Справа № 755/8934/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" грудня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002584 від 11 квітня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює інспектором служби безпеки «Миронівський хлібопродукт», з вищою освітою, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин України, раніше не судимий, у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :

Формулювання обвинувачення, яке пред`явлено ОСОБА_6

11 квітня 2020 року приблизно о 19 год 48 хв ОСОБА_6 , рухаючись на власному транспортному засобі марки «Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 , по Набережному шосе в м. Києві, побачив як водій транспортного засобу марки «BMW», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 , при зміні смуг рядності вправо, здійснюючи поворот на міст «Метро», не надав йому перевагу в русі прямо, після чого у ОСОБА_6 виник злочинний умисел щодо грубого порушення громадського порядку із заздалегідь заготовленим предметом для нанесенням тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Реалізуючи свої злочинні наміри, направлені на умисне заподіяння тілесних ушкоджень водію транспортного засобу марки «BMW», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин щодо порушення останнім правил дорожнього руху, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства, ігноруючи існуючі в суспільстві елементарні правила поведінки, моральності та добропристойності, діючи з особливою зухвалістю, наздогнав на своєму автомобілі транспортний засіб «BMW», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 , на з`їзді з мосту «Метро» в напрямку просп. Броварського в м. Києві з правого боку, та опустивши ліве переднє водійське скло свого автомобіля, із заздалегідь заготовленого невстановленого предмету для нанесення тілесних ушкоджень, демонструючи зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, та з метою самоутвердження за рахунок приниження гідності інших осіб, з метою нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , о 19 год 49 хв 11 квітня 2020 року здійснив постріл у напрямку водія ОСОБА_10 , який керував транспортним засобом «BMW», д.н.з. НОМЕР_2 , бажаючи настання наслідків у вигляді нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , пошкодив праве скло передніх дверей автомобіля «BMW», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_10 .

Після чого ОСОБА_6 на автомобілі «Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник та в результаті переслідування був затриманий працівниками поліції о 21 год 00 хв по просп. Соборності, 1 у м. Києві.

Крім того, ОСОБА_6 , у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, перебуваючи у невстановлену місці, придбав телескопічну дубинку, яка була виготовлена промисловим способом і є холодною зброєю ударно-дробильної дії.

ОСОБА_6 , діючи умисно, не маючи передбаченого законом дозволу, в порушення Положення про дозвільну систему (затверджене Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року), Інструкції "Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів", затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21 серпня 1988 року, Постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року «Про право власності на окремі види майна» та додатку №1 до вказаної постанови («Перелік видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України») поклав її до власного автомобіля марки «RangeRover», д.н.з. НОМЕР_1 , та почав незаконно, без передбаченого законом дозволу, носити (переміщати та транспортувати) холодну зброю в автомобілі.

11 квітня 2020 року о 21 год 00 хв ОСОБА_6 в результаті переслідування був затриманий працівниками поліції за адресою: м. Київ, просп. Соборності, 1, під час проведення обшуку автомобіля «Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 , а саме у внутрішній кишені сумки чорного кольору ОСОБА_6 , яка лежала на підлозі біля переднього пасажирського сидіння, виявили та вилучили вищевказану телескопічну дубинку, яка виготовлена промисловим способом та відноситься до холодної зброї ударно-дробильної дії.

Позиція сторони захисту

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 свою вину не визнав та зазначив, що 11 квітня 2020 року приблизно о 19 год 50 хв він керував транспортним засобом «Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 , по Набережному шосе в м. Києві, у автомобілі також була його дружина.Жодних конфліктних ситуації на дорозі не було, він об`їхав автомобіль потерпілого і поїхав по іншій полосі.Особа потерпілого йому невідома, його автомобіль він ніколи раніше не бачив. Приблизно через півтори години його зупинила поліція, причину зупинки не повідомили, спитали документи, потім питали чи є зброя. Унього була зброя, він показав дозвіл і зброю, порушень не було. Потім під`їхали ще 6 поліцейських автомобілів, поняті, він взагалі не зрозумів що сталось. Його затримали, показали відео із відеореєстратора з автомобіля потерпілого, він навіть нічого не побачив, тоді був звичайний день. Незрозуміло чому у нього забрали нагородну зброю, пневматичну гвинтівку, ніж і досі нічого не повернули, хоча вони не мають ніякого відношення до справи. У справі немає жодного документу про звернення потерпілого до правоохоронних органів, він був у шоці, коли сказали, що його заарештовують, він не зрозумів чому. Всі поліцейські обступили машину, він сказав дружині, щоб вона зняла на відео, що вони там роблять, і коли вона підійшла знімати, вони закрили двері, потім з часом приїхала оперативна група.Він не погоджується з показами понятих та свідків, оскільки жодних пострілів він не робив, коли був звук пострілу його автомобіль вже був попереду. Пошкоджень на дорозі він не помітив, кулі з автомобіля потерпілого, наскільки він пам`ятає, вилучено не було.

Крім того, дубинка, яку вилучили поліцейські, не його, її не було в його транспортному засобі, побачив він її вперше. Він показував поліцейському зброю, яка у нього була, показував пусту кобуру, документи, дубинки тоді не було. Вона з`явилась якимось чином коли під`їхали інші поліцейські і поняті та обступили його автомобіль.

Він робив усні зауваження, не хотів підписувати протокол, бо не розумів на якій підставі його затримали, хотів почекати адвоката, але поліцейський сказав, що затримає ще й дружину, тому підписав протокол.

Захисник ОСОБА_13 просив виправдати ОСОБА_6 у зв`язку з відсутністю в його діянні складів злочинів, передбачених ч. 2 ст. 263, ч. 4 ст. 296 КК України, оскільки стороною обвинувачення у судовому засіданні не надано безсумнівних, достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження висунутого обвинувачення.

