Справа № 357/4399/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.11.2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуюча суддя ОСОБА_1 ,
секретарі судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 7 міста Біла Церква Київської області, кримінальне провадження № 0001635 від 23 квітня 2020 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
26 лютого 2020 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст.309 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст..75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_6 ,
захисник ОСОБА_7 ,
обвинувачений - ОСОБА_5 ,

У С Т А Н О В И Л А:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
ОСОБА_5 , маючи не зняту та непогашену у встановленому Законом порядку судимість, 22 квітня 2020 року близько 20 години, перебуваючи на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , вирішив таємно викрасти майно з сусідського подвір`я, належне ОСОБА_8 .
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, перелізши через металевий паркан сусідського подвір`я, проник на територію домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, вчинив крадіжку чорного металобрухту, загальною вагою 169,7 кг вартістю 622 гривні 80 копійок, належного ОСОБА_8 .
Після чого, з місця вчиненого злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 622 гривні 80 копійок.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
У рамках цього кримінального провадження судом було досліджено надані з боку сторони обвинувачення та захисту, наступні фактичні дані, на підставі яких кожна із сторін просить суд встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню у ньому, з числа регламентованих ст. 84 КПК України, до яких відносяться насамперед показання, речові докази, документи, висновки експерта, на підставі яких суд у ході судового розгляду через призму їх аналізу, у порядку ст. 94 КПК України, установив таке.
Будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, не визнав та показав, що наміру на викрадення чужого майна у нього не було, суду повідомив, що по АДРЕСА_4 - приватний будинок на три квартири, земля спільна, відокремлено сіткою, щоб викосити бур`ян вирішив перенести речі, для чого переліз через паркан, взяв речі та перекинув через паркан. Труби, кутки (належні сусіду). ОСОБА_9 належить майно. Хотів покосити там траву, але не встиг. Метал лежав близько десяти років. ОСОБА_10 наглядає за його майном.

Пояснення обвинуваченого суд сприймає як такі що заслуговують на увагу, однак не беззаперечні за своєю суттю в цілому, у розрізі такого.
Будучи допитаним в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень статей 353 КПК України та попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, потерпілий ОСОБА_8 показав, що будинок поділений на частини, входи були окремі, є паркани. Коли прийшов, то не було секції, кутків, та ін. Із ОСОБА_5 ніколи не розмовляв, його ні про що не просив. Металобрухт належить йому.

Цивільний позов ОСОБА_8 не заявляв просить призначити покарання на розсуд суду, вважає що суд прийме правильне рішення.

Допитаний в судовому засіданні, у відповідності до вимог положень ст. 352 КПК України та попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, свідок ОСОБА_11 надав показання, що проживає на АДРЕСА_5 . Потерпілого знає як Жору. Через паркан бачив, що по всіх закутках валяється метал. Хто там живе він не знає. Зателефонував Жорі та повідомив, що хтось бере метал. Шпак сказав, що зараз приїде. Земельні ділянки розділені для пересування сіткою рабіцею. Він не знає хто викликав поліцію.
Також у судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про відмову від допиту свідків РозуменкоН.В., ОСОБА_11 , яке ухвалою суду, постановлено у порядку ч. 4 ст. 371 та ч. 2 ст. 372 КПК України, за згодою сторін кримінального провадження, а саме з боку обвинувачення та захисту, з урахуванням положень статей 22, 26 КПК України, задоволено.

