ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/6399/22 Номер провадження 11-сс/814/1329/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 19 жовтня 2022 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 липня 2022 року за №0000284, відмовлено в задоволенні клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтава) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава, ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 ,

застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 місяці та покладено на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України: прибувати за викликом до слідчого, прокурора, суду; цілодобово не залишати місце проживання без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні, окрім як за ініціативою слідчого, прокурора та в їх присутності.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення не доведено недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_8 , ніж тримання під вартою, щоб забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 19 жовтня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що слідчий суддя не врахував: наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, тяжкість інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, щоб забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 .

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку прокурора на підтримку апеляційної скарги, заперечення підозрюваного та його захисника проти апеляційної скарги, перевірила матеріали провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України регламентовано, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У силу ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як зазначено в ч.ч. 1,2,4 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх вказаних вище обставин.

Якщо ж при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби та може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Полтава) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава, здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 липня 2022 року за №0000284 (а.п.11).

Досудовим розслідуванням установлено, що 14 липня 2022 року приблизно о 22 годині 40 хвилин в умовах воєнного стану ОСОБА_8 , будучи добровольцем ДФ ПМТГ №1 і наділеним владою, службовими повноваженнями працівника правоохоронного органу, під час патрулювання м. Полтава, діючи групою осіб, перевищив владу та службові повноваження, що супроводжувалось застосуванням насильства та погрозами його застосування, в тому числі з використанням спеціальних засобів, щодо ОСОБА_10 , чим заподіяв ОСОБА_10 легкі тілесні ушкодження, принизив гідність останнього, завдав істотної шкоди правам потерпілого та інтересам держави.

Також за наведених вище обставин ОСОБА_8 відкрито викрав належний ОСОБА_10 годинник, вартістю 522 гривні 75 копійок.

14 жовтня 2022 року слідчий ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором ОСОБА_6 , повідомив ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.28 ч.2 ст.365, ч.4 ст.186 КК України (а.п.148-157).

19 жовтня 2022 року слідчий суддя за результатами розгляду клопотання про тримання під вартою підозрюваному застосував останньому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України (а.п.168-173).

Висновки про застосування визначеного слідчим суддею запобіжного заходу ОСОБА_8 мотиви апеляційної скарги не спростовують.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.28 ч.2 ст.365, ч.4 ст.186 КК України, ніким із учасників провадження не оспорюється та відповідно до матеріалів, доданих до клопотання слідчого, підтверджується вагомими доказами, на підставі розумної оцінки сукупності яких слідчий суддя правильно визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень, підозра в яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

У свою чергу, колегія суддів уважає наявними існування заявлених у клопотанні ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки обставини, на які посилається орган досудового розслідування в клопотанні та доведені прокурором у судовому засіданні, дають підстави вважати про наявність певного ступеню ймовірності того, що ОСОБА_8 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, в тому числі з урахуванням тяжкості інкримінованих йому злочинів, незаконно впливати на потерпілого й свідків.

Разом з цим під час розгляду клопотання та апеляційної скарги слідчий, прокурор не довели обставину, передбачену п.3 ч.1 ст.194 КПК України - недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваному, ніж тримання під вартою, для запобігання встановленим вище ризикам.

Так, кримінальним процесуальним законом установлено презумпцію застосування більш м`якого запобіжного заходу, якщо не доведено, що він не є достатнім для досягнення мети запобіжного заходу. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид запобіжного заходу є недостатнім покладається на сторону обвинувачення. При цьому, законодавцем підкреслюється, що застосування запобіжного заходу не має карального характеру, а його метою є саме забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, з тим щоб орган досудового розслідування зміг виконати завдання передбачені ст.2 КПК України.

Окрім загальної та особливої складових підстави для застосування запобіжного заходу слідчий суддя повинен також ураховувати обставини, зазначені в ст.178 КПК України, й оцінити їх у сукупності. До того ж, перелік таких обставин не є вичерпним.

При цьому, колегія суддів ураховує те, що за матеріалами провадження відсутні та стороною обвинувачення не надано дані, які би свідчили про притягнення раніше ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності, порушення чи неналежне виконання ним в даному кримінальному провадженні умов застосованого запобіжного заходу за наявним у нього місцем постійного проживання. Отже, й апелянтом не обґрунтовано, чому за наведених вище обставин неможливо досягти мети запобіжного заходу в умовах цілодобового контролю за поведінкою підозрюваного не лише шляхом застосування останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного вище, слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_8 належить застосувати запобіжний захід, пов`язаний із цілодобовою ізоляцією останнього в житлі та покладенням відповідних обов`язків, оскільки запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту узгоджуватиметься з метою його застосування та буде достатнім стримуючим засобом, щоб забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, при цьому відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Окрім того, під час провадження в суді апеляційної інстанції стороною обвинувачення було подано клопотання про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, яке задоволено 12 грудня 2022 року слідчим суддею Октябрського районного суду м. Полтава, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала втратила свою актуальність та на даний час процесуально унеможливлено досягнення того правового результату, про який порушувалось питання в апеляційній скарзі.

Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, в яких ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали, не знайшли свого підтвердження, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 19 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_11