ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3363/22 Справа № 202/7521/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 0002907 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 18 жовтня 2022 року про відмову в продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст.32, ч. 1 ст. 357 КК України
ВСТАНОВИЛА:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 та, відповідно до вимог ч. 6 ст. 615 КПК України, обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 постановлено вважати продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці.
Не погодившись з вказаним рішенням, обвинувачений звернувся до суду з апеляційною скаргою.
Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам закону, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що вона не підлягає апеляційному розгляду, виходячи з таких підстав.
З апеляційної скарги слідує, що обвинувачений оскаржує рішення суду про відмову в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якою, до того ж, не вирішувалося питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, а лише було констатовано, що наявні підстави для подальшого його тримання під вартою безпосередньо на підставі ч. 6 ст. 615 КПК України.
Отже вказане судове рішення за своєю правовою природою не може вважатися тотожним ухваленню судом на етапі судового розгляду кримінального провадження рішенням про продовження тримання особи під вартою, яке підлягає апеляційному оскарженню згідно ч. 2 ст. 392 КПК України.
При цьому, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до ч. 6 ст. 615 КПК України у разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому цим Кодексом порядку обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважається продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці.
Отже, положення вказаної норми закону застосовуються автоматично, як наслідок виникнення вказаних у її диспозиції обставин і не потребують прийняття будь-якого процесуального рішення, у тому числі судового.
Статтею 392 КПК України визначено які судові рішення, ухвалені судами першої інстанції, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.
За приписами ч. 2 ст. 392 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.
З огляду на те, що ст. 392 КПК України не передбачає окремого оскарження ухвали про відмову у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цій стадії провадження, а Рішенням Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13 червня 2019 року визнано неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України лише щодо окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції, а тому підстави для відкриття провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого відсутні.
Колегія суддів також зважає на позицію Верховного Суду, викладену в постанові № 51-7299км 18 від 27 лютого 2019 року, згідно якої, якщо після відкриття апеляційного провадження буде встановлено, що воно відкрите за апеляційною скаргою на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційний суд має постановити ухвалу про закриття апеляційного провадження.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 18 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_6 в апеляційному порядку оскарженню не підлягає, та враховуючи, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого було відкрито помилково, колегія суддів вважає за необхідне закрити апеляційне провадження за зазначеною апеляційною скаргою.
Керуючись ст. 392, 399, 405 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 18 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 186, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст.32, ч. 1 ст. 357 КК України, якою було відмовлено в задоволені клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4