У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 Кушнірової ОСОБА_2 Шаманської ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Центрального районного суду міста Миколаєва від 04 листопада 2022 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

- обвинуваченого за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч.1 ст. 187, ч.2 ст. 189 КК України,

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 04 листопада 2022 року продовжено строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 до 02.01.2023.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обвинувачений вважає, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що обвинувачений бажає вступити до Української Добровольчої Армії ( ОСОБА_7 ).

На думку апелянта, ризики, які зазначені прокурором, є надуманими та не обґрунтованими. Також вважає, що ризики ніяк не підтверджуються фактично, окрім як усних припущень сторони обвинувачення, що спотворює особу обвинуваченого.

Вважає, що йому можливо замінити запобіжний захід на більш м`який у вигляді особистого зобов`язання.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

На розгляді Центрального районного суду м. Миколаєва знаходиться кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_6 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст.185, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 189 КК України.

2.11.2022 до Центрального районного суду м.Миколаєва подано клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_8 про продовження строків застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , в обґрунтування якого зазначено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.189, ч.1 ст.187 КК України, та нетяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Вважає, що на момент судового розгляду продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, зможе: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків, потерпілу ОСОБА_9 , які підлягають допиту у кримінальному провадженні; вчинити інші кримінальні правопорушення. Застосування до ОСОБА_6 іншого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків обвинуваченого.

Суд першої інстанції, дійшовши висновку про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, врахував характер протиправних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_6 .

Вказав на достатність підстав вважати, що ОСОБА_6 з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим у інкримінованих злочинах, зможе ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення (ризик переховування); незаконно впливати та здійснювати тиск на потерпілу ОСОБА_9 та свідків, які ще не допитувалась під час судового розгляду, оскільки обвинувачений знає місце проживання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_12 , який під час досудового розслідування повідомляв про здійснення на нього тиску з боку ОСОБА_6 з метою зміни їх показів; вчинити інше кримінальне правопорушення, так як станом на сьогоднішній день ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, яке перебуває на розгляді в Новобузькому районному суді Миколаївської області, що підтверджується наявним в матеріалах справи запитом про надання дозволу на його доставку в Новобузький районний суд Миколаївської області із ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор".

Суд першої інстанції дійшов висновку, що у задоволені клопотання заступника начальника штабу Української Добровольчої Армії ОСОБА_13 про взяття обвинуваченого ОСОБА_6 на поруки, в порядку ст.180 КПК України слід відмовити, оскільки поручителем може бути фізична особа, а передача обвинуваченого на поруки добровольчого військового формування України не передбачено КПК України.

При цьому, жодна фізична особа, в тому числі і особисто ОСОБА_14 , який згідно клопотання є заступником начальника штабу УДА, з письмовим зобов`язанням про те, що поручається за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до ст.194 КПК України і зобов`язується за необхідності доставити його до суд на першу про те вимогу, до суду не звернулась.

Зазначив, що поручителем може бути не будь-яка особа, а лише така, що заслуговує на довіру.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений просив апеляційну скаргу задовольнити

Захисник ОСОБА_15 надіслала клопотання про розгляд апеляційної скарги без її участі.

Прокурор просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції дотримався вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, яка передбачає, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ці вимоги закону дотримані при розгляді клопотання.

При прийнятті рішення суд врахував, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ч.1 ст. 189 КК України.

Суд першої інстанції достатньо мотивував рішення щодо обрання запобіжного заходу, оскільки наявні ризики, передбачені п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Так, надані судом першої інстанції матеріали свідчать про те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.189, ч.1 ст.187 КК України, та нетяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Щодо особи, то обвинувачений офіційно не працює, не одружений, малолітніх дітей на утриманні не має, не має також постійного та стабільного джерела прибутку, що вказує на відсутність у ньогоміцних соціальних зав`язків.

З урахуванням обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, з огляду на наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 статті 177 КПК України, є правильними висновки суду першої інстанції про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийняте законне та обґрунтоване рішення, а у відношенні ОСОБА_6 на даному етапі судового розгляду неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки він не зможе запобігти наявним ризикам, передбачених п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які об`єктивно підтверджені.

Щодо питання взяття на поруки про що просить апелянт, в порядку ст. 180 КПК України обвинуваченого ОСОБА_6 апеляційний суд зазначає наступне.

Нормами статті 180 КПК України встановлено, що особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Таким чином, передача обвинуваченого під особисту поруку полягає у наданні особами, яких суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Проте суду поручителі не надали доказів на підтвердження способу виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків у разі застосування до нього особистої поруки, а саме можливості уникнення ризиків, зазначених в клопотанні прокурора.

Разом з цим, сторона захисту не надала суду характеризуючих доказів на поручителя, з яких би суд міг встановити, чи заслуговує поручитель на його довіру, чи здатний поручитель (в силу особливих моральних якостей, авторитету, фізичного і психічного стану здоров`я тощо) достатньо впливати на обвинуваченого ОСОБА_6 щоб забезпечити його належну процесуальну поведінку. Крім того, у клопотанні заступника начальника штабу УДА ОСОБА_13 не вказано, яким чином поручитель зможе забезпечити доставку обвинуваченого у судове засідання.

Тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду про відсутність підстав передачі обвинуваченого на поруки в порядку ст. 180 КПК України.

На переконання колегії суддів, відсутні підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, про що просить апелянт.

Судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Тому, суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 376, 405, 407, 422-1, 424, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 листопада 2022 року, якою ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 Т ОСОБА_16 Н ОСОБА_17