Номер справи137/419/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.04.2023

Літинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

захисника обвинувачених - адвоката ОСОБА_12 ,

представників потерпілого - адвокатів ОСОБА_13 ,

ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Літині обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000255 від 19.08.2019 за обвинуваченням:

1) ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця Вінницької області, громадянина України, приватного підприємця, не одруженого, із середньою спеціальною освітою, раніше не судимого, жителя АДРЕСА_1

2) ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Дяківці Літинського району Вінницької області, громадянина України, непрацюючого, не одруженого, із середньою освітою, проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення

11.08.2019 біля 22:00 ОСОБА_10 з метою реалізації своїх злочинних намірів, спрямованих на незаконне позбавлення полі ОСОБА_15 , зателефонував до останнього та запропонував прибути до домогосподарства його батька - ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_3 , під приводом терміновою обговорення питання щодо оренди земельних ділянок на території Житомирської області.

Надалі, 11.08.2019 біля 23:20 ОСОБА_15 прибув на територію вищевказаного домогосподарства, де ОСОБА_10 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 та невстановленими слідством особами, запропонував ОСОБА_15 пройти за будинок, для огляду автомобіля МАЗ. на що ОСОБА_15 погодився, після чого, користуючись темною порою доби та раптовістю, невідома слідством особа нанесла ОСОБА_15 удар твердим тупим предметом по голові в потилицю, внаслідок завданого удару останній відчув сильний фізичний біль та знепритомнів.

Після цього ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, почали наносити численні удари тупими, твердими предметами но різним частинам тіла, а саме по голові, тулубу, кінцівкам (рукам та ногам) - потерпілого ОСОБА_16 ..

Подолавши таким чином можливий опір потерпілого ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та невстановлені досудовим розслідуванням особи, продовжуючи свої умисні дії, усвідомлюючи їх протиправність, занесли ОСОБА_15 , до однієї із кімнат будинку, де зв`язали клейкою стрічкою «скотч» його руки та ноги, позбавивши можливості самостійно пересуватись упродовж тривалого часу, вільно та безперешкодно за своїм бажанням перемішатись у будь-який спосіб, у будь-який час. обирати за своєю волею місцезнаходження.

При ньому ОСОБА_10 ОСОБА_11 та невстановлені досудовим розслідуванням особи заподіяли ОСОБА_17 страждання, яке виразилось в неодноразовому нанесені йому тілесних ушкоджень після позбавлений волі, що здійснювалось упродовж тривалого часу, а саме кількох годин.

Згідно з висновком судово-медичної комісійної експертизи № 27-К У ОСОБА_15 мала місце закрита черепно-мозкова травма - струс головного мозку, забійна рана тім`яної ділянки голови. Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_15 належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Відтак, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого о ч. 2 ст. 146 КК України - незаконне позбавлення волі, вчинене за попередньою змовою групою осіб, способом небезпечним для здоров`я потерпілого, то супроводжувалося заподіянням фізичних страждань здійснюване протягом тривалого часу.

Позиція обвинувачення

Під час судових дебатів 19.04.2023 прокурор ОСОБА_5 підбив підсумки розгляду справи, зазначивши, що хоча потерпілого ОСОБА_15 не було допитано, його показання, є істотними для справи, і як на його думку знайшли своє підтвердження у доказах, представлених під час судового розгляду. Зокрема, прокурор посилався на протокол слідчого експерименту від 03.10.2019, в якому ОСОБА_15 на місці події відтворив дії обвинувачених, обстановку та обставини, за яких його незаконно позбавили волі та спричинено тілесні ушкодження. Потерпілий показав місце, де в ніч з 11.08.2019 на 12.08.2019 його зустрів ОСОБА_10 та двір, в якому йому було завдано удар в потиличну ділянку голови, від якого він впав на землю та втратив свідомість. Крім того, ОСОБА_15 заявив, що після опритомнення він відчув, як декілька осіб завдають ударів твердими предметами по різних частинах тіла, і серед них він упізнав обвинуваченого ОСОБА_10 , після чого він знову втратив свідомість. Згодом потерпілий вказав на будинок, де знаходилася кімната з диваном, на якому його зв`язали ОСОБА_10 та ОСОБА_11 стрічкою. Під час цього процесу він відчував сильний біль. ОСОБА_18 також назвав місце, де знаходився ОСОБА_11 та який був поруч з ним до самого ранку.

Навів висновок комісійної судово-медичної експертизи, згідно з яким у потерпілого виявлено легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Експертиза встановила, що ці ушкодження могли утворитися в ніч з 11.08.2019 на 12.08.2019.

Крім того, під час обшуку домогосподарства по АДРЕСА_3 , були знайдені та вилучені речовини бурого кольору на дивані та біля нього, а також рулон липкої стрічки типу «скотч». Висновком судово-біологічної експертизи доведено збіг генетичних ознак зразка крові ОСОБА_15 з тими, що були знайдені на місці.

Зазначив, що під час пред`явлення для впізнання за фотознімками ОСОБА_15 впізнав ОСОБА_11 , як особу, яка в ніч з 11.08.2019 на 12.08.2019 разом із ОСОБА_10 зв`язувала йому руки та ноги «скотчем» та утримувала до ранку в будинку в с. Дяківці.

Вважає, що показання обвинувачених не відповідають реальним обставинам кримінального провадження, тому суд має їх оцінювати критично. Під час допиту ОСОБА_10 зізнався, що ОСОБА_15 перебував у його домогосподарстві в ніч з 11.08.2019 на 12.08.2019, але заперечив свою причетність до інкримінованого правопорушення. Він повідомив, що між ним та ОСОБА_15 виник конфлікт, під час якого він вдарив ОСОБА_15 . Від удару ОСОБА_15 впав на землю, вдарившись головою, та у нього пішла кров. ОСОБА_11 допоміг занести ОСОБА_15 до будинку, де він знаходився до ранку. Однак, як на його думку, висновок судово-медичної експертизи № 27-к спростовує ці показання, зазначаючи, що характер та локалізація тілесних ушкоджень у ОСОБА_15 виключає можливість їх одномоментного утворення внаслідок одноразового падіння з положення стоячи на площину.

Показання свідка ОСОБА_19 , яка є сестрою обвинуваченого ОСОБА_11 , було покритиковано. Адже під час допиту вона повідомила, що її брат перебував вдома в ніч з 11.08.2019 на 12.08.2019. Але ОСОБА_11 заявив, що спав на горищі одного з приміщень на АДРЕСА_3 , і прокинувся від того, що на подвір`ї відбувався конфлікт між ОСОБА_10 та невідомим чоловіком. Після того, як він допоміг занести невідомого в будинок, повернувся на горище відпочивати.

Під час дебатів, після промови сторони захисту, була звернута увага на те, що ОСОБА_10 зателефонував до ОСОБА_15 першим 11.08.2019, хоча захист стверджує протилежне.

Враховуючи вищевикладене, просив:

-визнати ОСОБА_10 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

-визнати ОСОБА_11 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

Також просив вирішити долю речових доказів.

Позиція захисту

Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_10 заперечив свою вину у вчиненому правопорушенні та просив суд виправдати його. Він пояснив, що знав потерпілого ОСОБА_15 як свого знайомого, якому продавав сільськогосподарську техніку та іноді позичав гроші. Одного разу він втратив зв`язок з потерпілим, який заборгував йому гроші. В серпні 2019 року ОСОБА_15 приїхав до ОСОБА_10 у с. Дяківці, перед тим зателефонував та наполягав на зустрічі. Згідно зі словами ОСОБА_10 , ОСОБА_15 мав повернути йому гроші, але він навпаки хотів взяти в борг ще 10 000 доларів США та при спілкуванні образив батька ОСОБА_10 . У результаті ОСОБА_10 завдав долонею руки (ляпас) потерпілому, після чого той впав. Однак ОСОБА_10 не пам`ятає, куди саме був нанесений удар. Він також стверджує, що після цього позвав ОСОБА_11 , який допоміг підняти ОСОБА_15 та вони спільно занесли ОСОБА_15 до хати. Потерпілий мав рану на голові, але відмовився від медичної допомоги. ОСОБА_10 також зазначив, що потерпілий був у свідомості та руки йому не зв`язували. Він припустив, що ОСОБА_15 міг отримати травму, коли падав на землю від отриманого ляпасу. Вважає, що саме ОСОБА_15 своїми словами та поведінкою спровокував удар.

Під час судових дебатів обвинувачений ОСОБА_11 висловив свою позицію і просив суд також виправдати його. Під час дачі показань повідомив, що допомагає ОСОБА_10 з господарством та після роботи у серпні 2019 року вирішив заночувати на горищі. Вечором він почув, як приїхав автомобіль, та виглянув з горища, де побачив незнайому людину. Через деякий час почалась нецензурна лексика від невідомої особи, яка виявилась ОСОБА_15 .. ОСОБА_10 запросив ОСОБА_11 допомогти, тому він спустився на землю та побачив, що ОСОБА_15 сидить на землі. Разом зі ОСОБА_10 вони занесли ОСОБА_15 до будинку та посадили його на диван. Хоча пропонували викликати швидку, ОСОБА_15 відмовився. Після того, як ОСОБА_11 трохи перебував у будинку, він пішов відпочивати та запевнив, що ніхто не зв`язував скотчем руки ОСОБА_15 ..

Під час судових дебатів адвокат ОСОБА_12 , який захищає обвинувачених, перш за все звертав увагу на поведінку потерпілого ОСОБА_15 .. Саме за його заявою було порушене кримінальне провадження, а обвинувальний акт був побудований на показах потерпілого. Протягом трьох років розгляду справи ОСОБА_15 ігнорував своє право бути присутнім у судових засіданнях, надавати свої покази, задавати питання та обґрунтування. Він також послався на процесуальну поведінку представників потерпілого, які затягували судовий процес та неодноразово заявляли відводи.

