В И Р О К

Іменем України

08 лютого 2023 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000109 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, на утриманні малолітніх дітей немає, непрацюючого, раніше судимого 29.11.2021 Рівненським районним судом Рівненської області за ч. 3 ст. 408, ст. 75 КК України до 5 років позбавленні волі з іспитовим строком 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Двадцять першого березня 2022 року ОСОБА_4 призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за привозом під час мобілізації.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.04.2022 №3 обвинуваченого призначено на посаду стрільця обслуги 2 аеромобільного взводу 2 аеромобільної роти 2 аеромобільного батальйону згаданої військової частини.

Так, 28 квітня 2022 року близько 07 години ОСОБА_4 у порушення ст.ст. 11, 16, 40, 49, 128, 200 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 06.04.2022 №3, діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу відповідних командирів і поважних причин, в умовах воєнного стану самовільно залишив місце зосередження військової частини НОМЕР_1 на НОМЕР_2 загальновійськовому полігоні десантно-штурмових військ, який дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд до 01 червня 2022 року, коли самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За час відсутності у частині ОСОБА_4 обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про самовільне залишення військової частини та його причини не повідомив і проводив час на власний розсуд.

Отже, стороною обвинувачення дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військовослужбовцем (крім строкової служби) військової частини, вчинене в умовах воєнного стану.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, щиро розкаявся, фактичні обставини справи не оспорював та надав показання, які відповідають висунутому обвинуваченню.

Вина обвинуваченого у скоєному іншими учасниками судового процесу також не оспорюється.

За клопотанням прокурора, підтриманим обвинуваченим, судовий розгляд проведено у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому ОСОБА_4 та іншим учасникам кримінального провадження судом роз`яснено, що в даному випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному суді.

Суд дійшов висновку, що кваліфікація дій ОСОБА_4 відповідає пред`явленому обвинуваченню, а тому кваліфікує його дії за ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військовослужбовцем (крім строкової служби) військової частини, вчинене в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який має молодий вік, позитивно характеризується за місцем проживання та посередньо за місцем служби. Разом з тим не зважаючи на попередню судимість, належних висновків для себе не зробив і вчинив новий злочин під час іспитового строку, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому є визнання ним своєї вини у вчиненні згаданого кримінального правопорушення, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 є рецидив злочинів.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у виді позбавлення волі.

Разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_4 , будучи звільненим від відбування покарання з випробуванням, вчинив даний злочин під час іспитового строку, суд на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднує невідбуту частину покарання за вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 29.11.2021.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 29.11.2021, визначивши ОСОБА_4 за сукупністю вироків остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися, і дослідження яких визнано судом недоцільним.

Вирок набирає законної сили після закінчення вказаного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: