Справа № 756/3812/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1833/2023 Суддя-доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2023року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_7 ,

при секретарі - ОСОБА_4 ,

за участю:

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 26 грудня 2022 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 днів, тобто до 23 лютого 2023 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Оболонського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України та ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 125 та ч. 1 ст. 309 КК України..

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 26 грудня 2022 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_5 на 60 днів, тобто до 23 лютого 2023 року включно.

Не погоджуючись з ухвалою суду обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову.

Мотивуючи такі вимоги обвинувачений вказує на те, що при розгляді клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою судом було порушено вимоги ст. 35 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого на підтримку вимог та доводів апеляційної скарги, дослідивши надані до апеляційного суду матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Як вважає колегія суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Під час розгляду суд встановив, що відповідно до обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується, відповідно до ст. 12 КК України, у вчиненні тяжкого злочину, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на тривалий термін.

При цьому, судом обгрунтовано встановлено існування ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме: перебуваючи на волі та будучи обізнаним про суворість передбаченого законом покарання, може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, продовжити злочинну діяльність, продовжують існувати.

Оцінюючи вищевказані обставини, колегія суддів враховує також практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також ЄСПЛ в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

З урахуванням наведеного, колегія судді вважає висновок суду про наявність достатніх підстав для продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який не спростований доводами апеляційної скарги, законним та обґрунтованим.

В апеляційній скарзі обвинувачений не наводить жодних обставин, які б, на його думку, не врахував суд під час вирішення питання доцільності тримання під вартою.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про порушення судом першої інстанції ст. 35 КПК України, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

За таких обставин, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, за наслідками її розгляду, вважає необхідним вказану скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 177-178, 199, 331,376, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 26 грудня 2022 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 днів, тобто до 23 лютого 2023 року включно - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: