Справа № 163/1081/22 Провадження №11-кп/802/890/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.263, ч.2 ст.194 КК УкраїниДоповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження № 0000090за апеляційною скаргою прокурора на вирок Шацького районного суду Волинської області від 20 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Даним вироком суду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Головне, Любомльського району, Волинської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, раніше не судимого:

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 КК України, ч.2 ст.194 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 194 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено попередній заставу, із продовженням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, покладених на нього ухвалою Шацького районного суду Волинської області від 22.09.2022 року.

У строк відбування покарання ОСОБА_7 зараховано строк його попереднього ув`язнення з 10 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року по 28 квітня 2022 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, згідно з вимогами ч.5 ст.72 КК України.

Після набрання вироком законної сили, заставу у розмірі 99240 гривень, внесену на депозитний рахунок Територіального управління державної судової адміністрації України у Волинській області 28.04.2022 року постановлено повернути заставодавцю ОСОБА_9 .

Вироком вирішено питання про судові витрати, речові докази та арештоване майно.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992 року та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року вчинив дії спрямовані на порушення безпеки, пов`язаної з контрольованим обігом бойових припасів, які виразилися у незаконному придбанні, зберіганні та носінні, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Так, у квітні 2022 року, точного часу та дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 перебуваючи в лісовому масиві неподалік смт. Головне, Ковельського району, Волинської області, на поверхні ґрунту знайшов, чим незаконно придбав, осколкову гранату РГД-5 оснащену уніфікованим запалом дистанційної дії типу УЗРГМ з маркувальними позначеннями з зовнішньої сторони «68-75-УЗРГМ 349-2» та з маркувальними позначеннями з внутрішньої сторони «386-25-77», гранату Ф-1 з маркувальними позначеннями у нижній торцевій частині «42/95 254-51 ТНТ» з уніфікованим запалом дистанційної дії типу УЗРГМ з маркувальними позначеннями на запобіжному важелі «386-46-84». В подальшому, ОСОБА_7 , всупереч зазначених нормативно-правових актів, діючи умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій, маючи реальну можливість повідомити про знахідку правоохоронні органи, не зробив цього та переніс вказані гранати до іншого місця у даному лісовому масиві та заховав під шаром ґрунту, де незаконно їх зберігав до 25.04.2022 року.

25.04.2022 року, у період з 01 години по 02 годину 30 хвилин, ОСОБА_7 , під`їхав на автомобілі марки ВАЗ-2108, р.н.з. НОМЕР_1 , до лісового масиву, що неподалік автодороги між смт. Головне та с. Нудиже, Ковельського району, Волинської області, де попередньо заховав вказані вище гранати, після чого шляхом викопування їх із ґрунту, безпосередньо при собі у руках перемістив їх до ніші, що між передніми сидіннями вказаного автомобіля, які в подальшому перевіз у с.Масловець, до прилеглої території колишнього овочесушильного заводу, що за адресою: с.Масловець вул.Слави, 3, Ковельського району, Волинської області.

Після чого, діставши із салону вказаного автомобіля гранату Ф-1 з маркувальними позначеннями у нижній торцевій частині «42/95 254-51 ТНТ» з уніфікованим запалом дистанційної дії типу УЗРГМ з маркувальними позначеннями на запобіжному важелі «386-46-84» та намагався її застосувати з метою підриву. Однак, вибух не відбувся з незалежних від нього причин.

Крім цього, 25.04.2022 року, близько 02 години 30 хвилин, ОСОБА_7 перемістився до житлового господарства, що за адресою: АДРЕСА_1 , де усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, умисно, з мотивів помсти, достовірно знаючи про місце проживання ОСОБА_10 , з яким він перебував у особистих неприязних відносинах, з метою пошкодження майна останнього, використовуючи осколкову гранату РГД-5 оснащену уніфікованим запалом дистанційної дії типу УЗРГМ з маркувальними позначеннями з зовнішньої сторони «68-75-УЗРГМ 349-2» та з маркувальними позначеннями з внутрішньої сторони «386-25-77», привів її в дію шляхом витягування запобіжної чеки, після чого вказаний вибуховий пристрій кинув на територію подвір`я даного господарства, де вона вибухнула. Внаслідок вибуху гранати було пошкоджено віконні рами та фасад житлового будинку.

У поданій на вирок апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, вказує, що апеляційна скарга подається у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. Зокрема вказує, що застосування до обвинуваченого положень ст.ст.75, 76 КК України є невмотивованим та безпідставним, а призначене покарання є м`яким та таким, що не відповідає чинним вимогам кримінального законодавства, тяжкості вчиненого ним злочину і меті покарання. Просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 та ч.2 ст.194 КК України, та призначити покарання за ч.1 ст.263 КК України у виді 4 років позбавлення волі, ч.2 ст.194 КК України - у виді 6 років позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 6 років позбавлення волі.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку і доводи апеляційної скарги, прокурора, яка свою апеляцію підтримала та просила задовольнити, обвинуваченого та його захисника, які проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечили, перевіривши її доводи та матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.263 та ч.2 ст.194 КК України та доведеність його винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень в апеляційній скарзі ніким з учасників провадження не оскаржується, а тому суд вирок в цій частині не перевіряє.

Що стосується тверджень прокурора про невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого та тяжкості кримінального правопорушення, то вони також не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Ці вимоги закону при призначенні ОСОБА_7 покарання судом дотримані, а також в повній мірі враховані обставини на які зроблено посилання в апеляційній скарзі прокурора.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд відніс щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Зокрема, вирішуючи питання про призначення ОСОБА_7 покарання, суд врахував характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, проживає з дідом та бабою, які є особами пенсійного віку, а також те, що від дій винного не настали тяжкі наслідки, оскільки гранати він застосовував у нічний час, за відсутності людей, має позитивні плани на майбутнє, зокрема створити сім`ю та служити в Збройних силах України, та врахувавши дані досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації про те, що виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення його волі, а також відсутність обтяжуючих та наявність пом`якшуючих обставин покарання, а тому вірно прийшов до висновку, що ОСОБА_7 слід призначити покарання в межах санкцій закону, за яким він притягується до кримінальної відповідальності, із застосуванням ст.75 КК України, встановивши йому дворічний іспитовий строк із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Таке покарання, на думку колегії суддів, з встановленням судом значного іспитового строку дасть можливість правоохоронним органам здійснювати контроль за поведінкою обвинуваченого та відповідатиме принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу так як були предметом розгляду у суді першої інстанції і їм була дана вірна оцінка.

Підстав для зміни чи скасування вироку з врахуванням доводів, зазначених у апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Шацького районного суду Волинської області від 20 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржений безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий:

Судді: