Справа№ 953/5699/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2022 р. Київський районний суд м. Харкова у складі суду:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000515 від 03.08.2022 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не одруженого, на утриманні непрацездатних осіб немає, з середньою спеціальною освітою, раніше судимого, не працюючого, проживає та зареєстрований: АДРЕСА_1

з кваліфікацією кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 , 09.07.2022, приблизно о 18:00, знаходився на дитячому майданчику біля будинку, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Валентинівська буд.15-В. В цей час останній зустрівся з раніше знайомим йому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який під час спілкування попрохав ОСОБА_4 придбати йому пляшку пива та надав свою банківську карту «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , повідомивши пароль від неї, щоб останній розрахувався в магазині за товар. В цей час у ОСОБА_4 , виник прямий злочинний умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, а саме грошових коштів в розмірі 2500 грн., які належать ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою отримання доходу за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України ОСОБА_6 №64/2022 від 24.02.2022 та продовжено Указом Президента України ОСОБА_6 №573/2022 від 12.08.2022 на всій території України, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому і свідомо бажаючи їх настання, діючи умисно, маючи на меті незаконне збагачення, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_5 не спостерігає за його злочинними діями, ОСОБА_4 підійшов до банкомату «Приватбанк», що розташований за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 309 та заволодів грошовими коштами в розмірі 2500 гривень, знявши їх в терміналі вказаного банкомату з банківської картки «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 ..

Після чого, ОСОБА_4 повернув ОСОБА_5 банківську карту, не повідомивши про зняття грошових коштів, та покинув місце вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном, обернувши його на свою користь та розпорядився ним у подальшому на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму - 2500 грн.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано як кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, вчинена повторно.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно вчинив злочин, який йому інкриміновано та зазначено в обвинувальному акті, обставини злочину не спорював, пояснив причини та обставини скоєного. Зазначав, що належні висновки для себе зробив і більше подібного не повториться, грошові кошти повернув потерпілому.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочині при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачені правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються та розглядає справу на підставі ч.3 ст. 349 КПК України. Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.
За таких обставин, суд вважає, що винність ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України доведена у повному обсязі.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне дії ОСОБА_4 кваліфікувати за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, вчинена повторно.

Згідно ст. 65 КК України, особі, що вчинила злочин, призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного, єдиний епізод вчиненого, пом`якшуючі покарання обставини, відсутність претензій з боку потерпілого, дані по особі обвинуваченого.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 раніше судимий, останній раз 31.07.2020 року Київським районним судом м. Харкова за ст. 395 КК України до 3 місяців арешту, відбув покарання та звільнений 22 грудня 2020 року, на обліку у лікаря - психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, проживає та зареєстрований в м. Харкові, за місцем мешкання та відбування покарання характеризується задовільно.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує всі обставини, встановлені судом, та вважає за необхідне обрати йому покарання в межах санкції інкримінованої статті, а саме у вигляді позбавлення волі.
Також, зважаючи на те, що обвинувачений щиро розкаявся у скоєному, претензій від потерпілого до нього не має, враховуючи єдиний епізод вчиненого, розмір заподіяної шкоди, то суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття призначеного йому покарання, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Даний вид покарання є достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових кримінальних правопорушень, відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Позов потерпілим не заявлено. Клопотання прокурором щодо міри запобіжного заходу заявлено не було.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання за ч.4 ст. 185 КК України - у вигляді 5 років позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 3 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього в силу ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, суд покладає обов`язки, передбачені ч.1 ст. 76 КК України необхідні і достатні для її виправлення з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують покарання. Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого. Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речові докази (банківська картка), яка повернута потерпілому, залишити у користуванні та власності потерпілого.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий ОСОБА_1