Послався на покази свого підзахисного ОСОБА_10 , котрий добре знав ОСОБА_15 та мав з ним дружні відносини. Крім того, вони мали фінансові стосунки, оскільки ОСОБА_15 брав у ОСОБА_10 гроші в борг і користувався його технікою. Незважаючи на це, ОСОБА_20 не повернув борг протягом пів року, хоча батько ОСОБА_10 нагадував про це.

Одного вечора ОСОБА_15 запропонував ОСОБА_10 зустрітися в селі, де він перебував, і ОСОБА_10 погодився. Коли ОСОБА_15 прибув, він запросив у ОСОБА_10 ще гроші, але той відмовив, тому що ОСОБА_15 не повернув попередній борг. У відповідь на це, ОСОБА_15 почав ображати батька ОСОБА_10 , нервувати. Нарешті, ОСОБА_10 не зміг витримати образи на адресу свого батька та наніс удар долонею, від чого ОСОБА_15 втратив свідомість та впав на землю адже ОСОБА_10 на той час був фізично розвинутий. Зауважив, що місце де впав ОСОБА_15 являється господарським двором та там могли знаходитись камінці, цегла чи інше, що було видно під-час дослідження протоколу огляду місця події та могли поранити потилицю потерпілого. ОСОБА_10 , запросив свого працівника, який ночував на горищі, щоб допомогти занести ОСОБА_15 до хати, щоб той не лежав на землі. Коли ОСОБА_18 прийшов до тями, він попросився побути ще трохи часу, а потім поїхав додому своїм автомобілем. Незважаючи на пропозиції ОСОБА_10 щодо медичної допомоги, ОСОБА_15 відмовився від огляду та відмовився відвідати лікарню.

Також послався на аналогічні пояснення ОСОБА_11 котрий розповів, що час від часу допомагає в господарстві ОСОБА_10 .. Того дня він працював до пізнього вечора та залишився ночувати на горищі, оскільки наступного дня йому знову потрібно було працювати. ОСОБА_11 повідомив, що до ОСОБА_10 приїхав автомобіль, яким керував ОСОБА_15 , потерпілий у цій справі. Після розмови з ОСОБА_10 , ОСОБА_15 образив батька ОСОБА_10 нецензурною назвою, на що той ударив його, і він впав на землю. ОСОБА_11 допоміг ОСОБА_10 завести ОСОБА_15 до хати, де його посадили на диван. Після цього ОСОБА_11 повернувся на горище, де залишився на ніч. Він не знає, куди зник ОСОБА_15 після того, як він поїхав з домогосподарства.

Звернув увагу на те, що прокурор не зміг надати безпосередніх доказів, щодо інкримінованого правопорушення, і відмовився від допиту решти свідків, розуміючи, що вони не нададуть додаткової інформації. Також прокурор послався лише на комісійну експертизу.

Вважає, що дії його підзахисних не є насильницькими, не відповідають змісту обвинувального акту, адже ті занесли ОСОБА_15 до хати, посадили його на диван, не для того, щоб залишити сліди крові на меблях, які поліція через пів місяця могла знайти.

Вважає, що вину ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у кримінальному правопорушенні передбаченому ч.2 ст.146 КК України не доведено, і їхні дії не відповідають складу цього кримінального правопорушення. Тому просив суд закрити кримінальне провадження, а обвинувачених виправдати.

Позиція потерпілого

Під час розгляду обвинувального акту в суді, потерпілий ОСОБА_15 до судового засідання (з моменту надходження обвинувального акту до суду 15.04.2020) жодного разу не з`явився попри багаточисленні виклики суду (а.с. 41, 53, 61, 70, 113, 116,127-128 том 1 ……. а.с. 140 том 4, а.с. 27, 28, 40 том 5) та ігноруючи накладені стягнення 21.02.2022, 17.06.2022 та 06.09.2023. Потерпілий був інформований про розгляд обвинувального акту, спілкувався з прокурором, повідомляв про свій стан здоров`я, його представники змінювалися, представниками вживалися заходи спрямовані на затягування судового розгляду. Процесуальна поведінка потерпілого та його представників заслуговує уваги та оцінка їй буде надана у вироці кількома порядками нище.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» («Alimentaria Sanders S.A. v. Spain») зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Практика Європейського Суду з прав людини (зокрема рішення «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008) наголошує, що «сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження».

За таких обставин, зважаючи на надмірну тривалість розгляду обвинувального акту та ігноруванням ОСОБА_21 засідань, суд визнав можливим розглянути справу за відсутності потерпілого. При цьому, думки учасників судового провадження було вислухано, а вони не заперечили проти проведення розгляду у відсутність потерпілого.

