У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/2104/23

№ 1-кс/183/796/23

21 лютого 2023 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Балаклійського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000022 від 17.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

за участю:

встановив:

Прокурор звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив наступне.

До ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, надійшла заява від ОСОБА_4 , про те, що в грудні місяці 2022 року невідома особа перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом обману заволоділа грошовими коштами в сумі 22000 гривень, а саме обміняло грошові кошти на купюри з написом «Сувенір».

16.02.2023 року дізнавачем СД ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 , було проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 ,. В ході огляду вищевказаної квартири в кімнаті зали на писемному столі було виявлено грошові кошти номіналом 1000 гривень з написом «сувенір» в кількості 22 (двадцять дві) штуки в сумі 22000 гривень, які були оглянуті та вилучені до спеціального паперового конверту «Національна поліція України».

Відомості про дану подію внесено до ЄРДР № 0000022 від 17.02.2023 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Враховуючи положення ст.170 КПК України, прокурор просив накласти арешт на грошові купюри номіналом 1000 грн. з написом «сувенір» в кількості 22 (двадцять дві) штуки в сумі 22000 грн, які знаходились в користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позбавивши права користування, розпорядження та відчуження вказаного майна.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Вивчивши надані матеріали, приходжу до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 1 ст. 173 КПК України слідчій суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Так прокурором не доведено, що вилучені речі є знаряддями вчинення злочину, прокурором не описано взагалі, що саме було вилучено: грошові кошти в сумі 22000 гривень в кількості 22 штук номіналом 1000 гривень з написом «сувенір», чи схожі на грошові купюри 22 листи з написами 1000 гривень «сувенір», які не є грошовими купюрами введеними в обіг НБУ.

За таких обставин слідчий суддя вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 98, 107, 170, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

постановив :

В задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000022 від 17.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, про арешт майна відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1