Справа № 357/483/23
У Х В А Л А

02.02.2023 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Білоцерківського міськрайонного суду Київської області кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003187 від 06.12.2022, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кустанай, Казахстан, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, без місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 19.05.2008 Білоцерківським міським судом Київської області за ч. 1 ст. 309 до покарання у виді обмеження волі строком 1 рік. Звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

2) 16.09.2008 Білоцерківським міським судом Кихївської області за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 296, ст. ст. 70, 71 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. Звільнений 25.05.2010 з Бучанської BK (№85) Київської області умовно достроково на 1 рік 3 місяці 30 днів;

3) 27.09.2010 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

4) 11.11.2010 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 316, ст.ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці. Звільнений 16.08.2013 з Бучанської BK №85 по відбуттю строку покарання;

5) 25.04.2014 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. Звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

6) 16.09.2014 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців;

7) 07.11.2014 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки. Ухвалою Ірпінського міського суду від 20.03.2017 звільнений умовно-достроково від відбування покарання, невідбутий строк 1 рік 3 місяці 4 дні;

8) 24.04.2018 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст.ст. 309 ч.2, 263 ч.1,70,71 КК України до 4 років позбавлення волі.

9) 20.08.2020 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений 19.07.2022 зі Старобабанівської ВК (№92) Черкаської області по відбуттю покарання,

10) 28.11.2022 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі;

11) 26.12.2022 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 ,

УСТАНОВИВ:

На розгляд Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшов обвинувальний акт, затверджений 17.01.2023 прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0003187, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.12.2022 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою суду від 20.01.2023 за вищевказаним кримінальним провадженням призначено підготовче судове засідання на 02.02.2023, на розгляд у якому винесені питання, регламентовані ст.ст. 314, 315 КПК України.

Прокурор в ході підготовчого судового засідання вважав, що обвинувальний акт підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки складений відповідно до вимог КПК, підсудний Білоцерківському міськрайонному суду Київської області, підстав для його поверення не має.

Окрім того, прокурор у підготовчому судовому засіданні заявив клопотаня про застосування стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. При цьому зазначив, що ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.12.2022 стосовно обвинуваченого було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Слідчим суддею були встановлені передбачені п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики. Наразі вказані ризики не відпали та продовжують існувати. Одночасно просить визначити розмір застави обвинуваченому у розмірі 214 720 грн із покладенням на нього відповідних обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_7 підтримали думку прокурора .

Представник потерпілого ТОВ «Фудком» - ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленим, в підготовче судове засідання не прибу, про причини неявки не повідомив.

З урахуванням думки учасників судового провадження суд ухвалив проводити підготовче судове засідання у відсутності належним чином повідомленого представника потерпілого.

Заслухавши думки сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд дійшов наступного висновку.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.4-8, 10 ч.1 або ч.2 ст. 284 КПК України, не встановлено.

Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Суттєвих порушень вимог КПК України при складанні обвинувального акта, які б перешкоджали призначенню даного обвинувального акту до судового розгляду не виявлено.

Підстави для повернення обвинувального акту відсутні.

Кримінальне провадження підсудне Білоцерківському міськрайонному суду Київської області згідно правил підсудності, передбачених ст. 32 та 33 КПК України.

За таких обставин суд, вислухавши думку учасників підготовчого провадження щодо можливості призначення судового розгляду, враховуючи, що відсутні підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини 3 ст. 314 КПК України, вважає за необхідне призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, що надійшов до суду.

З метою підготовки справи до судового розгляду, відповідно до ч. 2 ст. 315 КПК України, судом визначено дату та місце проведення судового розгляду, визначено склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді з боку обвинувачення, захисту та потерпілої сторони. Також визначено, що судовий розгляд з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити у відкритому судовому засіданні, судом одноособово, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

Відповідно до ст. 316 КПК України, після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду, який має бути призначений не пізніше десяти днів після постановлення ухвали про його призначення.