Покази свідків

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_22 повідомив, що знайомий із обвинуваченими кілька років, до того ж із ОСОБА_11 являється сусідом. Із потерпілим не знайомий та чує його прізвище вперше. Повідомив, що восени 2019 року вік купував у батька ОСОБА_10 зерно котре йому допомагав вантажити ОСОБА_11 . В той час біля домогосподарства стояв тільки його автомобіль ВАЗ 2106. ОСОБА_15 ніколи не бачив та не знає. Спільно із ОСОБА_11 повернувся додому біля 21:00 год. Що далі робив ОСОБА_11 свідку невідомо.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_19 повідомила суду, що ОСОБА_11 являється її братом, а ОСОБА_10 односелець. З братом проживають спільно від його народження. Зазначила, що 11.08.2019 вона спільно із братом та з родиною вечеряли. Не пам`ятає, аби брат надовго відлучався. Повечеряли до 22:00 год. Після цього ОСОБА_11 пішов в свою кімнату та ліг спати. Вранці 12.08.2019 свідок його розбудила та ОСОБА_11 допомагав по господарству. Будь-яких змін у його стані вона не замітила. Про події зазначені в обвинувальному акті свідку невідомо. Потерпілого ОСОБА_15 не знає та брат про нього нічого не розповідав. Повідомила що ОСОБА_10 являється її односельцем. Не могла ствердити зі стовідсотковою впевненністю, що брат після вечері був вдома.

Докази надані стороною обвинувачення

Так, відповідно до витягу з ЄРДР від 19.08.2019 ОСОБА_15 18.08.2019 звернувся із заявою про кримінальне правопорушення, відповідно до якої в ніч з 11.08.2019 по 12.08.2019 ОСОБА_10 та інші невідомі особи спричини йому тілесні ушкодження, зв`язали йому руки та ноги клейкою стрічною та зачинили у будинку де той знаходився протягом доби. Під час перебування невідомі особи наносили ОСОБА_15 , удари по різних частинах тіла (а.с. 184 том 3).

Відповідно до протоколу обшуку та ілюстративної таблиці до нього проведеного 22.08.2019 на території домогосподарства по АДРЕСА_3 (а.с. 191-207 том 3) зазначається, зокрема на ілюстрації № 9 як виявлено у кімнаті № 1 житлового будинку один рулон клейкої стрічки. У свою чергу Ілюстраціями 12-13 зображено ділянку підлоги кімнати № 2 житлового будинку біля лівої ніжки дивану було виявлено два сліди речовини бурого кольору. Ілюстраціями 21-24 зафіксовано сліди речовини бурого кольору на спинці дивану у кімнаті № 2 житлового будинку.

Проколом пред`явлення для впізнання від 03.10.2019 за фотознімками (а.с. 219-221 том 3) ОСОБА_15 зазначає, що особа на знімку № 2 спільно зі ОСОБА_10 в ніч з 11.08.2019 на 12.08.2019 зв`язали його та утримували в будинку до ранку. Довідкою від 03.10.2019 зазначається, що особа зображена на знімку під № 2 є ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 222 том 3).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 03.10.2019 (а.с. 224-229 том 3) ОСОБА_15 повідомляє, як у вечірній час йшов по дворі АДРЕСА_3 спільно зі ОСОБА_10 , біля господарської будівлі ОСОБА_15 відчув сильний удар по голові ззаду, від чого він впав на землю та втратив свідомість. Через деякий час відчув, що він лежить на землі, а декілька осіб наносять йому удари твердими предметами по різних частинах тіла, серед даних осіб він бачив ОСОБА_10 , після цього він знову втратив свідомість. Через деякий час відкрив очі та побачив, що йому затягує руки скотчем чоловік на ім`я ОСОБА_24 . ОСОБА_15 , виявив, що він знаходиться в будинку на дивані де він до ранку знаходився із особою на ім`я ОСОБА_24 . Вранці до будинку знову прийшов ОСОБА_10 та погодився звільнити ОСОБА_15 .

Відповідно до висновку експерта за № 999 від 13.01.2020 (а.с. 5-11 том 4) на наданих на дослідження, вилучених 22.08.2019 житлового будинку та об`єктах житлової нерухомості розташовані АДРЕСА_3 , змиві РБК на ватних паличках, виявлених у кімнаті № 2 житлового будинку біля лівої ніжки дивану на підлозі (об`єкт № 1), сліду РБК на фрагменті тканини вирізаної зі спинки дивану у кімнаті № 2 житлового будинку (об`єкт № 2), сліду РБК на правій штанині спортивних планів чорного кольору із емблемою «Адідас». виявлених у кімнаті № 3 житлового будинку (об`єкт № 3), змиві РБК на ватних патичках, виявлених у кімнаті № 4 житлового будинку біля лівої ніжки дивану на підлозі (об`єкт № 4), рулоні прозорої липкої стрічки типу «скотч», виявленого у кімнаті № 1 житлового будинку (об`єкт № 5) виявлені клітини з ядрами та сліди крові людини. На рулоні прозорої липкої стрічки типу «скотч», виявленого у кімнаті № 1 житлового будинку' (об`єкт № 6) виявлені клітини з ядрами. В результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки зразка крові потерпілого ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Генетичні ознаки крові людини на клітинах з ядрами виявлених на змиві РБК з кімнати № 2 на фрагментах тканини з дивану і генетичні ознаки слідів крові людини та клітин з ядрами, виявлених на рулоні прозорої липкої стрічки типу «скотч» збігаються між собою із генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_15 .. Генетичні ознаки слів крові людини та клітин з ядрами, виявлених на правій штанині спортивних штанів не збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_15 та належать невстановленій особі.