Загалом, обставин регламентованих ст. 87 КПК України в ході судового розгляду встановлено не було.
Досліджуючи та аналізуючи показання обвинуваченого, потерпілого та вищевказаного свідка, суд вважає за необхідне надати оцінку їх показанням після аналізу доказів у провадженні в сукупності.
З досліджених судом, у порядку ст. 358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо у ракурсі із отриманими висновками, тобто докладними описами проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, які суд дослідив у порядку параграфу 3 Глави 28 Розділу ІV КПК України, та показаннями свідків, які суд сприймав безпосередньо, в їх системному зв`язку, судовим розглядом встановлено наступне.
Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про злочин, передбачений за ч. 3 ст. 185 КК України внесені 23 квітня 2020 року о 09:45:32 год. за № 0001635.
Відповідно до заяви ОСОБА_8 , невідома йому особа близько 20 години 22 квітня 2020 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , проникла на територію домоволодіння та вчинила крадіжку металобрухту.
Отже судом встановлено, що час вчинення злочину є 22 квітня 2020 приблизно о 20 год.
Відповідно до заяви ОСОБА_8 , ним надано дозвіл працівникам поліції на проведення огляду його володіння за адресою: АДРЕСА_3 , у зв`язку із крадіжкою належного йому майна 22 квітня 2020 року.
З протоколу огляду місяця події із додатком у виді фототаблиці, складеного 22 квітня 2020 року з 21.00 год. по 21.30 год. вбачається, що огляд був проведений слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_12 в присутності потерпілого та понятих, об`єктом огляду якого є ділянка домоволодіння, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 . Вказана ділянка є огородженою з переднього боку зеленим парканом. Вхід на територію домоволодіння здійснюється через хвіртку, яка зачиняється на металевий засов. Слідів взлому на момент огляду не встановлено. На території домоволодіння за воротами розташоване подвір`я. На подвір`ї наявні два металевих гаража, а також два металевих контейнера. Територія домоволодіння з внутрішнього боку розмежовується металевою сіткою з подвір`ями праворуч, а також металевим парканом з подвір`я ліворуч. Під металевим парканом, що розміщується з межуючим ліворуч парканом знаходяться 6 металевих секцій паркану розмірами 2,5х1,7 м, які складені один на одний. На подвір`ї посередині між двома парканами виявлено вм`ятини у землі. Паркан, який межує з подвір`ями, яке розміщене праворуч, являє собою металеву сітку сірого кольору. Через вказану сітку видно сусіднє подвір`я на якому під стіною поміщено металеві вироби кутки на вигляд довжиною близько 2,5 м.
З протоколу огляду місяця події із додатком у виді фототаблиці, складеного 23 квітня 2020 року з 11.40 год. по 12.00 год. вбачається, що огляд був проведений слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_13 в присутності понятих та свідка ОСОБА_14 , об`єктом огляду якого є ділянка домоволодіння, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , під час огляду якої виявлені переміщення предмети металобрухту.
Тобто, цей доказ підтверджує те, що 22 квітня 2020 року за адресою: АДРЕСА_4 було переміщено металобрухт з одного подвір`я розмежованого металевою сіткою на сусіднє.

