Справа № 342/919/22
Провадження № 1-кп/342/142/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2022 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції у залі суду м. Городенка обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000185 від 23.06.2022 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Поточище Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , громадянки України, із середньою освітою, не одруженої, непрацюючої, раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачена ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в:
26.09.2022 до Городенківського районного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000185 від 23.06.2022 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Ухвалою судді від 26.09.2022 року обвинувальний акт призначено до підготовчого судового засідання, а ухвалою суду від 04.10.2022 року було призначено розгляд кримінального провадження в судовому засіданні.

Під час підготовчого судового засідання обвинуваченій ОСОБА_3 ухвалою від 04.10.2022 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який закінчується 02.12.2022 року.

В судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, посилаючись на те, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність існування ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: існує реальна загроза, що обвинувачена буде переховуватися від суду, усвідомлюючи невідворотність покарання у разі визнання винуватою у вчиненні інкрімінованого їй злочину; незаконно впливати на потерпілу та свідків, які є жителями одного з нею села, а потерпіла є матір"ю обвинуваченої, може чинити психологічний та фізичний тиск з метою схилити її до показів, які можуть виправдати її злочинні дії; може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки зловживає алкогольними напоями, не працює та не має джерел доходу.

Вважає, що більш м`які запобіжні заходи є недостатніми, оскільки не можуть забезпечити виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, тому ризики, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час не зменшились та більш м`який запобіжний захід не зможе їм запобігти.

Потерпіла в судове засідання не з"явилась, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Обвинувачена заперечувала проти заявленого прокурором клопотання про продовження їй запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просила змінити запобіжний захід на більш м"який у вигляду домашнього арешту.

Захисник обвинуваченої, заперечив щодо заявленого прокурором клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначивши, що заявлені прокурором ризики є безпідставними, просив змінити обвинуваченій запобіжний захід на більш м`який у вигляді домашнього арешту.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, зазначає таке.

Ухвалою слідчого судді від 24.06.2022 обрано ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів, який в подальшому продовжувався.

Ухвалою суду від 04.10.2022 року обвинуваченій ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 02.12.2022 року включно.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

За змістом ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Положеннями ч.2 ст.29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою, завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи і в яких визначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину - рішення у справі «Москаленко проти України».

Строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_3 , обраний в підготовчому судовому засіданні, спливає 02.12.2022 року, кримінальне провадження ще не розглянуто по суті.

Вирішуючи питання щодо заявленого прокурором клопотання щодо продовження обвинуваченій ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою, суд враховує, що остання обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, що посягає на найвищу соціальну цінність життя особи.

Також суд бере до уваги відсутність у обвинуваченої ОСОБА_3 міцних соціальних зв`язків, оскільки вона не працює, неодружена, щодо дітей позбавлена батьківських прав, може незаконно впливати на свідків та потерпілу, які ще не були допитані в судовому засіданні, вчинити інше кримінальне правопорушення, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція за вчинення якого у разі доведеності вини, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Таким чином, саме продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів буде сприяти належній процесуальній поведінці обвинуваченого, та інші, більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Обставин, які є перешкодою для продовження обвинуваченій ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, не встановлено.

Також суд враховує, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Окрім того, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченої необхідно враховувати наявність конкретного суспільного інтересу, який превалює над принципом поваги до свободи особистості з метою забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні, те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_3 в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод.

Частиною 3 ст.183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п.1 ч. 4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини.

З огляду на те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, пов`язаного із вбивством, а тому суд не знаходить підстав для визначення застави.

Керуючись ст. ст.131, 132, 176-178,182-184,193,194,196-198,205, 331 КПК України, -

у х в а л и в:
Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів - задовольнити.
Продовжити обвинуваченій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, з утриманням у Івано-Франківській установі виконання покарань № 12 до 20 січня 2023 року включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.
Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Івано-Франківська установа виконання покарань № 12» для виконання.
Ухвала суду може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Суддя: ОСОБА_1