До того ж згідно зображень 2.17 та 2.18 загального та детального вигляду об`єкту - рулону скотчу зафіксовано сліди бурого кольору на картонній основі рулону липкої стрічки (а.с. 22 том 4).

Згідно висновку експерта за № 105 від 27.02.2020 (а.с. 34-37 том 4 ) В результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки зразків букального епітелію ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (об`єкт № 1) та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 (об`єкт № 2), які наведені в таблиці результатів дослідження Генетичні ознаки слідів крові людини та клітин з ядрами, виявлених на правій штанині спортивних штанів (об`єкт № 3 у висновку експерта Вінницького НДЕКЦ МВС від 13.01.2020 № 999) збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_10 (об`єкт № 2) та не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_11 (об`єкт № 1).

Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку букального епітелію ОСОБА_10 та в об`єкті № 3 у висновку експерта Вінницького НДЕКЦ МВС від 13.01.2020 № 999 складає 7,90505 х 10'24. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 127 секстильйонів (1,27 х 1023) осіб.

Згідно висновку експертів за № 27-к від 19.03.2020 (а.с. 48-51 том 4) у ОСОБА_15 , згідно записів «медичної карти стаціонарного хворого» № 8329/846 мала місце закрита черепно-мозкова травма - струс головного мозку, забійна рана тім`яної ділянки голови. Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_15 належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, виникли від дії тупого твердого предмета (предметів) індивідуальні чи групові особливості яких не відобразились давність утворення, можливо в термін вказаний в ухвалі про призначення експертизи в ніч з 11.08.2019 на 12.08.2019. Характер та локалізація тілесних ушкоджень у ОСОБА_15 виключає можливість їх одномоментного утворення внаслідок одноразового падіння з положення стоячи на площину.

Також у висновку експертизи згадується, що комісія не може договірно встановити давність виникнення лінійного перелому лобної кістки та врахувати цей перелом при судово-медичній кваліфікації тілесних ушкоджень.

Аналітичною довідкою про опрацювання інформації про зв`язок в ході досудового розслідування (а.с. 150-155 том 4) зазначається, наступна послідовність:

-у період з 18:16:45 до 19:01:19 год 11.08.2019 ОСОБА_10 із номеру телефону НОМЕР_1 здійснив 5 викликів на номери телефонів ОСОБА_15 НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , однак розмови не відбулось;

- о 19:01:14 год 11.08.2019 ОСОБА_15 на номер телефону НОМЕР_3 отримував вхідний виклик від ОСОБА_10 із номеру телефону НОМЕР_1 .

- о 20:04:28 11.08.2019 ОСОБА_15 із номеру телефону НОМЕР_2 здійснив вихідний виклик на номер телефону ОСОБА_10 НОМЕР_1 .

Нормативне обгрунтування

За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень має суворо додержуватись принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Статтею 22 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Також саме прокурор, слідчий, згідно з вимогами ст.25 КПК України, зобов`язані в межах своєї компетенції, розпочавши досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила, а також відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Суд же відповідно до ст. 26 КПК України у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь обвинуваченого.

Згідно ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Оцінка та висновки суду

Перевіривши та дослідивши зібрані по справі докази та оцінивши їх у сукупності з точки зору допустимості, належності, достовірності та достатності, заслухавши показання обвинувачених та свідків, промову прокурора та захисника, враховуючи ігнорування потерпілим судового розгляду, суд приходить до наступних висновків.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, у вчиненні якого обвинувачують всіх обвинувачених, передбачає такі діяння: незаконне позбавлення волі або викрадення людини, вчинені за попередньою змовою групою осіб. Незаконне позбавлення волі полягає в протиправному перешкоджанні людині обирати за своєю волею місце знаходження. Воно може виявитися у затриманні потерпілого в тому місці, де він знаходитися не бажає, або поміщення його в таке місце, яке він не має змоги вільно залишити. Це діяння може бути здійснене шляхом застосування фізичного насильства, а також шляхом психічного насильства або шляхом обману.

Із суб`єктивної сторони правопорушення вчиняється лише з прямим умислом і може характеризуватися різними мотивами (користь, помста та ін.). Обов`язковим є усвідомлення особою незаконності діяння, що нею вчинюється.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 КК України кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку правопорушення, домовилися про спільне його вчинення.

Вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб означає спільне вчинення цього кримінального правопорушення декількома (двома і більше) суб`єктами правопорушення, які заздалегідь домовились про спільне його вчинення. Домовитись про спільне вчинення кримінального правопорушення зазделегідь - означає дійти згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивної сторони. Таким чином, ця домовленість можлива на стадії до готування правопорушення, а також у процесі замаху на правопорушення .

Як випливає із ч. 2 ст. 28 КК України, домовленість повинна стосуватися спільності вчинення правопорушення (узгодження об`єкта правопорушення, його характеру місця, часу, способу вчинення, змісту виконуваних функцій тощо). Така домовленість може відбутися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій тощо.

