ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1302/23 Справа № 192/1827/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року м .Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2022 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого про зарахування в строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2022 року в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбування покарання відмовлено.

Обгрунтовуючи прийняте рішення, суд зазначив, що засудженому ОСОБА_7 вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2018 року зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 29 травня по 31 травня 2018 року та з 13 червня по 16 липня 2018 року, а ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року, зараховано строк попереднього ув`язнення за період з 13 липня по 19 листопада 2018 року. Враховуючи положення ч. 5 ст. 72 КК України, беручи до уваги, що вищезазначеними рішеннями суду засудженому вже зараховано строк попереднього ув`язнення, суд в задоволенні клопотання відмовив.

В апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2022 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання про зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення, а саме з 13 липня по 19 листопада 2018 року, а також вказати початок та кінець строку.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що висновки суду є необґрунтованими і такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Вважає, що судом першої інстанції безпідставно не зараховано до строку відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 13 липня по 19 листопада 2018 року, та в ухвалі Дніпровського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року, якою зарахований строк попереднього ув`язнення відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, чітко не конкретизовано, підлягає воно зарахуванню день за день чи день за два, та не вказано кінець строку відбування покарання.

Заслухавши суддю-доповідача; засудженого, який підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні з викладених у ній підстав; прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, посилаючись на її безпідставність; дослідивши надані матеріали з урахуванням апеляційних доводів, колегія суддів приходить до наступного.

Так, відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався в повному обсязі, а доводи засудженого щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при вирішенні питання про зарахування строку попереднього ув`язнення до строку відбування ним покарання є необгрунтованими та невмотивованими.

Так, відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону від 26.11.2015 р.), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. При цьому до строку попереднього ув`язнення включається зокрема час перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Згідно із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 серпня 2018 року (справа № 663/537/17), якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом України № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (від 26.11.2015).

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон України № 1402-VIII) висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Цих вимог закону судом першої інстанції дотримано в повній мірі.

З наданих матеріалів вбачається, що у клопотанні, яке було вирішене оскаржуваною ухвалою суду, ОСОБА_7 порушував питання про зарахування йому у строк відбуття покарання строку попереднього ув`язнення з 13 липня 2018 року до 19 листопада 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2018 року, за яким ОСОБА_7 відбуває покарання на даний час, останньому зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення період з 29 по 31 травня 2018 року та з 13 червня 2018 року до 13 липня 2018 року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року зараховано засудженому ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення за період з 13 липня 2018 року по 19 листопада 2018 року, а отже питання про зарахування строку, щодо якого було подане клопотання засудженого, судами вже розглянуте і додаткового вирішення не потребує.

Доводи апелянта щодо необхідності зарахування йому вказаного періоду з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2018 року, за яким ОСОБА_7 відбуває покарання на даний час, останнього було засуджено за вчинення злочинів 29 травня 2018 року та 12 червня 2018 року, а отже після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом України № 2046-VIII. Таким чином, зарахування попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання у даному кримінальному провадженні підлягає здійсненню з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Посилання апелянта на відбування ним покарання також за попереднім вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 листопада 2017 року не можуть бути прийняті до уваги, оскільки покарання за вказаним вироком було враховане у вироку, за яким засуджений на даний час відбуває покарання, за правилами ст. 71 КК України, а отже положення ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (від 26.11.2015) можуть мати значення лише для визначення розміру невідбутої частини покарання за вироком суду від 03 листопада 2017 року, яка враховується при призначенні остаточного покарання за новим вироком, втім не підлягають застосуванню при зарахуванні до строку відбування покарання попереднього ув`язнення засудженого у новому кримінальному провадженні.

Інші доводи засудженого не можуть бути прийняті до уваги як такі, що виходять за межі питання, що було порушене у заяві ОСОБА_7 та вирішене оскаржуваною ухвалою суду.

З урахуванням наведеного колегія суддів оцінює доводи апеляційної скарги як безпідставні і приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, яке зміні або скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2022 року про відмову в задоволенні клопотання про зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення, - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4