Справа №463/8434/22
Провадження №1-кс/463/6421/22
У Х В А Л А

28 грудня 2022 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 від 15.11.2022 про відмову у визнанні її потерпілою у кримінальному провадженні № 0000245 від 08.11.2022 за ч. 5 ст. 426-1 КК України,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 від 15.11.2022 про відмову у визнанні її потерпілою у кримінальному провадженні № 0000245 від 08.11.2022 за ч. 5 ст. 426-1 КК України. Просить поновити строки на звернення зі скаргою, скасувати постанову та зобов`язати слідчого повторно розглянути вказане клопотання, вчинити відповідні дії та прийняти відповідне процесуальне рішення за результатами розгляду вказаного клопотання у відповідності до ст.ст.220, 221 КПК України. Окрім цього просить зобов`язати слідчого вручити їй пам`ятку про права і обов`язки потерпілої.

Скаргу мотивує тим, що 14 листопада 2022 року в порядку ст.220 КПК України ОСОБА_3 звернулася до слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 , який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000245 від 08.11.2022 із клопотанням про залучення її для участі як потерпілої у вказаному кримінальному провадженні, які зазначені у прохальній частині клопотання. За результатом розгляду вказаного клопотання винесено постанову про відмову в задоволенні клопотання від 15.11.2022. Зазначені дії слідчого скаржник вважає незаконними, а тому звернулася до суду із скаргою, яку просить задоволити.

Адвокат ОСОБА_5 подав до суду заяву, згідно якої просить проводити судовий розгляд справи в його відсутності, скаргу підтримує, просить таку задоволити.

Представник суб`єкта оскарження слідчий першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, матеріалів не скерував, заперечень не подав. У зв`язку із наведеним, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження на підставі наявних доказів. Крім того, в силу ч.3 ст. 306 КПК України його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.

Згідно з ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги приходжу до наступного висновку.

Правило дотримання десятиденного строку на оскарження до слідчого судді рішення слідчого має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Суд звертає увагу, що у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України", Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку.

Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності.

Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Зокрема, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

При цьому особа, яка бажає подати скаргу має діяти сумлінно для того, що б ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на оскарження рішення слідчого, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

За таких обставин, враховуючи нетривалість пропуску строку, відсутність можливих негативних наслідки його відновлення для інших осіб, слід виходити з того, що у цій справі підстави для поновлення строків для оскарження рішення слідчого виправдовують втручання у принцип юридичної визначеності, що не свідчить про його порушення, а тому суд поновляє строки на звернення зі скаргою.

Як вбачається з матеріалів скарги першим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000245 від 08.11.2022.

До слідчого у вказаному кримінальному провадженні надійшло клопотання від ОСОБА_3 щодо залучення її у якості потерпілої, однак отримала оскаржувану постанову, якою у визнанні її потерпілою відмовлено.

Як вбачається зі змісту постанови слідчого Державного бюро розслідувань від 15.11.2022 у визнанні ОСОБА_3 потерпілою відмовлено з тих підстав, що на даний період досудового розслідування, немає об`єктивних даних та не отримано достатніх підстав, які б свідчили про спричинення ОСОБА_3 , якої-небудь шкоди кримінальним правопорушенням, передбаченої ч. 1 ст. 55 КПК України, оскільки факти завдання моральної, фізичної або майнової шкоди, на даний час, не знайшли свого об`єктивного підтвердження, та доводи викладені останнім являються не вмотивованими та не обґрунтованими.

Разом з тим, слідчим ДБР не враховано, що відповідно до ч.1, 2 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відмовляючи у задоволенні заяви про визнання ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні, слідчим не враховано, що до ЄРДР відповідні відомості внесено хоча і на підставі ухвали слідчого судді, однак саме за заявою ОСОБА_3 та не надано належної оцінки доводам останньої, з урахуванням попередньої правової кваліфікації кримінального правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя приходить до висновку, що оскаржувана постанова є передчасною, тому підлягає скасуванню, а скарга в цій частині задоволенню.

Разом з тим, оскільки відповідно до ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги, а тому слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення вимог скарги в частині покладення на слідчого ДБР обов`язку вручити ОСОБА_3 пам`ятку про процесуальні права потерпілого, оскільки таке можливе лише після визнання особи потерпілим, а вирішення такого питання належить до компетенції саме слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Керуючись вимогами статей 303, 307, 372 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

клопотання задовольнити, поновити строки на звернення зі скаргою.

скаргу задовольнити частково, скасувати постанову слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 від 15.11.2022 про відмову у визнанні її потерпілою у кримінальному провадженні № 0000245 від 08.11.2022 за ч. 5 ст. 426-1 КК України.

Зобов`язати слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 повторно розглянути клопотання від 14.11.2022 у кримінальному провадженні № 0000245 від 08.11.2022.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1