В ході судового розгляду стороною обвинувачення не надано жодного доказу, що б підтверджував існування попередньої домовленості між обвинуваченими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 щодо незаконного позбавлення волі потерпілого ОСОБА_15 ... Як вбачається з наданих стороною обвинувачення доказів та показів обвинувачених, ОСОБА_15 добровільно без будь-якого примусу приїхав за місцем проживання ОСОБА_10 у с. Дяківці Вінницького (Літинського району) Вінницької області і ні один з обвинувачених до нього жодних насильницьких дій не застосовував (*за виключенням ляпасу від ОСОБА_10 ).

Обвинувачення стверджує, що невідома особа, завдала потерпілому ОСОБА_15 удару по голові внаслідок чого останній втратив свідомість, а згодом йому руки та ноги обмотали «скотчем» та тримали у будинку проти волі останнього. Однак, з іншого боку, заявлено, що ОСОБА_15 під час сварки отримав удар від ОСОБА_10 , пошкодив голову, і після цього обвинувачені допомогли йому підвестися і він добровільно перебував в будинку. Протокол огляду місця події містить знімок дивану, на якому були знайдені сліди крові, які пізніше було встановлено, належать ОСОБА_15 .. Суд не вправі переймати на себе повноваження експерта та встановлювати механізм утворення цих слідів, робити категоричні висновки, але можливо зробити припущення, що особа, яка залишила сліди крові, сиділа на дивані, а не лежала.

Захист стверджує, що наявність слідів крові у будинку не є безпосереднім підтвердженням вчинення кримінального правопорушення. Оскільки обшук у домогосподарстві проведено 22.08.2019 (а.с. 191 том 3), після припущеного часу вчинення злочину в ніч з 11.08.2019 на 12.08.2019 (а.с. 184 том 3), то це дає достатньо часу, аби видалити сліди крові. Іншими словами, можна припустити, що обвинувачені не усвідомлювали те, що відносно них ведеться досудове розслідування і обставина знищення слідів крові на момент проведення обшуку, могла бути використана проти них. Навпаки захист стверджує, що ОСОБА_15 отримав ушкодження при падінні та у будинку йому надавалось допомога, де він і залишив сліди крові. Отже, таке зауваження захисту є досить логічним і може бути врахованим.

Для проведення розгляду цілком справедливою мірою є встановлення знаряддя, яким можливо було завдати ушкодження потерпілому - ОСОБА_15 .. У даному випадку, не було встановлено конкретного знаряддя, що було використано, зі слів обвинувачення, для удару по голові, що є недоліком досудового розслідування. Крім того, докази отримання ушкодження потерпілим базуються на припущеннях обвинувачення та показах потерпілого під час досудового розслідування, які не були безпосередньо перевірені під час судового розгляду, через умисну поведінку потерпілого.

Покази свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_19 не приймаються до уваги судом, як докази та не можуть бути оцінені судом, оскільки ці особи не повідомили суду про обставини, зазначені в обвинувальному акті. Більш того, свідок ОСОБА_19 може бути зацікавленим свідком, оскільки обвинувачений ОСОБА_25 є її братом. Натомість, обвинувачений ОСОБА_11 надав самостійно свої покази, що в ніч з 11 на 12 серпня 2019 року він переночував на території господарства ОСОБА_10 . Також, свідок ОСОБА_19 не надала будь-яких виправдувальних або обвинувальних показів стосовно тілесних ушкоджень, завданих ОСОБА_15 , та його незаконного позбавлення волі. Від решти свідків прокурор відмовився.

Під час обшуку на місці вчинення злочину було знайдено клейку стрічку (скотч) із слідами крові, які належать ОСОБА_15 (а.с. 22 том 4). Однак не вдалося встановити давність утворення цих слідів на внутрішній картонній основі рулону скотчу, та механізм їх утворення. Хоча сліди схожі на відбитки пальців, не можна точно визначити кому вони належать. Захист вважає, що запитання прокурора про походження скотчу є недоречними, оскільки клейка стрічка "скотч" є предметом поширеним у побуті, а наявність його у господарстві обвинуваченого не свідчить про те, що він мав заборонений предмет, мав намір незаконно когось позбавити волі. Зауваження сторони захисту щодо ділових відносин ОСОБА_10 та ОСОБА_15 та їх знайомства, а також те, що ОСОБА_15 неодноразово перебував вдома у обвинуваченого, також є доречними. Крім того, як можна побачити на ілюстраціях, скотч знайдено в місці, де проживають люди в умовах де є кухня, спальня, складений одяг (а.с. 198-207 том 3).

Згідно позиції обвинувачення (за заявою потерпілого на підставі якої внесено відомості до Єдиного реєстру матеріалів досудового розслідування) в ніч з 11.08.2019 на 12.08.2019 ОСОБА_15 було завдано удару по голові, після чого кілька невідомих осіб били його ногами, поки він лежав непритомний на землі. Одночасно згідно висновку експертів за № 27-к від 19.03.2020 (а.с. 48-51 том 4) у ОСОБА_15 мала місце закрита черепно-мозкова травма - струс головного мозку, забійна рана тім`яної ділянки голови. Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_15 виникли від дії тупого твердого предмета (предметів) індивідуальні чи групові особливості яких не відобразились, давність утворення, можливо в термін з 11.08.2019 на 12.08.2019. Тобто висновки експертизи не є категоричними щодо часу отримання ушкоджень. Згідно з абзацом 2 пункту 1 підсумків висновку, у наданих документах, на ім`я ОСОБА_15 не містяться описи об`єктивних ознак тілесних ушкоджень та пошкоджень шкіряних покривів обличчя, зокрема в лобній ділянці та на ділянках обох очей. На тілі не зазначено наявності синців та саден.

Наштовхує на роздуми, (але суд не може бути категоричний у своїх висновках) щодо поведінки потерпілого ОСОБА_15 під час судового розгляду, який повідомив про вчинене відносно нього кримінальне правопорушення у 2019 році, однак до моменту виходу суду до нарадчої кімнати 24.04.2023 не з`явився у засідання. Вказана обставина викликає обгрунтований сумнів у його намірі допомогти встановити істину у справі, особливо, якщо він повідомив про вчинене кримінальне правопорушення. Зміна захисників також може викликати питання щодо його мотивації та готовності до співпраці із правоохоронними органами та судом.

Необхідно відзначити очевидні зловживання процесуальними правами з боку представника потерпілого-адвоката ОСОБА_13 .. Вона була ініціатором подання заяв про відвід прокурорам 22.04.2021 та 10.11.2021, а також головуючому 19.02.2021. 22.04.2021 суд пішов на зустріч представнику потерпілого-адвокату ОСОБА_13 , і хоча доводи щодо неупередженості прокурора, які були вказані у її клопотанні про відвід, не знаходили свого підтвердження, у неї все ще залишалися сумніви щодо неупередженості прокурора. Зважаючи на практики Європейського суду з прав людини, суд задовольнив її заяву про відвід. Проте, ОСОБА_13 знову заявляла відводи.

Також представник потерпілого - адвокат ОСОБА_13 багаторазово клопотала про відкладення судового засідання з різних причин, однак суд не може приймати категоричних висновків щодо цього питання. Це пов`язано з тим, що предметом розгляду є обвинувальний акт, а у науковому юридичному колі є суперечки стосовно того, чи є клопотання про відкладення судового засідання зловживанням процесуальними правами, чи ж це є правомірними діями.

Слід виокремити думку про те, що суд не може достеменно та повно встановити обставини події, яка сталась в ніч з 11.08.2019 на 12.08.2019 котра є предметом розгляду вказаного обвинувального акту, оскільки відсутні пояснення потерпілого. Важливо зазначити, що потерпілий ігнорував явку до суду, не допомагав у встановленні обставин справи, що суттєво ускладнює цей процес доказування та призводить до неповноти дослідження. Хоча прокурор ОСОБА_5 у дебатах звернувся до показів потерпілого ОСОБА_15 , ці покази не можуть бути взяті за основу для прийняття рішення суду, адже це прямо суперечить принципу безпосереднього дослідження показань. Статтею 23 КПК визначено, що суд повинен досліджувати докази безпосередньо. Учасники кримінального провадження повинні давати свідчення усно, і саме такі свідчення повинні бути досліджені судом.

Необхідно зазначити, що участь у судових засіданнях та надання доказів є важливою складовою справедливого та об`єктивного розгляду кримінальних справ. Якщо потерпілий не являється на судове засідання та не надає свідчень, то це може негативно вплинути на результат судового процесу та призвести до некоректного рішення. Отже, потерпілий має важливу роль у судовому процесі, тому він повинен був являтися на судові засідання та надавати покази, відповідати на питання суду та учасників процесу. Якщо він не зробив цього, то це може мати негативні наслідки для нього самого, а також для справедливості та об`єктивності судового процесу.

Оскільки мова йде про особу потерпілого, доцільним є доповнення його характеристики згідно з повідомленням адвоката ОСОБА_13 за № 20220519/002 від 19.05.2022 (а.с. 127-128, том 4), де вказано, що адвокат припиняє договір про надання правової допомоги, де здійснювала захист та представництво ОСОБА_15 у справах:

-№ 292/958/20 за обвинуваченням ОСОБА_26 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 296 КК України;

-№292/612/20 за обвинуваченням ОСОБА_15 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України;

-№137/419/20 за обвинуваченням ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 146 КК України.

Очевидно, що у судових провадженнях, які були відкриті ще у 2020 році, де приймав участь ОСОБА_15 в статусі потерпілого або обвинуваченого, а також його захисник/представник - адвокат ОСОБА_13 , судові рішення станом на 19.05.2022 ще не були ухвалені. В даному випадку є доречними твердження захисту про те, що "казочка потерпілого" (*слова захисника-адвоката ОСОБА_12 ) має на меті ухилення ОСОБА_15 від виконання своїх цивільних зобов`язань, зважаючи на те, що потерпілий довгий час співпрацював з обвинуваченим ОСОБА_27 та його батьком.