Згідно з протоколом слідчого експерименту, який проведений 28 квітня 2020 року з 15:05 год. до 18:10 год., слідчим Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_12 в присутності підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_7 , спеціаліста ОСОБА_15 , встановлено, що ОСОБА_5 розповів та відтворив механізм скоєння ним крадіжки металу 22 квітня 2020 року за адресою: АДРЕСА_4 , а саме: повідомив, що 22 квітня 2020 року він знаходився за вказаною адресою по АДРЕСА_1 . У нього виникло бажання позбирати металолом, щоб заробити грошей. У себе на подвір`ї він металу не знайшов, а тому вирішив взяти його на сусідському подвір`ї і продати. Перелізжи через паркан на сусідське подвір`я взяв паркан, який був під парканом, двигун, який був посередині подвір`я, металеві кутки, а також металеву трубку. Вказаний метал переніс собі на подвір`я і планував здати наступного дня.
Зазначені слідчі дії зафіксовані на носії інформації.
Відеозапис зазначеної процесуальної дії у судовому засіданні досліджений, жодних процесуальних порушень з боку слідчого не встановлено, слідчим зазначена дата та час проведення вказаної слідчої дії.
Цей доказ підтверджує те, що 22 квітня 2020 року за адресою: АДРЕСА_4 обвинувачений ОСОБА_5 переліжши через сусідський паркан та не отримавши згоду власника, перекинув металобрухт потерпілого на територію свого подвір`я, де склав біля будівлі з метою вподальшому його реалізувати.
Отже, певні суперечності та неточності, при відсутності обставин регламентованих ст. 87 КПК України, не є автоматичною передумовою для визнання доказів недопустимими. В яких ситуаціях суд вправі дати іншу правову оцінку доказу, у тому числі не брати до уваги, навівши ґрунтовані мотиви свого рішення, але не визнавати його недопустимим.
Крім цього, згідно Глави 5 «Фіксування кримінального провадження. Процесуальні рішення» слідує, що у випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксується у протоколі, однак якщо за допомогою технічних засобів фіксується результати проведення процесуальної дії, то текст може не вноситися до відповідного протоколу за умови, що жоден з учасників процесуальної дії не наполягає на цьому. У такому разі у протоколі зазначається, що показання зафіксовані на носії інформації, який додається до нього.
При цьому, з досліджених судом, у порядку Параграфу 3 Глави 28 КПК України, у судовому засіданні, висновків експертів, тобто докладних описів проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, судом встановлено наступне.
Даними висновку експерта № 1295 від 27 квітня 2020 року, згідно з яким при проведенні судово-товарознавчої експертизи встановлено, що ринкова вартість металобрухту чорного металу загальною вагою 169,7 кг, станом на 22 квітня 2020 року складає 622,80 грн. Матеріальна шкода, завдана ОСОБА_8 внаслідок крадіжки металобрухту чорного металу загальною вагою 169,7 кг, станом на 22 квітня 2020 року складає 622,80 грн.
Досліджені висновки знайшли своє підтвердження та заслуговують на увагу, отже встановлено, що матеріальна шкода, завдана ОСОБА_8 внаслідок крадіжки металобрухту чорного металу загальною вагою 169,7 кг, станом на 22 квітня 2020 року складає 622,80 грн.
Порушень положень Параграфа 5 Глави 4 КПК України в ході судового розгляду сторонами не доведено та судом не встановлено.
Згідно ч. 5 ст. 356 КПК України, в ході судового розгляду кожна сторона кримінального провадження для доведення або спростування достовірності висновків експертів, мала право надати суду відомості, які б стосувалися знань, вмінь, кваліфікації, освіти та підготовки цих експертів, однак стороною захисту такі відомості суду надані не були та в судовому засіданні судом не встановлені.
Тож, зазначений висновок суд визнає належними і допустимим доказом, оскільки останній відповідає вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог статей 87, 101-102 КПК України, судом не встановлено та учасниками судового провадження не доведено.
Правдивість та об`єктивність показань потерпілого, свідка, які були допитані судом, не викликають сумніві, оскільки ці докази підтверджено сукупністю інших безпосередньо досліджених під час судового розгляду письмових доказів.
Досліджені безпосередньо судом докази по справі спростовують позицію захисту щодо версії обвинуваченого ОСОБА_5 про відсутність умислу на крадіжку металобрухту.
Із суб`єктивної сторони крадіжка передбачає тільки прямий умисел (ч. 2 ст. 24 КК): особа усвідомлює, що посягає на чужу власність, таємно вилучає чуже майно, на яке вона не має ніякого права, передбачає спричинення матеріальної шкоди в певному розмірі і бажає завдати таку шкоду.
Обов`язковими суб`єктивними ознаками крадіжки є корисливий мотив - спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна та корислива мета - збагатитися самому або незаконно збагатити інших осіб, в долі яких зацікавлений винний.
Перед скоєнням певного злочинного діяння у свідомості особи складається в загальних рисах уявлення про сутність злочину, про способи його здійснення, формується психологічне ставлення до майбутнього злочинного діяння, до злочинного результату у формі бажання досягнення злочинної мети. Під час формування умислу розумова діяльність особи не знаходить свого прояву в зовнішньому світі, не становить реальної небезпеки для об`єкта злочину, на цьому етапі відсутня реальна загроза заподіяння шкоди інтересам особистості, суспільства або держави. Свідома діяльність особи на стадії формування умислу не має самостійного кримінально-правового значення і не є караною. Однак, якщо особою вчиняються наступні дії, спрямовані на реалізацію сформованого раніше злочинного наміру, і вони утворюють суспільно небезпечне діяння, що заподіює шкоду або створює реальну загрозу заподіяння шкоди суспільним відносинам, благам та інтересам, що охороняються правом, тобто якщо сформоване психічне ставлення до майбутнього злочинного діяння і до його наслідків знаходить свій зовнішній прояв або на стадії готування до злочину, або на стадії умисного скоєння дій (бездіяльності), безпосередньо спрямованих на вчинення злочину, в цьому випадку формування умислу слід визнати початковим етапом злочину. Встановлено, що формування умислу і його виявлення за умови обов`язкової наявності хоча б однієї з наступних стадій в процесі розвитку злочинної діяльності слід віднести до безкарних стадій розвитку злочину. Необов`язково, щоб усі етапи розвитку злочинної діяльності були караними. При цьому, коли йдеться про вже закінчений злочин, велике практичне значення має дослідження формування умислу, що допомагає розкрити сутність злочину в динаміці.

