Справа № 289/1117/22
Номер провадження 1-в/289/23/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2023 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання начальника Житомирського районного сектору № 6 філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області про скасування іспитового строку та направлення для відбування призначеного судом покарання:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , -

засудженого вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 30.08.2022 року за ч. 1 ст. 289 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 1 рік,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло подання Житомирського районного сектору № 6 філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_3 з посиланням на те, що за період перебування на обліку останній не виконував обов`язки, покладені на нього вироком суду, оскільки в період іспитового строку не виконує обов`язок періодично з`являтися на виклик до органу пробації.

Представники органу пробації будучи належно повідомленими про дату час та місце розгляду подання до суду не прибули, подали заяву про розгляд справи без їх участі, подання підтримують.

Прокурор в судове засідання з`явився, проти задоволення подання заперечив та зазначив, що неявки засудженого на виклик уповноваженого органу з питань пробації без поважних причин не свідчать про злісне небажання засудженого ставати на шлях виправлення, а тому просив вівдмовити в задоволенні вказаного подання.

Засуджений ОСОБА_3 до суду не з`явився, про дату час та місце розгляду подання повідомлявся, шляхом надсилання судових повісток за місцем проживання. Однак, як вбачається з відмітки працівників пошти на конвертах, що повернулися до Радомишльського районного суду Житомирської області, ОСОБА_3 за вказаною адресою відсутній.

Дослідивши подання та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_3 , суд дійшов до наступного висновку.

Частиною першою статті 166 КВК України встановлено, що якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Судом встановлено, що вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 30.08.2022 року ОСОБА_3 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку в один рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Як вбачається з матеріалів особової справи № 31/2022 ОСОБА_3 30.08.2022 року під особистий підпис був ознайомлений з правилами відбування покарання та обов`язками, покладеними на нього судом, а також роз`яснені наслідки ухилення від відбування покарання.

Постановою про встановлення днів явки для реєстрації від 10.11.2022 року ОСОБА_3 зобов`язано з`являтись до органу пробації 2-й, 3-й та 4-й понеділок кожного місяця.

10.11.2022 року ОСОБА_3 письмово попереджено працівником органу пробації про те, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, що буде свідчити про його небажання стати на шлях виправлення до суду може бути направлено матеріали про скасування звільнення від відбування покарання і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Із листка реєстрації вбачається, що під час іспитового строку ОСОБА_3 в період з 16.01.2023 року по 10.02.2023 року та з 27.03.2023 року по 24.04.2023 року не з`являвся до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації.

Згідно наданих пояснень від 10.11.2022 року ОСОБА_3 стверджує, що він перебував на роботі, де працює неофіційно, тому підтверджуючих документів не має.

В своїх письмових поясненнях від 10.02.2023 року ОСОБА_3 зазначає, що не міг з`явитись на реєстрацію, так як не перебував у місті Радомишль з причини пошуку роботи, наразі має неофіційний тимчасовий підробіток, а тому підтверджуючих документів не надав.

Згідно повідомлення Відділу поліції №3 Житомирського РУП, яке міститься в матеріалах особової справи №31/2022, ОСОБА_3 характеризується посередньо, скарг та нарікань зі сторони сусідів не надходило.

Відповідно до повідомлення Радомишльської міської ради, яке міститься в матеріалах особової справи №31/2022, щодо ОСОБА_3 заяв про неналежну поведінку чи скоєння правопорушень, злочинів, від сусідів, родичів та організацій до міської ради не надходило.

Протягом іспитового строку ОСОБА_3 правопорушень не вчиняв.

В ч. 2 статті 78 КК України зазначено, що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно ч. 3 ст. 166 КВК України у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Частиною першою статті 34 КВК України встановлено, що поважними причинами неявки засудженого за викликом уповноваженого органу з питань пробації у призначений строк є несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють йото можливості своєчасно прибути за викликом і документально підтверджені.

Суд звертає увагу на відсутність в матеріалах подання будь-яких даних, які б свідчили про умисне невиконання покладених обов`язків під час дії воєнного стану, негативно характеризували засудженого, небажання стати на шлях виправлення. Згідно наявних в особовій справі повідомлень ОСОБА_3 характеризується посередньо.

Не з`явившись на реєстрацію у визначені дні, послався на те, що перебував на роботі та в подальшому пошуку іншої роботи. Даних, які б спростували або доводили недостовірність пояснень засудженого, вчинення ним у вказаний період правпорушень, матеріали подання не містять.

Після письмового попередження від 10.11.2022 року ОСОБА_3 з`являвся на реєстрацію не регулярно.

Отже, зазначених в ст. 166 КВК України, ст. 78 КК України обставин, у судовому засіданні встановлено не було, оскільки неявки засудженого на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації в період дії воєнного стану з причин перебування на роботі та пошуку роботи, не свідчать про злісне небажання засудженого ставати на шлях виправлення, інших же належних та допустимих доказів, які б даний факт спростовували, суду не надано.

За таких обставин, суд вважає, що матеріали особової справи № 31/2022 відносно ОСОБА_3 не містять достатніх відомостей щодо злісного ухилення від виконання зобов`язань, передбачених ч. 3 ст. 164 КВК України, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року, (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення подання та дійшов висновку, що підстави для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування покарання недоведені, а тому у задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. 75,78 КК України, ст. 166 КВК України ст. 537-539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні подання начальника Житомирського районного сектору № 6 філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду через Радомишльський районний суд Житомирської області протягом 7-ми діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1