ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 623/2616/21 Номер провадження 11-кп/814/1054/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 квітня 2021 року за №0000173, 02 липня 2021 за №0000151 та 20 липня 2021 року за №0000403, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24 листопада 2021 року,

в с т а н о в и л а:
Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізюм Харківської обл., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого

20 січня 2021 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки,

визнано винуватим і засуджено за:

ч.1 ст.125 КК України - на 160 годин громадських робіт;

ч.3 ст.185 КК України - на 3 роки позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70, ст.72 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_8 покарання - 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до покарання за оскаржуваним вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 20 січня 2021 року та призначено ОСОБА_8 остаточне покарання - 4 роки позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ДП «Ізюмський приладобудівний завод» 7 191 гривню майнової шкоди, 5 000 гривень моральної шкоди.
Вирішено питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат і речових доказів.
За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим і засуджено за те, що він 20 квітня 2021 року о 08 годині 42 хвилини, діючи повторно, проник на огороджену територію ДП «Ізюмський приладобудівний завод» по просп. Незалежності, 66 у м. Ізюм Харківської обл., звідки таємно викрав належні цьому підприємству 2 камери відеонагляду, загальною вартістю 2 964 гривні.
12 червня 2021 року приблизно о 19 годині ОСОБА_8 біля домоволодіння АДРЕСА_1 умисно наніс ОСОБА_9 удар кулаком в обличчя, заподіявши останньому легких тілесних ушкоджень.
18 липня 2021 року приблизно об 11 годині ОСОБА_8 , діючи повторно, проник у сарай по АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав належні ОСОБА_10 металеві вироби та побутовий електропривід, загальною вартістю 2 435 гривень 46 копійок.
29 липня 2021 року о 22 годині 50 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи повторно, проник на огороджену територію магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав належну згаданому магазину камеру відеонагляду, вартістю 1 178 гривень.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість, просить змінити вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24 листопада 2021 року та призначити ОСОБА_8 остаточне покарання 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 3 роки та покласти на останнього обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а в іншій частині вирок залишити без зміни.

Свої вимоги захисник мотивує тим, що місцевий суд належним чином не врахував те, що ОСОБА_8 щиро розкаявся, вибачився перед потерпілими, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки з дружиною та сином, який перебуває в нього на вихованні, у зв`язку з чим виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

Прокурор ОСОБА_11 у порядку ст.403 КПК України відмовився від поданої ним апеляційної скарги на вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24 листопада 2021 року, через це апеляційний розгляд за його скаргою не здійснюється.

До початку розгляду провадження в суді апеляційної інстанції обвинуваченим ОСОБА_8 заявлено клопотання про здійснення апеляційного розгляду за його відсутності.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку захисника на підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора проти апеляційної скарги, перевірила матеріали кримінального провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки місцевого суду щодо фактичних обставин учинення кримінальних правопорушень ОСОБА_8 , обґрунтованості його засудження та кваліфікації дій за: ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження; ч.3 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ст.404 КПК України в зазначеній частині оскаржуваний вирок у апеляційному порядку не переглядається.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 розглянуто в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Доводи апелянта про пом`якшення ОСОБА_8 покарання та звільнення від його відбування з випробуванням із встановленням іспитового строку є безпідставними.

За змістом ст.ст.50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. При призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Суд першої інстанції при призначенні покарання врахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, що відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином (ч.3 ст.185 КК України) та кримінальним проступком (ч.1 ст.125 КК України), особу обвинуваченого, який судимий за умисний корисливий злочин проти власності, однак на шлях виправлення не став і знову в період іспитового строку вчинив, зокрема 3 епізоди аналогічного злочину (т.3 а.п.68, 88-89), не працює, неодружений, на спеціальних обліках у медичних закладах не перебуває (а.п.64-65), за місцем проживання характеризується негативно (т.3 а.п.67), дані досудової доповіді про високий ризик учинення ОСОБА_8 повторного кримінального правопорушення й середній ризик його небезпеки для суспільства (т.3 а.п.36-37), наявність обставин, які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, та обставини, що його обтяжує вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння (за епізодом від 29 липня 2021 року).

За таких обставин, місцевий суд дійшов правильного висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Аргументи захисника про те, що ОСОБА_8 має дружину та дитину на вихованні, міцні соціальні зв`язки не знайшли свого підтвердження перевіркою матеріалів кримінального провадження. Не надано відповідних даних про це стороною захисту й під час апеляційного розгляду. Окрім того, сам обвинувачений підтвердив, що він неодружений, дітей чи інших утриманців не має, що вбачається з технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження в першій судовій інстанції, від 24 листопада 2021 року (07:27-07:45 хвилини аудіозапису).

Щире ж каяття ОСОБА_8 , яке включає в себе повне визнання вини та наслідків кримінальних правопорушень для потерпілих, неперебування обвинуваченого на спеціальних медичних обліках, з якими захисник пов`язує апеляційні вимоги належним чином ураховано місцевим судом при обранні заходу примусу, через це відсутні підстави для їх повторного врахування.

Окрім того, виходячи з положень ч.2 ст.75, ч.3 ст.78 КК України та п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, в разі вчинення особою під час іспитового строку нового кримінального правопорушення суд повинен розцінювати це як порушення умов застосування ст.75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим, а тому твердження апелянта з приводу наявності підстав для застосування щодо ОСОБА_8 положень ст.75 КК України колегія суддів уважає неспроможними.

Таким чином, призначене обвинуваченому покарання, яке є наближеним до мінімального, відповідає вимогам ст.ст.50, 65, 70 та 71 КК України, за своїм видом і розміром законне, справедливе та сприяє меті покарання, тобто є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити місцевому суду постановити законне, обґрунтоване й справедливе судове рішення, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга є необґрунтованою та підлягає залишенню без задоволення.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,
у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24 листопада 2021 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4