Будь-яка осудна особа, перш ніж перейти до певних дій, спочатку діє подумки. Перед скоєнням певного злочинного діяння у свідомості особи складається в загальних рисах уявлення про сутність даного злочину, про способи його здійснення, формується психологічне ставлення до майбутнього злочинного діяння, до злочинного результату у формі досягнення злочинної мети. Усі ці процеси, що відбуваються у свідомості особи, можна назвати формуванням умислу. Уваги заслуговує визначення, згідно з яким формування умислу являє собою свідомо-вольовий процес моделювання особою майбутньої злочинної поведінки. Так, формування умислу являє собою свідомо-вольовий процес, оскільки на стадії виникнення умислу в особи формується психічне ставлення не тільки до злочинного діяння, а й до наслідків, які виникнуть у результаті вчинення цього діяння, оскільки будь-яка свідома дія (бездіяльність) осудної особи здійснюється з певною метою. Вже далі особа робить певні дії для досягнення своєї злочинної мети, якщо вона бажає її досягти. Так, до частини вчинення злочину відноситься виникнення умислу (намір), підготовку злочинного діяння, саме злочинне діяння і результат.

Формування умислу не може бути предметом кримінально-правових відносин, оскільки загальновизнаний принцип кримінального права зазначає: «cogitationispoenamnemopatitur» «думки не караються». Як правильно вказується в юридичній літературі, особа не може бути притягнута до відповідальності лише за думки, в тому числі і злочинні, якщо вони не проявилися в конкретному діянні. Під час формування наміру розумова діяльність особи не знаходить свого прояву в зовнішньому світі, не становить реальної небезпеки для об`єкта злочину, на цьому етапі відсутня реальна загроза заподіяння шкоди інтересам особистості, суспільства або держави. Свідома діяльність особи на стадії формування наміру не має самостійного кримінально-правового значення і не є караною. Однак, якщо особою вчиняються наступні дії, спрямовані на реалізацію сформованого раніше злочинного наміру і вони утворюють суспільно небезпечне діяння.

Тож суд, враховуючи вищевикладені докази, які були надані суду у ході розгляду провадження та визнанні належними і допустимими, вважає висловлені стороною захисту доводів щодо відсутності умислу на вчинення крадіжки, не заслуговують на увагу та надають підстави вважати, що вказана позиція свідчить про намагання обвинуваченого уникнути відповідальності за вчинене, враховуючи, зокрема надані показання свідка та висновки експерта, сумнівними з вищезазначених у судовому рішенні підстав, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).
Крім того, судом спростовуються доводи захисту про відсутність належного потерпілого у даному кримінальному провадженні виходячи з наступного.
Одне з центральних місць серед учасників кримінального провадження займає потерпілий. Законодавець визначив його процесуальний статус під час досудового розслідування і розгляду кримінального провадження в суді, права і обов`язки, відвів йому окремий параграф в КПК України.

Потерпілим у кримінальному провадженні може бути:

?фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди;

?юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди;

?адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди (частина перша статті 55 КПК України);

?особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого (частина третя статті 55 КПК України).

КПК України не встановлює вимог щодо форми та змісту заяви про залучення до провадження як потерпілого. Тому така заява оформляється виходячи із загальних вимог, які передбачені статтею 5 Закону України «Про звернення громадян» щодо складення звернень (заяв). Тобто заява має містити дані про потерпілого (фізичну чи юридичну особу), кримінальне провадження, до якого вона має бути залучена, зазначення і обґрунтування підстав для набуття статусу потерпілого, чітко висловлене клопотання про залучення її до кримінального провадження як потерпілого, а також повинна бути підписаною заявником (заявниками).

Права і обов`язки потерпілого виникають у особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (частина друга статті 55 КПК України).

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Указана пам`ятка повинна містити перелік прав і обов`язків потерпілого, передбачених статтями 56 та 57 КПК України, а також про засоби їх забезпечення (шляхом здійснення судового контролю та прокурорського нагляду). На прохання потерпілого права і обов`язки викладені у пам`ятці, мають бути йому роз`яснені особою, яка її вручила. Крім того, при проведенні окремих процесуальних дій, в яких бере участь потерпілий, йому повідомляються і роз`яснюються його права і обов`язки як учасника відповідної процесуальної дії.

Відповідно до пункту 19 частини першої статті 3 КПК України потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених КПК України, є стороною кримінального провадження з боку обвинувачення.

Так, прокурором надано достатньо і повно доказів залучення та участі у даному кримінальному провадженні у якості потерпілого ОСОБА_8 .

