У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/6338/22

№ 1-кп/183/775/23

03 квітня 2023 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені 08.04.2022 року до ЄРДР за № 0000154, за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Під час судового розгляду кримінального провадження захисником ОСОБА_5 було заявлено клопотання запобіжного заходу з тримання під вартою на заставу обвинуваченому ОСОБА_3 .

В обґрунтування клопотання захисник зазначив, що з 20.09.2022 року ОСОБА_3 тримається під вартою у ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно ухвали суду підставами для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та не можливо застосувати інші запобіжні заходи згідно ч. 7 ст. 176 КПК України. З 24.02.2022 року діє Закон України № 2102-ІХ «Про введення воєнного стану в Україні» з 05.30 години, відповідно до якого виїзд чоловіків-громадян України у віці 18-60 років за кордон не можливий. Родина ОСОБА_3 проживає та зареєстрована в м. Дніпро. ОСОБА_3 є учасником бойових дій протягом останніх 5 років, має вищу освіту, одружений що унеможливлює втечу останнього. Свідки по справі є військовослужбовцями у яких є зброя, та вплинути на них не можливо. Згідно п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод автоматична відмова в застосуванні застави є несумісною з Конвенцією (п. 104-105 рішення ЄСПЛ у справі «Piruzyan V. Armenia»). В п. 51 рішення ЄСПЛ у справі «Буров проти України» зазначено, що у всій випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування альтернативних запобіжних заходів. На підставі вищевикладеного захисник просить клопотання задовольнити, вважає що можливо запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінити на заставу, враховуючи бажання ОСОБА_3 боронити країну.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання свого захисника та просив його задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника посилаючись на підстави які були визначені при застосуванні та продовжені запобіжного заходу у виді тримання під вартою та ризики, які були враховані судом не змінились.

Розглянувши клопотання захисника, вислухавши думку обвинуваченого та прокурора, суд прийшов до таких висновків.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, яке віднесено законом до категорії тяжкого, виходячи з наявних доказів.

Суд вважає, що наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_3 на даний час підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого, ОСОБА_3 розуміє, що у разі визнання його судом винним у вчиненні вказаного злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України його може буде засуджено судом до реального позбавлення волі на строк від 5 до 12 років, тому існує реальна можливість переховування останнього від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від покарання.

Суд при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оцінила в сукупності інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_3 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення дезертирстві, тобто самовільному залишенні місця служби з метою ухилитись від військової служби в умовах воєнного стану, віднесеного законом до категорії тяжких, що вказує на негативну репутацію останнього; тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Все вищевикладене неодмінно свідчить про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_3 , ніж тримання під вартою.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає що застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначеного раніше ризику.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя вважає необхідним застосувати щодо підозрюваного найбільш тяжкий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених раніше ризиків.

У відповідності з ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України. Однак, відповідно до положень абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини передбаченні статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.ст. 109 - 1142, 258 2585, 260, 261, 437 442 КК України.

Розглядаючи клопотання захисника ОСОБА_5 про заміну обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід з тримання під вартою на заставу, суд вважає, що підстав, визначених законом, немає. Більш того, таке клопотання не узгоджується з вимогами закону та суперечить йому. Тому суд вважає, що в задоволенні клопотання повинно бути відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволені клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу з тримання під вартою на заставу - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 7 днів з дня її проголошення у відповідності до рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року № 4-р/2019.

Суддя ОСОБА_1