Позиція потерпілого

Будучи допитаним у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 показав, що 11 квітня 2020 року приблизно о 19 год 50 хв керував транспортним засобом марки «BMW», д.н.з. НОМЕР_2 , у бік метро Лівобережна по мосту «Метро», поряд на пасажирському сидінні була знайома. У кінці мосту його обігнав обвинувачений на автомобілі марки «Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 ,та здійснив постріл у його автомобіль, влучення у вікно було на рівні шиї пасажира, після пострілу автомобіль марки «Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 , поїхав далі. Спочатку він зупинився і зателефонував другу, запитав чи все нормально з дівчиною, постріл сприйняв як загрозу для власного життя. Після цього подивився відео на відеореєстраторі, особу обвинуваченого та сам постріл не бачив, проте бачив зброю - пістолет. З якої зброї здійснювався постріл він не може розпізнати, але впевнений, що чув постріл, оскільки знає як він звучить (у 2012 році закінчив військову кафедру). І плівка тонування, і скло були пробиті, кулю самостійно він не шукав, її почав шукати наряд поліції біля метро Лівобережна, але не знайшли. Після виклику поліції він поїхав до свого автомайстра ОСОБА_15 , вони разом шукали кулю, але не знайшли, вирішили, що напевно її відрекошетило, наступного дня змінили скло. Додав, що до моменту пострілу обвинувачений на дорозі ніяк його не підрізав, не сигналив.При визначені обвинуваченому покарання, просив застосувати його в максимально можливому розмірі.

Досліджені у судовому засіданні докази

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показав, що його запросили як понятого при огляді транспортного засобу «Range Rover» темно-синього кольору, це був квітень 2020 року. Йому пояснили, що була стрільба і треба провести огляд транспортного засобу, при огляді були слідчий, експерт, хтось із патрульної поліції, він та ще один понятий, обвинувачений також був присутній при огляді, чи робив якісь зауваження він не пам`ятає. У сумці з автомобіля виявили пістолет та дозвіл на зброю, також у автомобілі виявили гвинтівку та ніж.

Іншого понятого він знає, оскільки проживає в сусідньому будинку, вони прибули одночасно на автомобілі, він прямував по особистих справах. Зупинила поліція та вони попросили бути присутніми при огляді. Зупинили автомобіль обвинуваченого для перевірки, потім викликали групу. Він бачив подію огляду, бачив зупинку авто. Перед ним їхало два авто, які зупиняли «Range Rover» синього кольору, із застосуванням спецсигналу, він бачив мигалки, звуку не чув. Авто « Range Rover » зупинилось добровільно, зупинилися два авто поліції, вони проїхали на подію та зупинилися, з метою особистого інтересу, їх при зупинці попросили залишитися при огляді, вони по тротуару підійшли до авто поліції та «Range Rover», співробітник патрульної поліції застосував до обвинуваченого спецзасіб кайданки через те, що його переслідували.

З моменту затримання він курив, по телефону говорив, не звертав уваги на те, що робила поліція. Через годину після затримання його запросили бути понятим, він просто залишався там. Буває таке, що він зупиняється, інколи його залучають понятим, не часто, пару раз на рік. Не пам`ятає чи хтось викликав адвоката. Він є учасником громадської організації і займається волонтерською діяльністю. Він звертався зі зверненнями про вчинення злочинів щодо нього і не тільки, якщо людина їде п`яна за кермом, то він звертається до поліції, раніше таке було часто.

Він стояв там, спілкувався з ними, курив і розмовляв по телефону, вів прямий ефір. У нього просто є рації, буває прослуховує поліцейські рації, можливо в той день прослуховували, він не приймав участі у переслідуванні, але бачив факт зупинки, це був проспекті Соборності одразу за мостом Патона після з`їзду з мосту на зупинці. Він їхав на авто «BMW», у нього є білі проблискові маячки, вони встановлені на решітці.

Інший понятий також є учасником громадської організації, вони рухалися по проспекту прямо зі сторони Русанівки. Він не пам`ятає яким чином авто стояло.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_20 показав, що поліція попросила бути його понятим при обшуку особи, яка стріляла по автомобілю. Подія була біля моста Патона, ближче до зупинки, приблизно з 9 по 11 год. Він сам зупинився, бо бачив, що багато поліцейських, спитали, чи не потрібна допомога. Працівники патрульної поліції сказали, що чоловік стріляв по автомобілю. Була жінка обвинуваченого, вона сиділа у автомобілі, а його поліція у кайданках вивела із автомобіля. Приїхав слідчий, слідчо-оперативна група, почався обшук. Обшук фіксувався на відеокамеру. Йому роз`яснили права та обов`язки. Обвинуваченому також роз`яснили права та обов`язки. Він був з іншим понятим, вони їхали разом. Їм зачитали права, а потім почався обшук. Знайшли пістолет з кулею, металеву дубинку, пневматичну зброю, документи на зброю. Порушень при обшуку не було, вони постійно були присутні, фіксувались на камеру, обвинувачений був біля них, його жінка заважала. Слідча дія довго тривала, обвинувачений стояв збоку. Речові докази вилучили, запакували у пакети, вони з протоколом ознайомились, розписались. Зауважень ні в кого не було. Вилучені речі були обвинуваченого, бо він був прописаний у документах. На дубинку обвинувачений сказав, що використовує як ручку для домкрату.

