Справа № 199/7281/22
УХВАЛА

23.01.2023 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження №0000617 від 15.08.2022 відносно ОСОБА_3 за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строків застосування раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 у виді домашнього арешту в нічний час доби строком на 60 діб. В обґрунтування даного клопотання прокурор зазначив, що у відношенні обвинуваченого продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Представник потерпілого ОСОБА_5 залишив вирішення питання щодо продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження ОСОБА_3 дії раніше обраного запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби та заявили клопотання про скасування запобіжного заходу обвинуваченому.

Суд, вирішуючи клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 , вважає за можливим задовольнити дане клопотання прокурора, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України: «Завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.».

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України: «Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.».

Відповідно до вимог ч. ч. 1 і 2 ст. 331 КПК України: «Під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.».

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 176 КПК України: «Запобіжні заходи під час судового провадження застосовуються судом за клопотанням прокурора.».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України: «Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.».

Враховуючи неможливість до спливу строку раніше обраного обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту закінчити судовий розгляд кримінального провадження та прийняти остаточне рішення суд, керуючись зазначеним нормами процесуального права, зобов`язаний розглянути та вирішити заявлене прокурором клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під домашнім арештом.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України, та йому, у разі доведеності вини, може бути призначене покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на той самий строк.

Вирішуючи питання продовження строку подальшого тримання особи під домашнім арештом, суд має встановити продовження існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки такої особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

В ході розгляду даного клопотання суд дійшов висновку, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлений при вирішенні питання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу, не зменшився , продовжує існувати, та у судовому засіданні прокурором доведено наявність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під домашнім арештом в нічний час доби.

Вказаний ризик суд оцінює з огляду на обставини кримінального провадження та обставини, що стосуються безпосередньо обвинуваченого.

Ризик переховування обумовлюється можливістю притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для обвинуваченого наслідками, а також передбаченим покаранням у виді позбавлення волі, оскільки кримінальне правопорушення, у якому обвинувачуються ОСОБА_3 передбачає в тому числі і покарання у виді обмеження або позбавлення волі строком до трьох років.

Зазначена вище обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування.

Співставлення можливих негативних наслідків для обвинуваченого у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді обмеження/позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до того, що, необхідним та достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби, у зв`язку з чим, клопотання про скасування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 193, 194 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 23.03.2023 включно, та покласти обов`язки:

- не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора або суду з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин;

- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця мешкання;

- утримуватись від спілкування з потерпілим та свідками по даному кримінальному провадженню.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_6 про скасування раніше обраного обвинуваченому запобіжного заходу відмовити.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та передати для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання обвинуваченого, який повинен негайно поставити на облік обвинуваченого і повідомити про це суд.

Ухвала набирає чинності негайно та оскарженню не підлягає.

Суддя: