У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єдиний унікальний номер № 285/5049/22

Провадження № 1-кп/0285/258/23

06 січня 2023 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

у складі судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні угоду про визнання винуватості від 05.01.2023 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України

ВСТАНОВИВ:

30.09.2022 року до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000633 від 21.09.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

Перебуваючи на обліку у Новоград-Волинському районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки , ОСОБА_4 , як військовозобов`язаний, за результатами медичного огляду, проведеного 01.09.2022 року військово-лікарською комісією визнаний придатним до військової служби.

На виконання Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2022 року, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію», ч. 9 ст. 1, ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», 01.09.2022 року ОСОБА_4 було вручено повістку про збір та відправку військовослужбовців до лав Збройних Сил України по мобілізації та необхідність з`явитись 11.09.2022 року на 15 год. 00 хв. до пункту попереднього збору військовозобов`язаних Новоград-Волинського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки , для подальшого проходження військової служби під час мобілізації.

11.09.2022 ОСОБА_4 будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, усвідомлюючи значення та протиправний характер своїх дій, достовірно знаючи, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану на території України», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, проти України, на підставі Указу Президента України № 70/2022 від 24.02.2022 року на території України оголошено мобілізацію до Збройних Сил України, з метою ухилення від призову на військову службу за мобілізацією, без поважних причин, діючи умисно, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст.ст. 1, 10, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу України», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року №69/2022, не з`явився без поважних причин, тим самим умисно ухилився від призову на військову службу під час мобілізації.

Дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфіковано за ст. 336 КК України як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

В судовому засіданні прокурор подав угоду про визнання винуватості, укладену 05.01.2023 року між прокурором Новоград-Волинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 .

Відповідно до укладеної угоди обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 336 КК України.

Сторони прийшли до згоди на призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, сторони погодились на звільнення ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та погодились на покладення на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

В судовому засіданні прокурор, обвинувачений та його захисник просили суд затвердити угоду про визнання винуватості з підстав викладених в угоді.

ОСОБА_4 пояснив суду, що під час навчання у Донецькому Національному університеті він пройшов підготовку на військовій кафедрі та отримав спеціальне військове звання офіцера Збройних Сил України. На теперішній час він перебуває на обліку у Новоград-Волинському районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки , як військовозобов`язаний. За результатами медичного огляду, проведеного 01.09.2022 року військово-лікарського комісією визнаний придатним до військової служби. Того ж дня йому було вручено повістку про збір та відправку військовослужбовців до лав Збройних Сил України по мобілізації та необхідність з`явитись 11.09.2022 року до пункту попереднього збору військовозобов`язаних. ОСОБА_4 свідомо ухилився від прибуття на пункт збору для подальшого направлення до місця служби, оскільки вважає себе непридатним для військової служби за станом свого здоров`я, морально-діловими якостями та рівнем професійної військової підготовки. Має захворювання, які не були враховані лікарською комісією. Відчуває власну некомпетентність у військовій справі, що виключає його участь у бойових діях як офіцера, а саме у якості командира будь-якого військового підрозділу.

Заслухавши учасників кримінального провадження, раз`яснивши обвинуваченому наслідки укладання угоди та право наполягати на судовому розгляді, дослідивши угоду про визнання винуватості та обвинувальний акт, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 470 КПК України прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов`язаний враховувати такі обставини:

1) ступінь та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб;

2) характер і тяжкість обвинувачення (підозри);

3) наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень;

4) наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Частина 1 ст. 472 КПК України передбачає, що в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Частина 7 ст. 474 КПК України визначає, що суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

Під час обговорення питання про затвердження угоди, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що він визнає факт вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України. Разом з тим, він висловив своє переконання про непридатність його до військової служби за станом здоров`я, морально-діловими якостями та рівнем професійної військової підготовки.

Відповідно до ст. 23 КК України виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої цим Кодексом, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

Стаття 24 КК України визначає, що умисел поділяється на прямий і непрямий.

Прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Статтею 336 КК України встановлено відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Підстави та порядок призову на військову службу під час мобілізації визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу України», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

З пояснень ОСОБА_4 вбачається, що він вважає себе непридатним до військової служби. Таким чином, він фактично заперечує наявність підстав для мобілізації його до лав Збройних Сил України, що є необхідною умовою існування відповідного обов`язку.

Висловлена у судовому засіданні позиція ОСОБА_4 свідчить про таке його ставлення до інкримінованого діяння, яке виключає беззаперечне визнання винуватості.

Перевіривши укладену угоду на відповідність вимогам ч. 1 ст. 472 КПК України, суд дійшов висновку, що вона не містить істотні для даного кримінального провадження обставини, а саме інформацію про спеціальне військове звання ОСОБА_4 , який згідно його пояснень пройшов навчання на кафедрі військової підготовки Донецького Національного університету та належить до категорії офіцерів запасу.

Крім того, розглянувши умови угоди, суд дійшов висновку, що вони не відповідають інтересам суспільства.

Вступна частина угоди містить посилання на наявність "суспільного інтересу в забезпеченні швидкого судового провадження".

Спрощений підхід до розгляду кримінального провадження шляхом укладення угоди про визнання винуватості за злочином, який має істотну небезпеку в умовах воєнного стану, не відповідає інтересам суспільства, оскільки виключає повне з`ясування обставин справи та перевірку їх доказами.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.

Оскільки досудове розслідування закінчено і до суду угода про визнання винуватості надійшла на стадії судового розгляду, необхідно продовжити судовий розгляд кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 369-372, 376, 472, 474 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у затверджені угоди від 05 січня 2023 року, укладеної між прокурором Новоград-Волинської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , про визнання винуватості у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.

Судове провадження продовжити в загальному порядку.

Суддя ОСОБА_1