Він є учасником ГО «Автопатрулю Майдан». Це добровольчий батальйон, допомагають людям у важких ситуаціях. Функція організації - волонтерство. Рації у нього нема. Поліції у дорожніх справах не допомагає на постійній основі, іноді приймає участь. Понятим під час слідчих дій буває. У цій ситуації з обвинуваченим особисто вийшов з автомобіля і запитав поліцію чи не потрібна допомога. Сам у руках речові докази не тримав.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_21 (на підставі свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_3 від 28 січня 2022 року - раніше ОСОБА_22 ) показала, що разом з потерпілим (її колишнім хлопцем) їхали на автомобілі марки «BMW»темно-синього кольору, вона сиділа на пасажирському місці, по Набережній, повертали на міст Метро, був вечір, десь 17-18 годин, але не темно, коли їхназдогнав чорний джип. Вона почула постріл, як мінімум один, він був трохи вище її голови, і шум, на неї посипалось скло, далі джип їх обігнав і поїхав вперед. Джип, з якого стріляли - « Range Rover » чорного кольору, вона запам`ятала номер. Особу, яка стріляла, вона не пам`ятає, все було дуже швидко. Коли авто поїхало, вони призупинились і поїхали в сторону метро Лівобережна, по дорозі викликали поліцію, потерпілий дочекався поліцію, а вонаодразу поїхала додому. Вона ніколи не стріляла і постріли чула тільки один раз, коли її друг стріляв по тарілках. Оскільки музика у автомобілі була не дуже гучна, вона впевнена, що чула саме постріл. У автомобілі вона кулю не шукала, потерпілий вже сам дивився салон автомобіля разом з поліцією.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показав, що потерпілий приїхав до нього на автомобілі марки «ВMW» синього кольору. Він звернувся для заміни правого переднього пасажирського скла, потерпілий сказав, що був постріл у автомобіль. Інших сторонніх предметів він не знаходив, адже в салоні нічого не шукав. Не пам`ятає яку суму потерпілий заплатив, аджедокументів,чеків не давав.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_23 показала, що 11 квітня 2020 року вони з чоловіком ОСОБА_6 їздили по справах, заїжджали в магазин, до її мами. На мосту Патона десь о 21 год 00 хв їх зупинили поліцейські, попросили показати документи, сказали почекати, перевірили сумку, вони чекали десь 20-30 хв. Потім приїхало дуже багато поліцейських, машини 3-4, чоловік 10-15 вийшло, чоловіку сказали вийти, одягли кайданки і сказали сісти у машину. Їй також сказали вийти, перевірили сумку. Потім вони почали перевіряти машину, чоловік сказав підійти і зняти це на телефон, вона так і зробила. Про причину зупинки поліцейські не повідомили, це був як перехват якийсь, порушили правила дорожнього руху. Вона стояла осторонь і знімала. Всі обступили машину, ходили там, брали щось, дивилися. Вони в машині світили ліхтариками, лазили в автомобілі. Бачила, що брали сумку, пістолет, ніж. Дубинку вона не бачила щоб знаходили.Там була патрульна машина і ще одна чорна машина, був автомайдан і ще люди, які були понятими. Вони приїхали всі разом з патрульною поліцією, вважає, що поняті пов`язані з поліцією, вони приїхали разом, сміялись, розмовляли. Слідча оперативна група приїхала вже пізніше, після того як всі ці люди лазили в машині. Коли вони проїжджали міст Метро, нічого незвичного вона не помітила, у її чоловіка не було зброї в руках, він нею не користувався в той день, нікуди не стріляв, не нервував, був спокійний день, швидкість була як зазвичай. У чоловіка був нагородний пістолет, він завжди у сумочці, сумочка в той день була під її сидінням, вона сиділа спереду на пасажирському сидінні. У нього ще була гвинтівка, вона лежала позаду, проте ніколи не бачила в чоловіка дубинки. У процесі руху автомобіля чоловік фізично не міг дотягнутись до зброї.

Крім того, судом безпосередньо досліджено надані стороною обвинувачення докази, зокрема:

рапорт інспектора УПП у м. Києві ДПП України від 11 квітня 2020 року щодо отримання орієнтування по хуліганству щодо автомобіля марки «Range Rover», при візуальному огляді на задньому сидінні автомобіля помічено предмет, схожий на оптичний приціл, при опитуванні водія ОСОБА_6 він повідомив, що у сумочці є нагородна вогнепальна зброя у кількості однієї одиниці (т. 1 а.с. 131);

протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 11 квітня 2020 року, відповідно до якого 11 квітня 2020 року о 20 год 00 хв за адресою: м. Київ, просп. Броварський, 12, невідома особа на авто «Range Rover» пошкодила авто «ВMW» (т. 1 а.с. 132);

протокол огляду місця події від 11 квітня 2020 року з ілюстративною таблицею, відповідно до якого при огляді автомобіля марки «ВMW» у присутності понятих та за участю спеціаліста та власника ОСОБА_24 виявлено пошкодження скла передніх пасажирських дверцят, вся поверхня скла у тріщинах, на відстані 6 см від лівого корпусу дверцят та на відстані 12 см від низу скла виявлено у склі дверцят отвір округлої форми діаметром 11 мм, у салоні автомобіля на передньому пасажирському сидінні виявлено уламки скла(т. 1 а.с. 134-140);

протокол обшуку від 11 квітня 2020 року з додатком та ілюстративною таблицею, відповідно до якого при обшуку автомобіля марки «Range Rover» у присутності понятих та за участю спеціаліста і ОСОБА_23 виявлено та вилучено: предмет, схожий на пістолет «АПС», 14 предметів, схожих на набої, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 , свідоцтво на реєстрацію транспортного засобу марки «Range Rover», дозвіл щодо надання права носіння та зберігання пістолета на ім`я ОСОБА_6 , розкладний металевий предмет, схожий на дубинку, предмет, схожий на ніж, предмет, схожий на гвинтівку, змиви(т. 1 а.с. 141-165);

протокол огляду і затримання транспортного засобу марки «Range Rover», н/з НОМЕР_1 від 12 квітня 2020 року (т. 1 а.с. 166);

товарний чек від 12 квітня 2020 року на суму 1000 грн (скло переднє праве, установка скла) (т. 1 а.с. 138);

протокол огляду відеозапису із відеореєстратора автомобіля марки «ВMW» від 12 квітня 2020 року, наданого потерпілим ОСОБА_10 , за участю потерпілого та свідка ОСОБА_22 , відповідно до якого при огляді даного файлу встановлено, що відеозапис ведеться з передньої частини автомобіля та задньої. Відеозапис розпочинається о 19 год. 46 хв. 04 сек. 11.04.2020 з якого видно що автомобіль рухається по Набережному шосе в м. Києві та о 19 год. 48 хв. 21 сек. автомобіль з лівого ряду, порушуючи правила дорожнього руху, повертає на міст «Метро» в м.Києві та продовжує свій рух, що фіксує передня камера автомобіля. При огляді відеозапису із задньої камери автомобіля о 19 год 48 хв 23 с даний автомобіль підрізає при правому повороті автомобіль марки «Range Rover», який мусить призупинитись для не створення аварії, та продовжує рух по мосту «Метро» В подальшому при з`їзді з мосту о 19 год 49 хв 09 с виявлено, що автомобіль «Range Rover», який порівнюється з автомобілем з якого ведеться відеозапис, та чутно звук, схожий на постріл. У подальшому, автомобіль «Range Rover» чорного кольору йде на обгін з правої сторони з опущеним склом ведійської двері та стають видно номерні знаки, які є НОМЕР_1 , після чого даний автомобіль зникає з поля камери відеоспостереження (т. 1 а.с. 170-183);

постанова про визнання носія знятої інформації доказом і приєднання його до кримінального провадження від 12 квітня 2020 року (т. 1 а.с. 184);

протокол отримання зразків для експертизи від 12 квітня 2020 року, а саме змиви з рук ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 187);

протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, а саме ОСОБА_6 , від 12 квітня 2020 року (т. 1 а.с. 194-196);

постанова про визнання речових доказів від 13 квітня 2020 року (т. 1 а.с. 200-202);

протокол огляду місця події від 14 квітня 2020 року з ілюстративною таблицею, відповідно до якого на території СТО за адресою: м. Київ, вул. Яблочкова, 3, оглянуто пошкоджене праве переднє бокове скло автомобіля «ВMW» у присутності понятих та за участю власника СТО. При вході на СТО справа на підлозі лежало зняте переднє праве бокове скло, яке розбите та розтрощене, залишки скла тримаються на плівці тонування. У нижній частині зліва скла виявлено слід пошкодження круглої форми діаметром близько 8 мм, також у цьому місці наявне пошкодження плівки тонування чорного кольору. Маркувань на склі від автомобіля не виявлено у зв`язку з тріщинами скла (т. 1 а.с. 205-210);

висновок експерта № 11-1/243,8-2/426 від 12 червня 2020 року за результатами проведення комплексної фізико-хімічної та балістичної експертизи, відповідно до якого: на наданому на дослідження пошкодженому склі слідів продуктів пострілу не виявлено, в межах чутливості використаних методів дослідження. Встановити чи є пошкодження на склі вогнепальними, не надалось можливим у зв`язку з відсутністю достатньої кількості інформативних ознак в пошкодженнях (що може бути пояснено умовами вилучення, упакування та транспортування наданих об`єктів, тощо) та виходячи з результатів фізико-хімічного дослідження. Пошкодження у вигляді наскрізного отвору на автомобільному склі, що надане на дослідження (з врахуванням розбіжностей в розмірах отвору на наданому склі та отвору зображеного на електронних фотознімках та виходячи з результатів фізико-хімічного дослідження), свідчать про те, що воно було утворене метальним снарядом ймовірно діаметром до 11 мм (в тому числі 9 мм), який мав значну кінетичну енергію. Встановити конкретний тип та вид зброї з якої було здійснено вистріл та пошкоджено скло у передній правій (пасажирській) двері автомобіля «ВMW» д.н.з. НОМЕР_2 , а також чи було утворене пошкодження на наданому склі у результаті пострілу з наданих пістолету та гвинтівки не надалось можливим у зв`язку з відсутністю достатньої кількості інформативних ознак в пошкодженнях (що може бути пояснено умовами вилучення, упакування та транспортування наданих об`єктів, тощо) та виходячи із результатів фізико-хімічного дослідження. Напрямок польоту снаряду проходив із ззовні в сторону салону автомобіля(т. 2 а.с. 1-20);

висновок експерта № 25-68 від 27 квітня 2020 року за результатами проведення експертизи холодної зброї, відповідно до якого надана на дослідження телескопічна дубинка, вилучена під час проведення обшуку 11 квітня 2020 року з автомобіля «Range Rover» за адресою: м. Київ, просп. Соборності, 1, відноситься до холодної зброї ударно-дробильної дії, виготовлена промисловим способом (т. 2 а.с. 22-25);

висновок експерта № 25-67 від 27 квітня 2020 року за результатами проведення експертизи зброї, відповідно до якого багнет-ніж, наданий на дослідження та вилучений під час проведення обшуку 11 квітня 2020 року з автомобіля марки «Range Rover» за адресою: м. Київ, просп. Соборності, 1, відноситься до холодної зброї, виготовлений заводським способом за типом військових багнет-ножів зразка мод (т. 2 а.с. 27-30).

висновок експерта № 11-1/261 від 02 червня 2020 року за результатами проведення експертизи вибухових речовин та продуктів пострілу, відповідно до якого на наданих на дослідження марлевих тампонах - слідів продуктів пострілу не виявлено, у межах чутливості використаних методів дослідження (т. 2 а.с. 32-39);

протокол перегляду відеозапису від 28 травня 2020 року з інформацією щодо фіксації засобами відео фіксації комплексної системи відеоспостереження міста Києва за період часу з 00 год 00 хв по 23 год 59 хв 11 квітня 2020 року номерного знаку транспортного засобу НОМЕР_1 та відеозаписи з камер відеоспостереження Системи за 11 квітня 2020 року. Відеозапис «10.9.5.12_06767130__1»: у лівій нижній частині відеозапису зображено назву « prBrovarskoy », відеозапис кольоровий, на ньому зображено проїжджу частину дороги, а саме з`їзд з мосту Метро у м. Києві та на початок Броварського проспекту у м. Києві. Час 19:49:09 год на фрагментах відеозапису № 1 з камери відеоспостереження встановлено, що у верхній частині зображення, а саме на проїжджій частині на з`їзді з мосту Метро у м. Києві з`являється два автомобілі (з лівої сторони автомобіль «Range Rover», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 та з правої автомобіль «BMW 5231», синього кольору, д.н.з. НОМЕР_2 ), які зрівнявшись їдуть один біля одного. Час 19:49:09 год на фрагментах відеозапису з камери відеоспостереження встановлено, що автомобіль «Range Rover», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 йде на обгін та випереджає автомобіль «BMW 5231», синього кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , перелаштувавшись перед ним та в подальшому рухаючись по Броварському проспекту в м. Києві, зникає у нижній частині зображення. Відеозапис «10.100.3.134_на лівий_06СВ4428__1»: у правій верхній частині відеозапису зображено назву «MistMetro 06», відеозапис чорно-білий, на ньому зображено проїжджу частину дороги, а саме заїзд на міст Метро у м. Києві із Набережного Шосе у м. Києві. Час 19:48:37 год на фрагменті відеозапису з камери відеоспостереження встановлено, що з`являється автомобіль «BMW 5231», синього кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , який заїжджаючи на міст Метро починає рухатись по крайній лівій смузі. Час 19:48:42 год на фрагменті відеозапису з камери відеоспостереження встановлено, що з`являється автомобіль «Range Rover»,чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який заїжджаючи на міст Метро переміщається у крайню ліву смугу та продовжує по ній рух, починає рухатись по крайній лівій смузі (т. 2 а.с. 50-66);

