Справа №:755/7506/22
Провадження №: 1-кп/755/213/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" квітня 2023 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001256 від 30.06.2022 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сквира Київської обл., громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше неодноразово судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, за участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001256 від 30.06.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 червня 2022 року призначено підготовче судове засідання по вказаному кримінальному провадженню. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 вересня 2022 року року щодо обвинуваченого ОСОБА_3 було застосовано привід,. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 вересня 2022 року призначено судове засідання по вказаному кримінальному провадженню.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08 листопада 2022 року ОСОБА_3 оголошено в розшук з метою приводу для участі його в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та для розгляду кримінального провадження. 12.04.2023 року ухвалу суду від 08.11.2022 року виконано. Усудовому засіданні прокурор клопотання про застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав, оскільки на даний час існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КГІК України - обвинувачений ОСОБА_3 перебуваючи на свободі будучи обізнаним з санкцією статті, яка йому інкримінується, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки ним вчинено злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від, а також з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення виїхати за межі України та переховуватись від органів досудового розслідування та суду на території інших держав;

- п. 4 ч. 1 ст. 177 КГІК України - обвинувачений ОСОБА_3 перебуваючи на свободі може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме не з`являтися за викликами до суду для проведення судового розгляду.

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КГІК України обвинувачений ОСОБА_3 перебуваючи на свободі може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки наразі офіційно не працевлаштований та раніше неодноразово судимий за аналогічні злочини.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора та обвинуваченого, суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ст. 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ст. 177 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України. Під обґрунтованою підозрою на стадії судового розгляду суд розуміє існування фактів та інформації, які здатні переконати неупередженого спостерігача в тому, що певна особа (група осіб) могла вчинити злочин, у такому випадку наявні докази об`єктивно пов`язують цю особу (групу осіб) із певним злочином. При цьому, критерій обґрунтованості підозри зовсім не вимагає того, щоб ці докази були достатніми для того, щоб визнати особу винуватою та забезпечити її засудження, але мають бути достатніми (вагомими) для того, щоб виправдати подальше існування заходів забезпечення судового розгляду. Такий стандарт доказування є найнижчим і не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою злочину. Як вбачається з розділів І, ІІ реєстру матеріалів досудового розслідування №0001256 обґрунтованість підозри ОСОБА_3 на стадії судового розгляду, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, ґрунтується на: протоколі огляду місця події від 29.06.202 року; протоколах допиту свідків від 30.06.2022 року та 13.08.2022 року; протоколі допиту підозрюваного від 15.08.2022 року; постанові про призначення експертизи від 30.06.2022 року; постанові про визнання речових доказів від 26.07.2022 року. Перелік вище зазначених матеріалів, а також виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, зазначений в обвинувальному акті, на даний момент, у своїй сукупності є вагомим та здатен переконати неупередженого спостерігача у тому, що обвинувачений ОСОБА_3 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України. При цьому, суд не вдається у тонкощі кримінально-правової кваліфікації та вирішення питання доведеності вини, оскільки дослідження зібраних стороною доказів, у разі призначення даного обвинувального акта, здійснюватиметься під час судового розгляду - у судовому засіданні, а їх оцінка - в нарадчій кімнаті. Щодо обґрунтованості ризиків неналежного виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, то слід зазначити таке. Суд вважає обґрунтованим стороною обвинувачення ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_3 будучи обізнаним з санкцією статті, яка йому інкримінується, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки ним вчинено кримінальне правопорушення, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення. Крім того, до нього судом було неодноразово застосовано привід у зв`язку з неявкою в судові засідання, а потім оголошено у розшук з метою приводу у судове засідання для розгляду кримінального провадження. Тому даний ризик є цілком реальним.

Суд вважає, що стороною обвинувачення обґрунтовано і ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зважаючи на те, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово судимий,вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку за попереднім вироком, тому має схильність до вчинення нових злочинів. Крім того, суд вважає, що стороною обвинувачення не обґрунтовано ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слід зазначити, що розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку в залежності від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_3 , відповідно до ст. 178 КПК України, суд враховує, крім іншого, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі доведеності його вини в інкримінованому злочині, його вік та стан здоров`я, відсутність соціальних зв`язків, майновий стан обвинуваченого, не працює, те, що він раніше неодноразово судимий.

Заслухавши учасників кримінального провадження, суд вважає, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України наявні, з огляду на специфіку кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_3 у разі визнання його винуватим у вчиненому кримінальному правопорушенні, а також на конкретні обставини кримінального провадження, його особу та схильність до скоєння нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, що стосується питання доцільності обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то при вирішенні даного питання суд враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних інтересів та потребує від суду більшої суворості в оцінці порушених цінностей суспільства.

Питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, відповідно до п. 79 рішення Європейського Суду з прав людини «Харченко проти України» (Заява № 40107/02) від 10 лютого 2011 року, набуло статус остаточного 10 травня 2011 року, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (серед інших джерел, рішення у справі «Лабіта проти Італії» (980_009) (Labita v. Itali), [GC], № 26772/95, п. 153, ЕСНR 2000-IV.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», заява № 34578/97, п. 93).

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином. Обвинувачений є особою раніше судимою, офіційно ніде не працює, що може свідчити про його схильність до скоєння нових кримінальних правопорушень, може ухилятися від суду та органів досудового розслідування, вчинив злочин під час іспитового строку за попереднім вироком, тому має схильність до вчинення нових злочинів. Крім того, суд враховує, що ОСОБА_3 хоч і має місце проживання у м. Києві, однак зазначив у судовому засіданні, що ночує і проживає у будівлі дитячого садочку, який не працює. У зв`язку з цим клопотання ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є необґрунтованим та таким, що не забезпечить його процесуальну поведінку.

Враховуючи наведене, суд на даному етапі розгляду обвинувального акту, приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора про обрання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

У ході даного розгляду не установлено факту того, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, тобто, в цій ситуації, тримання під вартою може бути застосовано до обвинуваченого, оскільки, крім ризиків передбачених ст. 177 КПК України, обвинувачений вчинив злочин на іспитовому строці. Крім того, прокурор у судовому засіданні повідомив, а обвинувачений підтвердив, що у Дніпровському районному суді знаходиться на розгляді обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченому обов`язків, передбаченим цим Кодексом, крім випадків передбачених частиною четвертою цієї статті.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 194, 314-318, 369-372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання прокурора про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Обрати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах 60 днів, тобто до 09 червня 2023 року включно.

Визначити ОСОБА_3 заставу в розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 26 840 грн, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Дніпровського районного суду м. Києва (Отримувач: ТУДСАУ в місті Києві, , МФО: 820172, Банк: Державна казначейська служба України м. Київ, р/р № UA1012089), у разі внесення якої він підлягає звільненню з-під варти.

Зобов`язати ОСОБА_3 прибувати за кожною вимогою до суду, та у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти наступні обов`язки: не відлучатись за межі міста Києва без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи; заборонити спілкування з свідками в кримінальному провадженні.

Визначити 2-місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня внесення застави.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі порушення ним обов`язків, покладених на нього в цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

Будь-які твердження чи заяви обвинуваченого, зроблені під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Ухвала судді щодо обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде проголошено 14 квітня 2023 року о 11 годині 10 хвилин.

Суддя ОСОБА_1