ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2022 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 захисника ОСОБА_7 , представника колонії ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 26.10.2022 року,

У С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 26 жовтня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі.

На вказану ухвалу суду засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив підтримати його клопотання.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог засуджений вказував, що йому було проведено операційне втручання, а тому йому заборонені тяжкі роботи, нервові потрясіння для уникнення можливого загострення хвороби. Однак, він неодноразово звертався до адміністрації колонії та начальника загону з приводу роботи.

Вказував, що він працював не офіційно та виконував різні роботи, оскільки на оплатну роботу його не беруть. Приймає активну участь в програмах розвитку, духовного відродження, зробив для себе належні висновки, вину у вчиненому визнав повністю та розкаюється за вчинене, має дружину з трьома дітьми.

Зазначав, що він відбув ѕ строку покарання, хоче надавати допомогу своїм двом дітям та хворому батькові, а тому просить задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_9 в режимі відео конференції, які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, ЄУНСС 722/1534/22 провадження №11кп/822/501/22 головуючий у 1 інстанції ОСОБА_10 посилаючись на обставини, що наведені в ній, представника колонії, прокурора, які просили відмовити в задоволенні апеляційних вимог, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.

Так, згідно ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Відповідно до вимог ч.3 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, зокрема, після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання. При цьому основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 14.02.2020 року ОСОБА_6 засуджений за ст. 127 ч.2, 115 ч.1, 70 ч.1 КК України до покарання у виді 11 років позбавлення волі. На підставі ст. 72 ч.5 КК України ОСОБА_6 зараховано у строк відбуття покарання у виді позбавлення волі строк перебування його під вартою з 24.11.2018 року по 14.02.2020 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 25.05.2020 року вирок Ізяславського районного суду Хмельницької області від 14.02.2020 року залишено без змін. Крім того, вказаною ухвалою на підставі ч.5 ст.72 КК України засудженому ОСОБА_6 зараховано в строк відбуття покарання у виді позбавлення волі строк його перебування під вартою з 24.11.2016 року по 25.05.2020 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно розпорядження вирок Ізяславського районного суду Хмельницької області від 14.02.2020 року набрав законної сили 25.05.2020 року.

Початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_6 обчислюється з 14.02.2020 р., кінцевим строком відбування ним покарання у виді позбавлення волі є 19.05.2024 року, покарання відбуває в ДУ СВК (№67) з 14.02.2020 р.

За час утримання в слідчому ізоляторі м. Хмельницький допускав порушення режиму відбування покарання, за що в чотирьох випадках притягувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення погашені у передбаченому законом порядку. Не заохочувався.

З характеристики, затвердженої начальником ДУ СВК№67, вбачається, що ОСОБА_6 з часу прибуття до установи і по даний час до оплачуваної суспільно-корисної праці не залучається. Під час перебування в установі за порушення вимог режиму відбування покарання в двох випадках притягувався до дисциплінарної відповідальності. Стягнення погашені у передбаченому законом порядку. Має одне заохочення.

По відношенню до персоналу установи ввічливий, тактовний. У взаємовідносинах з іншими засудженими вживчивий, не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими різної спрямованості. Роботи із самообслуговування та з благоустрою установи виконання покарань виконує, до виконання даних робіт відноситься з розумною ініціативою. Намагається утримувати в чистоті та порядку своє спальне місце та приліжкову тумбочку. Має охайний зовнішній вигляд. В лютому місяці 2021 році закінчив навчальний центр, який функціонує при установі, отримавши спеціальність «Машиніст КМГ».

Також засуджений ОСОБА_6 12.08.2020 року звертався до начальника ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)» із заявою про небажання брати участь у трудовій діяльності під час відбування покарання.

Заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні, відвідує, намагається робити для себе належні висновки. З червня місяця 2022 року приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу «Духовне відродження».

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України.

Поряд з тим, єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання. Під сумлінною поведінкою розуміється не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, а й прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

Законодавцем визначено, що застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом суду і таке звільнення може бути застосоване за певних умов.

З довідки, наданої відділом організації та нормування праці ДУ СВК (№67) від 19.10.2022 р., вбачається, що за період перебування в колонії з вересня 2020 р. по вересень 2022 р. засуджений ОСОБА_6 не працював.

Згідно витягів з протоколів №20/2020 від 10.09.2020 р., №21/2020 від 24.09.2020 р. та 16/2021 від 26.08.2021 р. засідань комісії ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)» засудженому ОСОБА_6 відмовлено в переведенні до ДСР, застосуванні ст. 82, 81 КК України, як особі, яка не довела, що стає на шлях виправлення та особі, яка не довела своє виправлення, відповідно.

Дослідивши матеріали, що характеризують особу засудженого ОСОБА_6 , колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що до останнього не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, адже такий хоч за час відбування покарання один раз і заохочувався, однак тричі притягався до дисциплінарної відповідальності та був поміщений в ДІЗО на 7 діб.

Що стосується доводів ОСОБА_6 про його звернення до адміністрації установи щодо працевлаштування, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки матеріали справи не містять таких заяв та інших відомостей, які б свідчили про такі звернення.

Доводи засудженого щодо неможливості працевлаштування у зв`язку з хворобою, є голослівними, оскільки з довідки медичної частини №507 від 20.10.2022 р. вбачається, що у ОСОБА_6 діагностована виразкова хвороба 12 п.к. ІІІ, останній працездатний з раціональним працевлаштуванням, перебуває на «Д» обліку у лікаря терапевта. В теперішній час стан здоров`я задовільний.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції повно і всебічно вивчив дані про особу засудженого та дійшов вірного висновку про недоведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому суд належним чином мотивував прийняте рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які б тягнули за собою скасування чи зміну рішення суду, апеляційним судом не встановлено.

Оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційних вимог засудженого не має.

На підставі наведеного та керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419, 537-539 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Сокирянського районного суду Чернівецької області від 26 жовтня 2022 року, постановлену за заявою засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

Г ОСОБА_11 АСтанковська

Копія. Згідно з оригіналом: суддя