постанова при визнання предметів речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 28 травня 2020 року (т. 2 а.с. 67-68);

довідка про опрацювання номерної інформації під час досудового розслідування № 0002584 від 11 квітня 2020 року по факту хуліганства з додатком, а саме аналіз по абонентському номеру НОМЕР_4 , який ймовірно належить ОСОБА_6 (т. 2 а.с. 77-80).

Оцінка суду

За версією сторони обвинувачення ОСОБА_6 , рухаючись на автомобілі «Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 , по Набережному шосе в м. Києві, побачив ОСОБА_10 , який керуючи автомобілем марки «BMW», д.н.з. НОМЕР_2 , при зміні смуг рядності вправо, здійснюючи поворот на міст «Метро», не надав йому перевагу в русі прямо. Через це у ОСОБА_6 виник злочинний умисел щодо грубого порушення громадського порядку із заздалегідь заготовленим предметом для нанесенням тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Слід відзначити, що безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за статтею 296 КК України є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.

Хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

Хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо.

Обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони хуліганства є мотив явної неповаги до суспільства. Домінування у свідомості винного такого внутрішнього спонукання і відсутність особистого мотиву посягання на потерпілого є головним критерієм хуліганства, як злочину проти громадського порядку та моральності.

Головною рушійною силою хуліганських дій є бажання завдати шкоди не конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 3 липня 2019 року справа № 288/1158/16-к, провадження № 13-28кс19).

Як зазначено у абз. 1, 2 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» від 22 грудня 2006 року № 10 за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.

Згідно п. 11 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» від 22 грудня 2006 року № 10 заздалегідь заготовленими є предмети, які хоч і не зазнали якоїсь попередньої обробки, але ще до початк хуліганства були приготовлені винним для зазначеної мети.

Заздалегідь заготовленими для нанесення тілесних ушкоджень є предмети, які хоча і не піддавались будь-якому попередньому обробленню, але були спеціально підготовлені винним для вказаної цілі та об`єктивно можуть бути використані для нанесення тілесних ушкоджень (позиція Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду, викладена у постанові від 12 березня 2019 року у справі № 749/1092/16-кпровадження № 51-9530км18).

Відповідно до фактичних обставин справи, встановлених на підставі безпосередньо сприйнятих судом доказів, зокрема показань потерпілого ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_22 ,до моменту нібито пострілу потерпілий та обвинувачений знайомі не були, ніяк не взаємодіяли, конфліктних ситуацій, зокрема і на дорозі, у них не було. Водночас потерпілий вказував що при з`їзді з мосту «Метро» обвинувачений його обігнав та здійснив постріл у його автомобіль, влучення було у переднє пасажирське вікно. Обвинувачений це заперечував.

При огляді автомобіля «ВMW», яким керував потерпілий ОСОБА_10 , виявлено пошкодження скла передніх пасажирських дверцят, вся поверхня скла у тріщинах, у склі дверцят виявлено отвір округлої форми діаметром 11 мм (при огляді скла на СТО вказано про діаметр отвору круглої форми близько 8 мм), у салоні автомобіля на передньому пасажирському сидінні виявлено уламки скла. Жодних куль, патронів чи інших предметів, які могли спричинити таке пошкодження, у салоні автомобіля не знайдено. Інших пошкоджень чи отворів у автомобілі, через які такий предмет (предмети) міг вилетіти, також не виявлено.

Згідно висновку експерта № 11-1/243,8-2/426 від 12 червня 2020 року пошкодження у вигляді наскрізного отвору на автомобільному склі, свідчать про те, що воно було утворене метальним снарядом ймовірно діаметром до 11 мм (в тому числі 9 мм), який мав значну кінетичну енергію, проте чи було утворене пошкодження на склі у результаті пострілу з пістолету та гвинтівки, вилучених при обшуку автомобіля обвинуваченого ОСОБА_6 , не надалось можливим. Більше того, висновком експерта № 11-1/261 від 02 червня 2020 року встановлено, що слідів продуктів пострілу на пошкодженому склі не виявлено.

Крім гвинтівки та пістолета, з автомобіля обвинуваченого вилучено також предмет, схожий на ніж, та телескопічну дубинку, які відповідно до висновків експертів № 25-68 від 27 квітня 2020 року та № 25-67 від 27 квітня 2020 року, відносяться до холодної зброї. Однак суд зазначає, що характер пошкодження скла не відповідає тим пошкодженням, які б могли спричинити ці предмети.

Жодних інших предметів ні в обвинуваченого, ні в його автомобілі чи іншому місці, знайдено не було.

Слід вказати, що в обвинувальному акті прокурор вказує на використання обвинуваченим заздалегідь заготовленого невстановленого предмету для нанесення тілесних ушкоджень, при цьому не вказує який саме предмет. У цій ситуації, коли не встановлено конкретний предмет, незрозуміло яким чином сторона обвинувачення визначила, що він заздалегідь заготовлений, а не, наприклад, спеціально пристосований. За таких обставин у суду виникають обґрунтовані сумніви щодо існування та використання такого предмету взагалі,а тому, відповідно, і причетності обвинуваченого до вказаної події.

Із досліджених під час судового розгляду доказів на вчинення хуліганських дій обвинуваченим ОСОБА_6 вказують лише показання потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_22 ( ОСОБА_22 ), які не можу бути покладені в основу обвинувального вироку.

