини не повернувся, до виконання службових та посадових обов`язків не приступив, тобто продовжує ухилятися від проходження військової служби.

Підозрюваний на виклики до органу досудового розслідування не з`являється, про місце свого проживання, а також номер телефону за яким з ним можливо зв`язатись слідчому та прокурору не повідомляє.

Таким чином ОСОБА_5 вчиняє дії щодо переховування від органів досудового розслідування та суду, тобто такі, що передбачені п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, а також продовжує вчиняти кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 408 КК України, що свідчить про існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України. Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є запобігання спробам вчинення вказаних діянь.

На даний час на території Донецької та Луганської областей тривають воєнні дії в зв`язку із вторгненням армії рф між Збройними Силами України та військами рф, незаконними військовими формуваннями, які тимчасово окупували частину території Донецької та Луганської областей, яка є непідконтрольною правоохоронним та іншим органам влади України, а відтак, з метою ухилення від слідства та суду, підозрюваний ОСОБА_5 під тиском кримінальної відповідальності за вчинення злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, перебуває на тимчасово окупованій території Донецької та Луганської областей, а тому існують ризики переховування останнього у такий спосіб від органів досудового розслідування та суду.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Запобігти настанню вказаного ризику неможливо застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування.

Вручити ОСОБА_5 копії клопотання про обрання запобіжного заходу та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність його застосування не надалось можливим у зв`язку із тим, що місцезнаходження ОСОБА_5 органу досудового розслідування не відоме.

Приймаючи до уваги викладене, з метою приводу підозрюваного

ОСОБА_5 для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому слідчий за погодженням з прокурором звернулися до слідчого судді з клопотанням про надання дозволу на затримання з метою приводу.

В судове засідання прокурор не з`явилася у зв`язку з обмеженнями, встановленими військовим станом в Україні. Слідчий суддя вважає, що її неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши клопотання та надані письмові докази, слідчий суддя вважає, що дане клопотання про надання дозволу на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою приводу підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 189 КПК України слідчий суддя не має права відмовити в розгляді клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного, обвинуваченого, навіть якщо існують підстави для затримання без ухвали суду про затримання з метою приводу.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено доведеним, що зазначені у клопотанні обставини вказують на наявність підстав для затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою приводу.

При вирішенні питання про затримання підозрюваного з метою приводу слідчий суддя враховує, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, обґрунтована. Також вказані під час судового розгляду прокурором ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, дійсно наявні.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, яке віднесене законом до категорії тяжких, санкцією якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі, що може бути підставою та мотивом для підозрюваного навмисно переховуватися від слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; крім того, під час досудового розслідування ОСОБА_5 оголошено у розшук, тобто він вже переховувався від органів досудового розслідування та суду.

Тому слідчий суддя приходить до висновку, що підозрюваний, розуміючи можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 фактично своїми діями підтверджує намір продовжити скоювати кримінальні правопорушення, а також це дає йому можливість скоїти інше кримінальне правопорушення.

Тому слідчий суддя приходить до висновку, що підозрюваний, розуміючи можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, може продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України.

Оцінюючи вищевказані обставини, слідчий суддя також приймає до уваги у розумінні практики ЄСПЛ те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Аналізуючи вищевикладене, слідчий суддя прийшла до висновку, що існують обставини, зазначені у п.п. 1, 2 ч. 4 ст. 189 КПК України, що має важливе значення для прийняття рішення про надання дозволу на затримання підозрюваного з метою приводу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 177, 189, 190 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженця м. Свердловськ Луганської області, громадянина України, з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Контроль за виконанням ухвали доручити прокурору Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, який буде здійснювати процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_8 ОСОБА_9