Вирішуючи заявлене прокурором клопотання про застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, з огляду на думку учасників та вимоги чинного кримінального процесуального закону приходить до висновку про необхідність задоволення останннього, виходячи з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. При цьому, положення третього речення ч. 3 ст. 315 КПК України щодо автоматичного продовження строку тримання під вартою чи домашнього арешту без наявності відповідних клопотань учасників кримінального провадження рішенням Конституційного суду України № 1-р/2017 від 23.11.2017 визнано неконституційним. Конституційний Суд України виходить з того, що зміна процесуального статусу особи з підозрюваного на обвинуваченого (підсудного) та початок стадії судового провадження у суді першої інстанції виключають автоматичне продовження застосування запобіжних заходів, обраних слідчим суддею до такої особи на стадії досудового розслідування як до підозрюваного. У вказаному рішенні зазначено, що такий запобіжний захід як тримання під вартою, який обмежує гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, може бути застосований судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження у суді першої інстанції, зокрема під час підготовчого судового засідання, за наявності клопотання прокурора.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Третьої судової палати ККС ВС від 11.03.2020 по справі №459/3502/19 (провадження № 51-701 км 20) терміни «обрання запобіжного заходу» та «продовження запобіжного заходу» використовуються як синонімічні, за своїм правовим значенням. Крім того, обрання є первинним при застосуванні запобіжного заходу, який обирається на певний строк, а продовження - вторинна стадія, яка наступає, за певних умов, коли строк тримання під вартою закінчується.

З урахуванням вказаного, суд відмічає, що застосування строків тримання під вартою згідно норм діючого кримінального процесуального законодавства передбачено: 1) слідчим суддею під час досудового розслідування (ст.ст. 197, 199 КПК України); 2) судом під час саме судового розгляду (ст.ст. 315, 331 КПК України). Таким чином, на стадії підготовчого судового засідання суд має право розглянути клопотання учасників судового провадження про обрання (продовження), зміну чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Виходячи з вимог статей 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний-обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченимстаттею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Зі змісту ст. 194 КПК України слідує, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд повинен встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним в клопотанні.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як щодо раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Питання застосування запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого під вартою вирішується на стадії судового провадження, а, відтак, на даній стадії суд позбавлений можливості робити будь-який висновок щодо обґрунтованості підозри, оскільки з моменту находження обвинувального акта до суду змінюється процесуальний статус підозрюваної особи на обвинуваченого (ч.1, ч. 2 ст. 42 КПК України), і вказаній особі висувається обвинувачення відповідно до обвинувального акта (ч. 1 ст. 337 КПК України).

Обґрунтованість висунутого обвинувачення перевіряється судом першої інстанції на стадії судового розгляду шляхом дослідження доказів, на яких може ґрунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, яким за результатами судового розгляду суд, ухвалюючи остаточне рішення у кримінальному провадженні, надає оцінку, як кожному окремо, так і в сукупності, в нарадчій кімнаті.

З огляду на викладене, суд на даній стадії судового розгляду позбавлений можливості робити висновок щодо обґрунтованості підозри або висунутого обвинувачення шляхом надання оцінки доказам у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення, у вчиненні якого вона обвинувачується.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

На думку суду, відомості, викладені в Реєстрі матеріалів досудового розслідування можуть свідчити про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованого кримінального правопорушення. Вагомість таких доказів наразі не викликає сумнівів. Таким чином, суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо заявлених ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України та неможливістю застосування більш м`яких запобіжних заходів стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд зазначає.