При перегляді відеозапису із задньої камери відеореєстратора автомобіля марки «ВMW» від 12 квітня 2020 року, наданого потерпілим ОСОБА_10 , де він нібито побачив у обвинуваченого ОСОБА_6 пістолет, вбачається, що о 19 год 48 хв 23 с даний автомобіль підрізає при правому повороті автомобіль марки «Range Rover», а при з`їзді з мосту о 19 год 49 хв 09 с автомобіль марки «Range Rover» порівнюється з автомобілем, з якого ведеться відеозапис, та чутно звук, схожий на постріл. Після цього автомобіль марки «Range Rover» йде на обгін з правої сторони з опущеним склом ведійської двері. Ніяких предметів у руках обвинуваченого судом не зафіксовано. Вказаний відеозапис також спростовує твердження сторони обвинувачення про те, що предмет, який нібито використав обвинувачений, був заздалегідь заготовлений, оскільки між першою та другою зустріччю автомобілів пройшло лише 46 секунд.

Будь-яких інших доказів під час судового розгляду сторонами обвинувачення та захисту більше надано не було. При цьому, сторони кримінального провадження були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачені КПК України, враховуючи також, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив сторонам кримінального провадження необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Таким чином, під час судового розгляду судом не встановлено достатніх достовірних, належних доказів для визнання ОСОБА_6 винуватим у вчиненні хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 296 КК України.

Відповідно до вимог ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Відповідно до статті 62 Конституції України, пунктів 18 та 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, відповідно до якого неприпустимо покладати на підсудного доведення своєї невинуватості, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного обвинувальний ухил є неприпустимим, усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного. Коли зібрані в справі докази не підтверджують обвинувачення, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що положення підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом1 цієї статті.

Пункт 2 статті 6 Конвенції проголошує право на презумпцію невинуватості. В основі цього права лежить принцип, згідно з яким особа, яку обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, має право на виправдувальний вирок у разі нестачі доказів проти неї і тягар подання достатніх доказів для доведення вини покладається на сторону обвинувачення. Недопустимість порушення таких принципів Європейський суд з прав людини засвідчив у справі «Тельфнер проти Австрії» від 20 березня 2001 року та «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 08 лютого 1996 року.

Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватись вимог Конституції України, Кримінального процесуального кодексу України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні стороною обвинувачення не доведено, що вказаний злочин вчинено ОСОБА_6 . Тому, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, він по пред`явленому обвинуваченню підлягає визнанню невинуватими та щодо нього ухвалюється виправдувальний вирок.

Крім того сторона захисту вказувала на те, що протокол обшуку автомобіля марки «Range Rover» д.н.з. НОМЕР_1 від 11 квітня 2020 року складений з грубим порушенням вимог КПК України. Оскільки залучені поняті були зацікавленими особами, так як є членами ГО «Автопатруль Майдан». Основною метою їх діяльності є сприйняття правоохоронним органам і на місце події вони приїхали разом із патрульною поліцією. Також протокол обшуку складено неуповноваженою особою у зв`язку з тим, що відомості до ЄРДР були внесені 11 квітня 2020 року, а постанови про групи слідчих та прокурорів датовані 12 квітня 2020 року, тобто вже після проведення обшуку. Також порушено підстави невідкладного обшуку і право на захист ОСОБА_6 , оскільки під час проведення обшуку, а фактично під час його затримання, йому не роз`яснені права, зокрема і право на залучення захисника. З цих підстав захисник просив визнати прокол обшуку недопустимим доказом, а також визнати недопустимими всі речові докази, вилучені під час вказаного обшуку, та відповідні експертизи.

Оцінюючи вищевказаний протокол з точки зору його допустимості, суд виходить з такого.

Згідно ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: 1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; 2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; 3) порушення права особи на захист; 4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; 5) порушення права на перехресний допит;

Недопустимими є також докази, що були отримані: 1) з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; 2) після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень; 3) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії. Факт недопущення до участі в обшуку адвокат зобов`язаний довести в суді під час судового провадження; 4) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання..

Разом з тим, як вбачається з постанови колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06 липня 2021 року у справі № 720/49/19 (провадження № 51-3230км19), оцінюючи надані сторонами докази на предмет їх допустимості згідно з ч. 1 ст. 87 КПК України суди першої та апеляційної інстанцій виходили із того, що зазначені положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані у відповідній нормі. Тобто, будь-яке процесуальне порушення, допущене в ході збирання доказів, саме по собі не може бути підставою для визнання їх недопустимими.

У зв`язку із цим, за наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли вони: прямо та істотно порушують права і свободи людини; та/або надають підстави для сумнівів у достовірності отриманих фактичних даних, які не видалося за можливе усунути під час судового розгляду.

З цього приводу висловилась і колегія суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду, яка не погодилась із викладеним у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22 лютого 2021 року у справі № 754/7061/15 висновком щодо недопустимості доказів та у постанові від 12 жовтня 2021 року у справі № 344/2995/15-к (провадження № 51-8361км18) обґрунтовує свою позицію наступним чином.

Вирішуючи кримінальну справу, суд має приймати інформоване рішення, тобто робити свої висновки щодо фактичних обставин, важливих для вирішення справи, виходячи з усієї релевантної інформації, яку сторонам вдалося отримати і надати суду.

Безумовно, істотне порушення фундаментальних справ і свобод особи - отримання доказів за допомогою катувань і поганого поводження, порушення права не свідчити проти себе та права на допомогу захисника, відвертого порушення права на недоторканість житла або тих чи інших аспектів приватного життя тощо - не може бути терпимим у правосудді.

Водночас порушення численних формальностей, які регулюють порядок проведення кримінального розслідування чи окремих процесуальних дій, але жодним чином не зачіпають права і свободи особи, мають оцінюватися виходячи з балансу конкуруючих інтересів: потреби суспільства у розкритті злочину і покаранні злочинця та важливості тих формальностей для забезпечення справедливості розгляду справи в цілому.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 серпня 2022 року у справі № 756/10060/17 (провадження № 13-3кс22) ще раз підтвердила обґрунтованість такого підходу і дійшла висновку, щосуд, вирішуючи питання про вплив порушень порядку проведення процесуальних дій на доказове значення отриманих у їх результаті відомостей, повинен насамперед з`ясувати вплив цих порушень на ті чи інші конвенційні або конституційні права людини, зокрема встановити, наскільки процедурні недоліки «зруйнували» або звузили ці права або ж обмежили особу в можливостях їх ефективного використання. А тому у випадку призначення експертизи слідчим, який не входить до складу визначеної у кримінальному провадженні слідчої групи суд, вирішуючи питання про допустимість даних висновку експерта як доказів, повинен у межах доводів сторін перевірити, чи призвів спосіб призначення експертизи до порушення тих чи інших прав і свобод людини, передбачених Конвенцією та/або Конституцією України. У разі визнання доказів недопустимими суд має вмотивувати свої висновки про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, зазначивши, які саме й чиї права і свободи було порушено і в чому це виражалося.

Із досліджених судом матеріалів справи вбачається, що відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань о 21:50:14 11 квітня 2020 року за № 0002584. У витягу з ЄРДР серед переліку слідчих, які здійснюють досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні, вказано слідчого ОСОБА_26 .

Із протоколу обшуку від 11 квітня 2020 року встановлено, що обшук автомобіля «Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 проведено слідчим Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_26 11 квітня 2020 року у період часу з 22 год 10 хв до 23 год 15 хв.

Постанова т.в.о. начальника СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві про призначення групи слідчих у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002584 від 11 квітня 2020 року, серед яких призначено і слідчого ОСОБА_26 , винесена 12 квітня 2020 року.

Проте суд не вважає це істотним порушенням, яке б впливало на допустимість всіх доказів, оскільки захисником не наведено переконливих доводів на підтвердження істотних порушень прав обвинуваченого, між тим визнання всіх доказів недопустимими через одне формальне порушення у процесуальному документі без урахування всіх обставин справи потребує вагомої підстави та належного обґрунтування, у зв`язку з чим твердження захисника є неспроможним.

Вказаний захисником висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладений у постанові від 04 жовтня 2021 року у справі № 724/86/20 (провадження № 51-1353кмо21) не є релевантним у цьому провадженні, оскільки у справі, яка аналізувалась судом касаційної інстанції, у матеріалах кримінального провадження були відсутні дані про створення групи слідчих або слідчо-оперативної групи, а тому суд констатував, що у разі використання слідчим повноважень з проведення досудового розслідування без винесення процесуального рішення про визначення групи слідчих, до складу якої він входить на підставі такого процесуального рішення, він є неналежним суб`єктом проведення процесуальних дій, відсутність такого процесуального рішення в матеріалах кримінального провадження обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані особою, яка не мала на те законних повноважень. Проте у матеріалах цієї справи наявна постанова про призначення групи слідчих від 12 квітня 2020 року, яка надана безпосередньо суду під час дослідження письмових доказів та з якою сторона захисту була ознайомлена.

Щодо тверджень захисника про порушення права обвинуваченого на захист, оскільки його затримання в порядку ст. 208 КПК України проведено без обов`язкової участі його захисника, то суд зазначає наступне.

Як вбачається з протоколу затримання ОСОБА_6 від 12 квітня 2020 року уповноваженою особою, яка зазначена у протоколі, у присутності двох понятих, яким у відповідності до вимог чинного законодавства роз`яснені їх права й обов`язки, були виконані зазначені вище вимоги закону, тобто ОСОБА_6 роз`яснено підстави його затримання та у вчиненні якого кримінального правопорушення він підозрюється, його права та обов`язки, у тому числі, роз`яснено право на захист. Обвинуваченим у доповненнях вказано лише непогодження з його затриманням. При затриманні ОСОБА_6 йому були роз`яснені права, як того вимагає КПК України, зокрема право мати захисника, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти себе, що підтверджується відповідним протоколом, який наявний у матеріалах даного кримінального провадження.

Так згідно правової позиції Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеної у постанові від 14 червня 2022 року справа № 463/5551/15 провадження № 51-5789км21, затримання в порядку статей 207 або 208 КПК України, за визначенням, є несподіваною для його учасників подією. Оскільки закон надає органам правопорядку повноваження за певних умов проводити затримання без попереднього судового дозволу, це означає, що законодавець визнає непередбачуваність обставин, які зумовлюють таке затримання. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинуваченому було роз`яснено право на захист та він побажав залучити власного адвоката.

З урахуванням наведених обставин, затримання ОСОБА_6 не призвело до обмеження у користуванні правовою допомогою, оскільки ці дії могли бути проведені без участі захисника.

Таким чином, відсутність захисника під час затримання ОСОБА_6 у випадку, передбаченому статтею 208 КПК України, не може вважатися порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Надаючи оцінку доводам сторони захисту щодо відсутності на момент проведення обшуку підстав, визначених ст. 233 КПК, суд вказує, що ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 13 квітня 2020 (справа № 755/5368/20, провадження 1-кс/755/1866/20) надано дозвіл слідчому Дніпровського управління поліції ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_26 на проведення обшуку автомобілю «Range Rover», д.н.з. НОМЕР_1 , постфактум, так як (згідно даних вищевказаної ухвали слідчого судді ОСОБА_27 ) слідчий суддя, вислухавши доводи слідчого та дослідивши надані копії документів, вважає, що слідчим доведено існування достатніх підстав для проведення обшуку до постановлення ухвали слідчого судді про обшук, крім того такі дії не становили особистий та надмірний тягар, не були свавільними, були здійснені з дотриманням принципу законності та є пропорційними до тяжкості вчиненого правопорушення та відповідають справжнім інтересам суспільства.

Вказаний захисником висновок Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладений у постанові від 08 квітня 2021 року у справі №573/2028/19 (провадження №51-1535км20), не є релевантним у цьому провадженні, оскільки у справі, яка аналізувалась судом касаційної інстанції,невідкладність проведення обшуку в постанові слідчого була обґрунтована тим, що є необхідність відшукання викрадених речей та одягу, в якому був одягнений злочинець та на якому могли залишитися сліди фарби, вилученої в ході ОМП, які можуть бути використані як докази під час розслідування кримінального провадження, що мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні. Водночас такі підстави проведення обшуку не відносяться до переліку невідкладних.

