Провадження № 1-кп/537/237/2022
Справа № 537/2375/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.11.2022 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду в м.Кременчук кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.08.2022 року за №0000389, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Онуфріївка Кіровоградської області, громадянина України, освіта середня-спеціальна, який не одружений, не працюює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 08.11.2016 року Онуфріївським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 роки;

- 09.03.2017 року Онуфріївським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 роки;

- 15.06.2017 року Онуфрїївским районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до покарання позбавлення волі на строк 4 роки 4 місяця. Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 09.01.2018 року змінено вирок Онуфрїївского районного суду Кіровоградської області від 15.06.2017 року в частині призначення покарання, постановлено важати засудженим ОСОБА_4 за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України до строку позбавлення волі ОСОБА_4 зарахувати строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі починаючи з 15.06.2017 року по день набрання вироком законної сили. В іншій частині вирок залишено без змін. 19.03.2021 року звільнений із ДУ «Полтавська виправна колонія» у зв`язку із відбуттям строку покарання,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

у с т а н о в и в :
26.08.2022 року близько 16:00 годин, тобто в період воєнного стану, на лавці біля будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_4 відпочивав разом із ОСОБА_5 та іншими особами. Під час спільного відпочинку ОСОБА_5 дала ОСОБА_4 свій мобільний телефон марки «Realme» моделі «С11» (RMX 3231), блакитного кольору, для прослуховування музики, а сама відійшла до магазину.

Після чого у ОСОБА_4 виник прямий умисел направлений на повторне таємне викрадення майна ОСОБА_5 , а саме мобільного телефону, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, тобто діючи з прямим умислом, керуючись корисливим мотивом та метою, вважаючи, що його дії непомітні для оточуючих, скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_5 відійшла до магазину, залишивши своє майно під його наглядом, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, повторно, таємно викрав мобільний телефон марки «Realme» моделі «С11» (RMX 3231), блакитного кольору, 2Gb/32Gb, IMEI 1/2: НОМЕР_1 , вартістю 3786,79 грн., належний потерпілій ОСОБА_5 .

В подальшому, заволодівши вказаним чужим майном, ОСОБА_4 зник з місця скоєння злочину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 3786,79 грн.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме в умовах воєнного стану повторно таємно викрав чуже майно (крадіжка).

Відповідно до ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, наведених в обвинувальному акті. ОСОБА_4 додав, що 26.08.2022 року близько 16 год., тобто в умовах воєнного стану, на вул. Шкільна в м. Кременчуці він відпочивав разом з друзями. До них підійшла ОСОБА_5 разом з подругою та запропонувала відпочити з нею, пригостила пивом. При цьому ОСОБА_5 дала ОСОБА_4 свій мобільний телефон, щоб забезпечити музикальне супроводження. Після чого ОСОБА_5 пішла до магазину, залишивши свій мобільний телефон у ОСОБА_4 . У цей момент у ОСОБА_4 виник умисел таємно викрасти мобільний телефон ОСОБА_5 , скориставшись тим, що вона відійшла, залишивши свій телефон у нього. Тому ОСОБА_4 одразу пішов додому, взявши з собою мобільний телефон ОСОБА_5 . А через 2 дні він продав цей телефон на ринку, розпорядившись чужим майном на власний розсуд. ОСОБА_4 зазначав, що щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, після його затримання повідомив поліції про місце перебування викраденого ним майна. Таким чином працівники поліції вилучили на ринку мобільний телефон ОСОБА_5 та повернули викрадене майно власнику. Тому потерпілій була відшкодована спричинена шкода. ОСОБА_4 стверджував, що має постійне місце проживання, за час розгляду справи знайшов роботу. Просив суворо не карати.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд при встановлені фактичних обставин справи за клопотанням прокурора, з яким погодився обвинувачений, обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням доказів, які характеризують його особу.

Вина обвинуваченого підтверджується його особистими поясненнями в істинності та добровільності яких сумнівів у суду не виникає. А тому суд вважає вину обвинуваченого доведеною.

Таким чином, з дотриманням положень ст.337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, суд приходить до висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Заволодіння майном, яке з будь-яких причин опинилось у неналежному, але відомому власникові місці, слід розцінювати як крадіжку. Тому надана судом кваліфікація дій ОСОБА_4 відповідає правовій позиції, викладеній у висновку Верховного Суду, наведеному в постанові від 18.07.2019 року у справі №761/31918/14-к.

В ст. 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

В ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». Так, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Потерпіла не з`явилася в судове засідання, подала письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі.

Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше судимий, зокрема за злочини проти власності, двічі звільнявся від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк, проте протягом іспитового строку вчинив нові злочини. ОСОБА_4 не одружений, що вказує на відсутність у нього стійких соціальних зв`язків. ОСОБА_4 не має постійного місяці роботи, хоча є особою працездатного віку із задовільним станом здоров`я. Не перебуває під диспансерним або консультативним наглядом у лікаря психіатра чи нарколога. Разом з тим суду не подані негативні характеристики ОСОБА_4 з місця його проживання.

Обставиною, яка в силу ст.66 КК України пом`якшує покарання, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

За змістом обвинувального акту, заподіяна злочином матеріальна шкода повністю відшкодована потерпілому шляхом повернення працівниками поліції викраденого майна. Тому суд не вбачає наявною обставину, яка пом`якшує покарання, - добровільне відшкодування шкоди.

Обставини, які в силу ст.67 КК України, обтяжують покарання, відсутні.

Відповідно до ст.65 КК України, реалізуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд при призначенні покарання враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином проти власності в силу кваліфікуючої ознаки вчинення в умовах воєнного стану, а також конкретні обставини справи та розмір заподіяної шкоди, а саме повторне таємне викрадення мобільного телефону вартістю 3786,79 грн., який потерпіла легковажно залишила у обвинуваченого, а відповідно відсутність тяжких наслідків від кримінального правопорушення, відшкодування заподіяної шкоди шляхом повернення майна потерпілій.

З огляду на наведене, враховуючи положення ст.69-1 КК України, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 мінімальне покарання в межах санкції закону за вчинене ним кримінальне правопорушення.

За змістом досудової доповіді органу пробації, виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів можливо із звільненням від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на іспитовий строк за умови здійснення інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів з метою формування прагнення до законослухняного способу життя, для чого просили додатково покласти на особу обов`язок виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Враховуючи обставини, визначені у ст.75 КК України, а саме тяжкість кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, думку прокурора та потерпілої, які не просили суворо карати обвинуваченого, зміст досудової доповіді органу пробації, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливо без позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк з покладанням обов`язків, визначених ст.76 КК України.

А тому суд вважає за необхідне на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення з випробуванням на іспитовий строк з покладанням обов`язків, визначених п.1, п.2 ч.1, п.2, п.4 ч.3 ст.76 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити з дотриманням положень ст.100, 174 КПК України.

На підставі ст.124 КПК України, стягнути зі ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 755,12 грн.

Прокурор в дебатах просив до набрання вироком законної сили застосувати щодо обвинуваченого запобіжний захід особисте зобов`язання, з покладанням обов`язків, визначених ст.194 КПК України, враховуючи процесуальну поведінку обвинуваченого, який не чинив перешкод розслідуванню та не ухилявся від суду, проте не має стійких соціальних зв`язків, сім`ї, постійної роботи та легальних джерел для існування, а тому є підстави вбачати наявними ризики для ОСОБА_4 ухилитися від суду, продовжити вчинення нових кримінальних правопорушень, визначені п.1, п.5 ч.1 ст.177 КПК України. За таких обставин суд вважає за необхідне застосувати щодо ОСОБА_4 найменш суворий запобіжний захід особисте зобов`язання, який є достатнім для попередження наявних ризиків, на строк до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на 2 місяці з моменту його проголошення.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити покарання позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 (два) роки, відповідно до п.1, п.2 ч.1, п.2, п.4 ч.3 ст.76 КК України поклавши на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід особисте зобов`язання, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.1, п.2, п.3 ч.5 ст.194 КПК України, до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на 2 місяці з моменту його проголошення, а саме:

- прибувати за викликом до суду,

- не відлучатися з м. Кременчук без дозволу суду,

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання ОСОБА_4 покласти на Кременчуцьку окружну прокуратуру, в тому числі на прокурора ОСОБА_3 .

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на залучення експертів Полтавського Науково-дослідного експертно-криміналістичного Центру МВС України для проведення експертиз в розмірі 755,12 грн.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06.09.2022 року у справі №537/2308/22, провадження №1-кс/537/631/2022 на мобільний телефон марки «Realme» моделі «С11» (RMX 3231), блакитного кольору, 2Gb/32Gb, IMEI 1/2: НОМЕР_1 , належний потерпілій ОСОБА_5 .

Речові докази: мобільний телефон марки «Realme» моделі «С11» (RMX 3231), блакитного кольору, 2Gb/32Gb, IMEI 1/2: НОМЕР_1 , який переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_5 , повернути власнику ОСОБА_5 .

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області у строк 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вручити учасникам процесу копію вироку негайно, після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, направити копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування, ознайомлення з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Протягом строку апеляційного оскарження учасники судового провадження за їх клопотанням можуть ознайомитись з матеріалами кримінального провадження.

Суддя Крюківського районного суду
м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1