В судовому засіданні прокурором доведено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто обвинувачений без застосування до нього запобіжного заходу зможе переховуватися від суду. Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від пяти до восьми років. Вказане свідчить, що обвинувачений, перебуваючи на волі зможе залишити місце проживання та, ймовірніше за все, прийме спроби переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Європейський суд з прав людини у справах «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства. У справах ЄСПЛ «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Жодних стримуючих факторів, які б свідчили, що обвинуваченим не будуть вживатися перешкоди у відправленні правосуддя в спосіб неявки в судові засідання, - судом не встановлено.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення обгрунтовується тим, що вказане кримінальне правопорушення ОСОБА_3 вчинив під час невідбутого покарання у виді обмеження волі, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення нетяжких злочинів, після чергового звільненя 19.07.2022 з місць позбавлення волі знову вчинив кримінальні правопорушення, за що двічі був засуджений до покарання у виді обмеження волі.

Перевіряючи наявність законних підстав вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою буде достатнім для запобігання встановленим ризикам кримінального провадження, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, оцінює в сукупності фактори, пов`язані з характером особи обвинуваченого, моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, особистими та соціальними обставини його життя, сімейними зв`язками та зв`язками з суспільством.

Так, судом враховано, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий за вчинення нетяжких злочинів до покарання у виді позбавлення волі, інкриміноване йому кримінальне правопорушення вчинив у період невідбутого покарання у виді обмеження волі, не працевлаштований, без постійного місця проживання, не одружений, утриманців не має.

З огляду на наведені обставини, на даному етапі судового розгляду, судом не встановлено підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 інших запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою.

Доцільність тримання обвинуваченого під вартою повинна забезпечувати не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Суд, з огляду на встановлені обставини, не вирішуючи наперед питання щодо доведеності чи недоведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, перевіривши наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, доходить обґрунтованого висновку про існування на даній стадії судового розгляду кримінального провадження ризиків, того що ОСОБА_3 не перебуваючи під вартою, матиме можливість переховуватися від суду та вчинити нове кримінальне правопорушення і що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор довів обставини, передбачені пунктами 1, 2, 3 частини першої статті 194 КПК України, а відтак наявні підстави для обрання стосовно обвинуваченого виняткового запобіжного заходу.

Отже суд приходить до висновку, що застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою на даний час виправданий, оскільки цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, його тяжкість, дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що у даному кримінальному провадженні можливо визначити заставу у розмірі 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 187 880грн. (70 х 2684 гривні - розмір прожиткового мінімуму з 1 січня 2023).

За таких обставин суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою слід задовольнити.

Керуючись статтями 131-132, 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 199, 314-316, 369-372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту по кримінальному провадженню яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003187 від 06.12.2022, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, одноособово суддею у відкритому судовому засіданні в приміщенні в Білоцерківського міськрайонного суду Київської області на 12-00 год. 10.02.2023.

Про день, час та місце судового засідання повідомити прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , та захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , забезпечити доставку в судове засідання обвинуваченого ОСОБА_3 , та викликати в судове засідання представника потерпілого.

Клопотання прокурора про застосування стовоно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України на 60 днів, тобто до 02.04.2023 включно.

Одночасно визначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 187 880 грн. (сто вісімдесят сім тисяч вісімсот вісімдесят).

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена обвинуваченим, іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем), на наступний депозитний рахунок:

Територіального управління Державної судової адміністрації в Київській області: UA0018661 Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, отримувач платежу - ТУ ДСА України в Київській області, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ - 26268119.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент часу внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави, оригінали документів з відміткою банку, який підтверджує внесення на рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи Міністерства юстиції України «Київський слідчий ізолятор».

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи Міністерства юстиції України «Київський слідчий ізолятор» негайно має здійснити розпорядження про звільнення обвинуваченого який вніс заставу з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора та Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі звільнити ОСОБА_3 з-під варти.

В разі внесення застави, покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1) з`являтись до суду за першою вимогою;

2) не відлучатись із м. Біла Церква Київської області, без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

У разі внесення застави, встановити двохмісячний строк дії покладених судом обов`язків, починаючи з дня внесення застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений, який вніс таку заставу вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Копію ухвали для виконання направити начальнику ДУ «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України та начальнику ІТТ №9 ГУ НП в Київській області.

Ухвала в частині запобіжного заходу може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення, а обвинуваченим з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_9