Разом з тим із досліджених у судовому засіданні матеріалів справи та ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 13 квітня 2020 вбачається, що підставою для невідкладного обшуку автомобіля було безпосереднє переслідування ОСОБА_6 , який на той момент, підозрювався у вчиненні кримінального правопорушення, відповідно до рапорту інспектора УПП у м. Києві ДПП України від 11 квітня 2020 року щодо отримання орієнтування по хуліганству щодо автомобіля марки «Range Rover» та протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 11 квітня 2020 року, відповідно до якого 11 квітня 2020 року о 20 год 00 хв за адресою: м. Київ, просп. Броварський, 12, невідома особа на авто «Range Rover» пошкодила авто «ВMW».

Що стосується твердження сторони захисту про заінтересованість понятих, то суд враховує таке.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 223 КПК України, обшук або огляд житла чи іншого володіння особи, обшук особи здійснюються з обов`язковою участю не менше двох понятих незалежно від застосування технічних засобів фіксування відповідної слідчої (розшукової) дії, крім особливостей, встановлених статтею 615 цього Кодексу.Понятими не можуть бути потерпілий, родичі підозрюваного, обвинуваченого і потерпілого, працівники правоохоронних органів, а також особи, заінтересовані в результатах кримінального провадження. Зазначені особи можуть бути допитані під час судового розгляду як свідки проведення відповідної слідчої (розшукової) дії.

Під «незаінтересованістю» понятого слід розуміти відсутність його власного процесуального інтересу в кримінальному провадженні, родинних, службових, дружніх або неприязних відносин з учасниками судочинства.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що вказані особи були заінтересованим у результатах кримінального провадження щодо ОСОБА_6 . При цьому, як убачається із зазначеного протоколу обшуку, поняті ОСОБА_20 та ОСОБА_16 жодних зауважень та доповнень до нього не робили, а тільки посвідчили його, тобто підписали, а тому участь вказаних понятих, на переконання суду, не призвела до отримання необ`єктивних результатів проведення зазначеної слідчої дії.

Слід звернути увагу на те, що жодних підстав не довіряти понятим, які були допитані у судовому засіданні, немає. Вони попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, крім того, їхні показання повністю узгоджуються між собою. Водночас те, що вони є членами ГО «Автопатруль Майдан», не може автоматично вказувати на їх зацікавленість та упередженість. Фактична можливість запрошення понятими осіб, які користуються громадською довірою, як то учасників ГО «Автопатруль Майдан», не може сприйматись як їх зацікавленість у результатах кримінального провадження. Крім того, у громадян відсутній обов`язок залучатися як поняті, тому їх участь у процесуальних діях може бути лише добровільною, що і вбачається із долучених відеозаписів. Оцінка наявності у понятих рації чи проблискових маячків на їх авто виходить за межі судового розгляду у вказаному кримінальному провадженні.

Твердження сторони захисту про невинуватість ОСОБА_6 на підставі того, що обшук його автомобіля проведено із порушенням вимог КПК України, а тому такий протокол є недопустимим доказом як і вилучений речовий доказ (телескопічна дубинка) та відповідний висновок експерта, що спростовується викладеними ще обставинами.

Судом при перегляді відеозапису встановлено, що обшук здійснюється слідчими СОГ, весь процес фіксується на відеокамеру. При цьому жодні сторонні особи не мають доступу до автомобіля та не вчиняють активних дій щодо майна, яке у ньому знаходиться. Сумку з телескопічною дубинкою вилучають з підлоги переднього сидіння, де вона знаходилась весь час зі слів обвинуваченого. Поняті також ніяким чином не втручаються у слідчу дію обшук.

А тому суд вважає, що заперечення ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України спростовується дослідженими судом доказами та розцінює його позицію не інакше, як намагання уникнути відповідальності за свої дії.

Таким чином суд, оцінивши надані докази, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_6 в носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 263 КК України.

Призначення покарання

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_6 не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога, у лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання у м. Києві, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину 2007 року народження, раніше не судимий, працює, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що вказаний злочин відноситься до категорії тяжких злочинів, думку державного обвинувача, особи винуватого та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 263 КК України, у виді громадських робіт.

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Питання процесуальних витрат вирішено відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та призначити покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

ОСОБА_6 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

ОСОБА_6 виправдати за ч. 4 ст. 296 КК Українина підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні вказаного злочину.

Речові докази, а саме: DVD-R диск сірого кольору з надписом «ARITA» ємністю 4,7 GB, наданий на запит слідчого заступником начальника управління зв`язку та телекомунікацій ГУНП у м. Києві та флеш накопичувач, які зберігаються у матеріалах кримінального провадження - залишити у матеріалах кримінального провадження;

предмет, схожий на пістолет з номером НОМЕР_5 , 14 предметів, схожих на набої, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 № НОМЕР_6 , свідоцтво НОМЕР_7 на реєстрацію транспортного засобу марки «Range Rover» д.н.з. НОМЕР_1 , дозвіл № НОМЕР_8 щодо надання права носіння та зберігання пістолета «АПС» з номером НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_6 , предмет, схожий на ніж, предмет, схожий на гвинтівку № НОМЕР_9 (квитанція № 005119, 005115), автомобіль марки «Range Rover» д.н.з. НОМЕР_1 (квитанція № 005119, 005115) - повернути ОСОБА_6 ,

розкладний металевий предмет, схожий на дубинку, змиви (квитанція № 004943) - знищити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 21 квітня 2020 року у справі № 755/5368/20 - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів, а саме за проведення експертиз № 11-1/243,8-2/426 від 12 червня 2020 року у розмірі 6538 грн 00 к., № 25-68 від 27 квітня 2020 року у розмірі 1307 грн 60 к., № 25-67 від 27 квітня 2020 року у розмірі 1634 грн 50 к, а загалом у сумі 9480 грн 10 к.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику, прокурору та потерпілому.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1