Крім того, відповідно до усталених у доктрині кримінального права підходів сховище це завжди певне місце або територія, які використовуються для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей та мають будь-які засоби охорони від доступу сторонніх осіб (наприклад, огорожа, наявність охоронця, сигналізація), що унеможливлюють (суттєво ускладнюють) вільне та безперешкодне потрапляння на них сторонніх осіб.

Тобто до сховища (незалежно від ознаки стаціонарності) мають бути віднесені місця чи ділянки, які використовуються для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей і мають властиві для цього конструктивні ознаки, які забезпечують охорону від доступу до них сторонніх осіб.

Таким чином, судом не приймаються доводи захисту про відсутність такої кваліфікуючої ознаки, як проникнення ОСОБА_5 в сховище.

Крім того, судом не приймається як належний та допустимий доказ, наданий стороною захисту, а саме копію схеми розташування будівель та споруд АДРЕСА_4 , оскільки вона не містить дату складання, що унеможливлює з`ясувати її відповідність на час скоєння кримінального правопорушення, а саме: чи відповідає вона дійсності станом на 22 квітня 2020 року.

При цьому, суд наголошує на тому, що будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачений КПК України, суду надано не було.
За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у порядку ст. 94 КПК України, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст.185 КК України, за вище встановлених обставин.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Відповідно до ч. 3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням в сховище, - карається позбавленням волі на строк від трьох до шести років.

Суд оцінив докази, що мали значення для з`ясування змісту та спрямованості умислу ОСОБА_5 , зокрема те, що обвинувачений не заперечує, що хоча і діяв не умисно, проте перемістив до своєї території неналежне йому майно та бажав отримати вигоду від його продажу на наступний день.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, сформованим у порядку ст. 94 КПК України, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 , кваліфікувавши дії останнього за ч. 3 ст. 185 КК України, а саме у вчиненні таємного викрадення чужого майна, поєднаного із проникненням у сховище.
При цьому підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Мотиви призначення відповідного покарання.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Крім цього згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Суд відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України визнає як пом`якшуючу покарання обставину обвинуваченого: активне сприяння розкриттю злочину. Одночасно судом відхиляється визнання на стадії досудового розслідування пом`якшуючу покарання обставину щире каяття, у зв`язку із зміною позиції обвинуваченого, а саме повне невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 .
Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочину.
Також, суд враховує, що обвинувачений раніше неодноразово судимий, за медичною допомогою до лікаря-психіатра не звертався, перебуває під профілактичним наглядом лікаря-нарколога з приводу вживання наркотичного засобу зі шкідливими наслідками; має місце реєстрації, де характеризується посередньо (схильний до вживання наркотичних речовин, має конфлікти із сусідами, спілкується з особами, які ведуть антигромадський спосіб життя), офіційно не працевлаштований, не одружений; позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання, а також позицію потерпілого, який просив призначити покарання на розсуд суду; а також наслідки вчиненого злочину та поведінку й оцінку скоєного обвинуваченим, відсутність критики, невизнання вини, відшкодування шкоди потерпілому; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: класифікацію за ст. 12 КК України, згідно з якою ч. 3 ст. 185 КК України є тяжким злочином; особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції інкримінованого злочину у виді позбавлення волі.
Крім цього в судовому засіданні встановлено, що 26 лютого 2020 року ОСОБА_5 був засуджений вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від за ч. 1 ст. 309 КК України до двох років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком 1 рік, тому підлягає застосуванню вимоги норми ст. 71 КК України.
Отже, відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком, приєднати не відбуте ним покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 лютого 2020 та остаточно призначити покарання у вигляді трьох років шести місяців позбавлення волі.
Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Питання речових доказів у кримінальному провадженні вирішено, відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Запобіжний захід не обирався.
Керуючись статтями 368, 371, ч. 2 ст. 373, 374, 376 КПК України, суддя,
У Х В А Л И Л А:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте ОСОБА_5 покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської від 29 квітня 2021 року та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді трьох років шести місяців позбавлення волі.
Застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.
Початок строку покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту фактичного затримання.
Речові докази по справі: предмет схожий на металевий автомобільний двигун, два металевих кути, одну металеву трубку, металеву секцію паркану передані під відповідальне зберігання ОСОБА_8 , вважати повернутими власнику.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя
Білоцерківського міськрайонного суду Ірина ДУБАНОВСЬКА
Київської області