Після припинення співпраці адвоката ОСОБА_13 із потерпілим ОСОБА_15 представництво останнього з 31.08.2022 здійснював адвокат ОСОБА_14 (а.с .166 том 4). Однак представництво не було тривалим і 02.12.2022 адвокат ОСОБА_14 надіслав суду повідомлення про те, що ним розірвано договір про надання правової допомоги, він припиняє представляти інтереси потерпілого (а.с. 226 том 4).

Таким чином, черговий захисник, за власною ініціативою, розірвав договір про представництво інтересів потерпілого. Відомостей про наявність у потерпілого представника після 02.12.2022 до суду не надходило.

Натомість обвинувачені свої обов`язки виконували, усвідомлювали відповідальність перед законом. До них не застосовувалися приводи та стягнення, що може свідчити про їхню готовність співпрацювати із судом і довести свою невинність або прийняти відповідальність за свої дії.

Хоча потерпілий не обмежений у часі подання заяви про вчинене відносно нього правопорушення, однак відомості про вчинене правопорушення були внесені до ЄРДР за заявою ОСОБА_15 від 18.08.2019, тобто із тижневою різницею між датою вчинення інкримінованого правопорушення та датою повідомлення про правопорушення. За інформацією з ЄРДР від 19.08.2019, події сталися в ніч з 11.08.2019 по 12.08.2019 (а.с. 184 том 3).

Особливо важливо, що згідно розділу «Фабула» реєстрація заяви ОСОБА_28 звертався із заявою при вчинення відносно нього кримінального правопорушення, суттю якого було заподіяння йому тілесних ушкоджень ОСОБА_10 по АДРЕСА_2 в ніч з 11.08.2019 по 12.08.2019 (а.с. 185 том 3). Аналогічні обставини ОСОБА_15 зазначає і в протоколі прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення лише по факту заподіяння йому тілесних ушкоджень (а.с. 186 том 3). Натомість будь-яка інформація (відомості, твердження) про його незаконне позбавлення волі при первинному зверненні не зазначена.

Що стосується не допитаних свідків та неявки потерпілого до судового засідання суд повинен зазначити, що ч. 6 ст. 22 КПК України передбачено, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

За змістом положень ст. 92 КПК України, обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом, чого в даному кримінальному провадженні зроблено не було.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «indubioproreo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

За правилами ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється в разі, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 7 ст. 284 КПК України, якщо обставина, передбачена пунктами 1, 2 частини першої цієї статті (встановлена відсутність події кримінального правопорушення та встановлена відсутність у діянні складу кримінального правопорушення), виявляється під час судового розгляду, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.

Таким чином, оцінюючи та аналізуючи подані сторонами кримінального провадження докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду сторона обвинувачення не змогла надати докази, які б підтверджували як наявність попередньої домовленості між обвинуваченими щодо незаконного позбавлення волі потерпілого ОСОБА_15 , так відповідно і саме незаконне позбавлення волі потерпілого. Також, потерпілий ОСОБА_15 проігнорував судовий розгляд (хоча був його ініціатором), тому суд із дотриманням вимог ст. 23 КПК України не зміг встановити, чи перебував він добровільно чи був підданий примусові та чи дійсно до нього застосовувались насильницькі дії у час та у місці вказаному в обвинувальному акті. Допитані свідки також не змогли підтвердити факт незаконного позбавлення волі потерпілого. Отже, суд вважає, що вина обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, не доведена, оскільки немає допустимих, належних, достовірних та достатніх доказів, які б в сукупності підтверджували протилежне.

Запобіжний захід відносно обвинувачених не обирався.

Цивільний позов потерпілим заявлений не був.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про судову експертизу», ст. 124 КПК України витрати на проведенні експертизи за даним кримінальним провадженням слід віднести на рахунок держави.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 28, 146 КК України, ст.ст. 9, 17, 22, 23, 25, 26, 91, 95, 100, 124, 284, 373, 615 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 146 КК України та виправдати у зв`язку з недоведеністю вчинення даного кримінального правопорушення.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 146 КК України та виправдати у зв`язку з недоведеністю вчинення даного кримінального правопорушення.

Речові докази:

1.Один рулон прозорої липкої стрічки тину «скотч», виявлений у кімнаті 1 житлового будинку;

2. Змив РБК на ватних паличках, виявлених у кімнаті № 2 житлового будинку біля лівої ніжки дивану на підлозі;

3. Сліди РБК на фрагменті тканини із вирізаної із спинки дивану у кімнаті № 2 житлового будинку;

4. Сліди РБК на правій штанині спортивних штанів чорного кольору із емблемою «Adidas», виявлених у кімнаті № 3 житлового будинку;

5. Змив РБК на ватних паличках, виявлених у кімнаті № 4 житлового будинку біля лівої ніжки дивану на підлозі, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000225 від 19.08.2019, - знищити після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Літинський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Повний текст вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, направити прокурору та потерпілому.

Суддя: ОСОБА_1