Справа № 163/1959/18
Провадження № 1-кп/163/7/22
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2022 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в місті Любомль Волинської області кримінальне провадження № 0000107 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України,

в с т а н о в и в :

16 листопада 2022 року в канцелярії Любомльського районного суду зареєстроване клопотання прокурора в цьому кримінальному провадженні ОСОБА_3 про оголошення обвинуваченого ОСОБА_5 в міжнародний розшук. Обґрунтоване клопотання тим, що обвинувачений залишив межі України і ухиляється від суду. Встановлення його дійсного місця знаходження і затримання за посередництва НЦБ Інтерполу потребує відповідного судового рішення.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 своє клопотання підтримав, захисник ОСОБА_4 проти його задоволення заперечив.

Під час розгляду і вирішення клопотання суд встановив такі обставини і дійшов такого висновку.

ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він в липні-серпні 2018 року за попередньою змовою у групі осіб з корисливих мотивів вчинив дії, що проявились в організації незаконного переправлення через державний кордон України чотирьох громадян іноземних держав, у керівництві такими діями, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод.

Дії обвинуваченого кваліфіковані за частиною 3 статті 332 КК України.

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 серпня 2018 року щодо ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням за-стави в розмірі 55 230 гривень.

Після її внесення заставодавцем ОСОБА_7 13 серпня 2018 року обвинувачений ОСОБА_6 був звільнений з-під варти і вважався таким, щодо якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвалою Любомльського районного суду Волинської області від 25 травня 2022 року застава звернута в дохід держави через неодноразову неявку обвинуваченого ОСОБА_5 в судові засідання.

Під час розгляду відповідного клопотання прокурора було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 не з`явився в судові засідання 04 листопада 2020 року, 28 січня, 24 березня, 06 серпня, 19 листопада 2021 року, 06 та 25 травня 2022 року. При цьому поважність причин неявки обвинуваченого в жодний спосіб підтверджена не була, а неявка інших учасників, в тому числі захисника, не звільняла обвинуваченого від явки до суду. Як встановлено з доданих до клопотання прокурора відомостей, що містяться в листі ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачений ОСОБА_6 05 грудня 2021 року перетнув кордон на виїзд з України і з того часу на територію України не повертався. В направленому електронною поштою листі ОСОБА_6 вказував про вибуття з України через військову агресію Російської Федерації проти України. Однак перетин кордону він здійснив ще 05 грудня 2021 року, тобто задовго до початку такої агресії, що свідчило про його намір увести суд в оману щодо дійсних причин неявки до суду.

В судовому засіданні 25 травня 2022 року прокурор також подав клопотання про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про його затримання з метою приводу для розгляду цього клопотання.

Ухвалами Любомльського районного суду від 25 травня 2022 року та 30 листопада 2022 року дозвіл на затримання обвинуваченого було надано.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 2-591/11, інститут аналогії закону і аналогії права первісно був доктринально обґрунтований і застосовувався судами задовго до часткового відображення цього інституту в законодавстві. Необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) випливає з того, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути. Крім того, життя перебуває у постійному русі, змінюється і розвивається, внаслідок чого виникають нові життєві ситуації, які законодавець не міг передбачити під час ухвалення закону. Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні. Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Саме застосування аналогії у процесуальному праві в певних випадках дає змогу ухвалити справедливе рішення. Тому відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.

Частиною 6 статті 9 КПК України встановлено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 та 6 статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до частини 6 статті 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Пунктом 1 частини 7 статті 42 КПК України визначено, що обвинувачений зобов`язаний прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб.

Згідно із частиною 1 статті 335 КПК України у разі якщо обвинувачений ухилився від явки до суду або захворів на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, або був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його розшуку, видужання або звільнення з військової служби і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб. Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

Отже, з огляду на наведені обставини вбачаються достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 переховується від суду, перебуваючи при цьому за межами України.

Хоча чинним кримінальним процесуальним кодексом не передбачено процедуру оголошення особи в міжнародний розшук, суд вважає, що для виконання завдань кримінального провадження і розгляду, в тому числі, клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є підстави для застосування аналогії закону і оголошення міжнародного розшуку обвинуваченого відповідно до приписів частині 1 статті 335 КПК України.

Судове провадження у зв`язку з цим належить зупинити.

Керуючись ст.ст.323, 335, 372, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

В кримінальному провадженні № 0000107 оголосити в міжнародний розшук ОСОБА_5 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Манді Бахауддін Ісламської Республіки Пакистан, що постійно проживає по АДРЕСА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше несудимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України.

Судове провадження в кримінальному провадженні № 0000107 зупинити до розшуку обвинуваченого ОСОБА_5 .

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде проголошений о 09:00 годині 16 грудня 2022 року.

Головуючий: суддя ОСОБА_9 ОСОБА_10