Справа № 175/3591/22
Провадження № 1-кп/175/187/22
Вирок

Іменем України

08 лютого 2023 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження № 0000991 відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Нікополь Дніпропетровської області, там же проживаючого за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою технічною освітою, неодруженого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України,

встановив:

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Законом № 2119-ІХ затверджено Указ Президента України про продовження строку дії воєнного стану в Україні з 25 квітня на 30 діб (до 24 травня включно).

Старшого солдата ОСОБА_5 , призваного на військову службу по мобілізації, 28 лютого 2022 року наказом командира військової частини НОМЕР_2 № 44 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду солдата резерву 2-ї запасної роти, а у подальшому призначено на посаду навідника 3-го механізованого відділення 1-го механізованого взводу 3-ї механізованої роти 1-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 .

Старший солдат ОСОБА_5 , проходячи військову службу за мобілізацією та перебуваючи на вказаній посаді, в порушення вимог ст.ст.11, 28-32, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, відмовився виконувати бойове розпорядження командира 1-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 від 01.05.2022 року № 5 за наступних обставин.

Так, 01 травня 2022 року, точний час органом досудового розслідування невстановлений, але не пізніше 19.00 години, ОСОБА_6 , перебуваючи в місці тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_2 та отримавши бойове розпорядження командира 1-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 від 01.05.2022 року № 5, доведеного до нього в цей же день в усній формі на командно-спостережному пункті 1-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 у присутності інших військовослужбовців, відповідно до якого в цей день у строк до 19.00 години він разом із військовослужбовцями вказаної військової частини направляється на позиції 3-ї механізованої роти 1-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , відкрито в усній, а потім і у письмовій формі відмовився його виконувати, та яке по теперішній час не виконав.

Умисні дії ОСОБА_5 слідством і прокурором кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. Під час судового провадження прокурор надав угоду про визнання винуватості, укладену 03.02.2023 року між ним і обвинуваченим за участю захисника.

Відповідно до цієї угоди ОСОБА_6 під час судового провадження зобов`язується беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, щиро каятися та активно сприяти розкриттю злочину і розгляду кримінального провадження судом.

Сторонами угоди, із застосуванням вимог ст.69 КК України, визначено узгоджене покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на 2 роки, що полягає у відрахуванні в дохід держави із суми грошового забезпечення ОСОБА_5 двадцяти відсотків. Під час відбування цього покарання засуджений не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

В угоді передбачені наслідки її укладання та затвердження, невиконання яких роз`яснені обвинуваченому.

У судовому засіданні ОСОБА_6 підтвердив факт добровільності укладання угоди про визнання винуватості, просив її затвердити та призначити узгоджене покарання, з яким він повністю згоден.

Вислухавши думку прокурора та захисника, які просили затвердити угоду про визнання винуватості з призначенням узгодженого покарання, суд приходить до наступного висновку.

За приписом ч.5 ст.469 КПК України укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно з ч.3 ст.474 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Частиною 1 статті 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу…

Враховуючи зазначені вимоги закону і викладені обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження даної угоди та вважає доведеним у ході судового провадження, що за обставин, викладених у обвинувальному акті від 10.11.2022 року та угоді про визнання винуватості від 03.02.2023 року, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника в умовах воєнного стану, а тому його дії вірно кваліфіковані за ч.4 ст.402 КК України, тобто за кримінальне правопорушення, віднесене ч.5 ст.12 КК України до категорії тяжких злочинів.

На переконання суду, в угоді про визнання винуватості враховані пом`якшуючі обставини, зазначені в обвинувальному акті та в цій угоді, а саме щиросердне каяття та активне сприяння розкриттю злочину, які дають підстави для застосування положень ч.1 ст.69 КК України щодо призначення іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч.4 ст.402 КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 14.10.2022 року підозрюваному ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 195000 грн.

17.10.2022 року ОСОБА_5 звільнено з-під варти у зв`язку із внесенням ОСОБА_4 застави, що підтверджуються листом ДУ «Харківський слідчий ізолятор» та довідкою ТУ ДСА України в Полтавській області.

Відповідно до вимог абз.3 ч.4 ст.202 КПК України з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Статтею 182 КПК України передбачено, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.

Частиною 8 статті 182 КПК України визначено, що у разі… якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу (ч.11 ст.182 КПК України).

Судом установлено, що з моменту звільнення із-під варти та на день ухвалення вироку, тобто в період дії запобіжного заходу у вигляді застави, обвинувачений ОСОБА_6 виконав покладенні на нього слідчим суддею обов`язки, передбачені ст.182 КПК України, а тому застава підлягає поверненню заставодавцю.

Цивільний позов та витрати на залучення експерта стороною обвинувачення не заявлялися, речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст.374, 376, 469, 474 КПК України, суд

ухвалив:

Угоду від 03.02.2023 року про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000991 затвердити.

На підставі угоди про визнання винуватості визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України та, із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, піддати узгодженому кримінальному покаранню у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 2 (два) роки з відрахуванням у дохід держави із суми грошового забезпечення ОСОБА_5 двадцяти відсотків.

Під час відбування цього покарання обвинувачений ОСОБА_5 не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

На підставі п.в ч.1 і ч.5 ст.72 КК України у строк відбуття покарання зарахувати час попереднього ув`язнення ОСОБА_5 з 14 по 17 жовтня 2022 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за три дні службового обмеження для військовослужбовців.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_5 у вигляді застави, скасувати після набрання вироком законної сили.

Внесену 17.10.2022 року на депозитний рахунок заставу в розмірі 195000 (сто дев`яносто п`ять тисяч) гривень за ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000991 («ПриватБанк», квитанція № 0.0..1, код квитанції 9284-3715-4231-8857, банк одержувача - ДЕРЖКАЗНАЧЕЙСЬКА СЛУЖБА УКРАЇНИ, м. КИЇВ, код одержувача 26304855, рахунок одержувача - UA0015950) повернути заставодавцю ОСОБА_4 .

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, прокурору і захиснику.

Вирок може бути оскаржений сторонами до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1