Номер провадження: 11-кп/813/695/23
Справа № 501/2623/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

03.01.2023 року м. Одеса

про відмову у відкритті апеляційного провадження

03 січня 2023 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000632 від 01.09.2022 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 28.10.2022, -

ВСТАНОВИВ:

Зазначеним вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 28.10.2022 затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 23.09.2022 між прокурором ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_5 за письмової згоди потерпілої ОСОБА_6 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Змінено запобіжний захід відносно ОСОБА_3 на тримання під вартою до набрання вироком законної сили, але не більше ніж до 26.12.2022.

Взято під варту ОСОБА_3 в залі суду.

Не погоджуючись із рішення суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що він не згоден із строком призначеного йому покарання, вважаючи його занадто великим.

Перевіривши вказані матеріали кримінального провадження, мотиви та доводи апеляційної скарги, суддя-доповідач дійшов висновку про те, що необхідно відмовити у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою з таких підстав.

Згідно з пунктом 8 частини 2 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є зокрема забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Однак, "право на суд", одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням, накладення яких дозволено за змістом, особливо щодо умов прийнятності скарги. При цьому, обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним з пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не має законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю мети, яку прагнуть досягти (рішення ЄСПЛ "Воловік проти України", "Креуз проти Польщі", "Подбіельські та ППУ Полпуре проти Польщі").

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підтверджував право держави встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі "Ашингдейн проти Сполученого Королівства" від 28 травня 1985 року, пункт 96 Рішення у справі "Кромбах проти Франції" від 13 лютого 2001 року).

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 12.06.2012 N 13-рп/2012 законодавець, встановлюючи обмеження права на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень, повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним.

Законом, який конкретизує положення Конституції України щодо обмеження можливості оскарження рішень суду, є КПК України.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що стаття 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, відповідно до чого КПК України визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку (постанова Верховного Суду від 04.04.2019 у справі № 494/6/18).

Оскарження ухвал суду під час судового розгляду регламентовано главою 31 КПК України.

Так, ч. 1 ст. 392 КПК України передбачено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом п.1 ч.4 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Як встановлено під час перевірки матеріалів кримінального провадження, угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 укладено у відповідності до вимог ст.474 КПК України, зокрема сторони погодилися на призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Із запропонованим видом та мірою покарання підозрюваний ОСОБА_3 був згодний та ознайомлений із наслідками укладання та затвердження зазначеної угоди про що свідчить його особистий підпис (а.п. 9).

Зазначеними вище відомостями підтверджено, що права обвинуваченого ОСОБА_3 , не порушені у даному кримінальному провадженні, а вказані в апеляційній скарзі обставини не відповідають змісту матеріалів справи.

Отже, вирок суду першої інстанції обвинуваченим ОСОБА_3 оскаржується виключно з підстав, з яких він не може бути оскаржений.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Враховуючи викладені обставини та керуючись вимогами ч. 4 ст. 399 КПК України суддя дійшов висновку про те, що вирок суду першої інстанції не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, в зв`язку з чим слід відмовити у відкритті провадження за поданою апеляційною скаргою.

Керуючись ст. 399 КПК України, суддя-доповідач,

постановив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргоюобвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 28.10.2022.

Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження та долучені до неї матеріали невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2