Справа № 567/266/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.03.2023 м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Сасанівка Полонського району Хмельницької області, громадянина України, зареєстрованого за місцем проживання в АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , не судимого

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України

в с т а н о в и в :

08.02.2023 близько 12 год. 55 хв. ОСОБА_5 маючи умисел, спрямований на надання неправомірної вигоди з метою не складання відносно нього протоколу про вчинення ним адміністративного правопорушення, перебуваючи разом із співробітниками поліції в салоні службового автомобіля марки «TOYOTA PRIUS», р.н.з. НОМЕР_2 поблизу житлового будинку №5 по вул.Козацька в м.Острог Рівненської області, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно розуміючи, що поліцейський сектору реагування патрульної поліції ВП №3 Рівненського РУП ГУПН в Рівненській області старший сержант поліції ОСОБА_6 та інспектор сектору реагування патрульної поліції ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області лейтенант поліції ОСОБА_7 є службовими особами, які здійснюють функції представників влади, умисно висловив пропозицію останнім надати їм грошові кошти в якості неправомірної вигоди за не вчинення ними, старшим сержантом поліції ОСОБА_6 та лейтенантом поліції ОСОБА_7 , дій щодо складання відносно нього, як водія транспортного засобу марки «VOLVO», р.н.з. НОМЕР_3 , протоколу про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Продовжуючи свої кримінально протиправні дії, об`єднані єдиним злочинним умислом, 08.02.2023 близько 13 год. 03 хв. ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел на надання неправомірної вигоди з метою не складання відносно нього протоколу про вчинення ним адміністративного правопорушення, перебуваючи разом із співробітниками поліції в салоні службового автомобіля марки «TOYOTA PRIUS», р.н.з. НОМЕР_2 поблизу житлового будинку №5 по вул.Козацька в м.Острог Рівненської області, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно розуміючи, що поліцейський сектору реагування патрульної поліції ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області старший сержант поліції ОСОБА_6 та інспектор сектору реагування патрульної поліції ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області лейтенант поліції ОСОБА_7 є службовими особами, які здійснюють функції представників влади, умисно надав останнім шляхом поміщення у салоні автомобіля між передніми сидіннями грошові кошти в якості неправомірної вигоди у розмірі 5400 гривень за не вчинення ними, старшим сержантом поліції ОСОБА_6 та лейтенантом поліції ОСОБА_7 , дій щодо складання відносно нього, як водія транспортного засобу марки «VOLVO», р.н.з. НОМЕР_3 , протоколу про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Під час досудового розслідування між прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , якому на підставі ст.36 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000047, та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_5 16.02.2023 укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.468, 469, 472 КПК України.

Згідно умов вказаної угоди прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч.1 ст.369 КК України щодо обставин, викладених в обвинувальному акті від 16.02.2023, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, вчинення якого ставиться йому у провину. Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинен понести обвинувачений у разі затвердження такої угоди, а саме за ч.1 ст.369 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений в підготовчому судовому засіданні підтримавши угоду, повністю визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України в обсязі обвинувачення, підтвердив фактичні обставини справи та пояснив, що розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом та дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання. Зазначив, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник в підготовчому судовому засіданні проти затвердження угоди про визнання винуватості не заперечив, зазначивши, що його підзахисний свою вину у вчинені кримінального правопорушення як під час досудового розслідування, так і в судовому засіданні визнає, угоду про визнання винуватості уклав добровільно, зауважень до правильності кваліфікації дій обвинуваченого немає.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадження може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_5 визнав себе винуватим, відносяться до нетяжкого злочину. Міра покарання, узгоджена сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ч.1 ст.369 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, які передбачено ст.476 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що укладення угоди сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом також встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання та в судовому засіданні пояснив, що спроможний його виконати.

Таким чином, суд вважає, що дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч.1 ст.369 КК України, тобто пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду та надання такої вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Долю речового доказу, а саме грошових коштів в розмірі 5400 грн. слід вирішити відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України та ч.1 ст.96-1 КК України шляхом застосування спеціальної конфіскації.

Речові докази диск для лазерної системи зчитування слід зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом всього часу їх зберігання, відповідно до п.7 ч.9 ст.100 КПК України

Керуючись ст.314, 374, 475 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

затвердити угоду від 16.02.2023 про визнання винуватості, укладену між прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.369 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

Речові докази по справі грошові кошти в розмірі 5400 грн. (купюри номіналом по 500 грн. із наступними серіями: ЄЗ6747522, ЄЗ6747521, ЄЗ6747519, ЄЗ6747518, ЄЗ6747540, ЄЗ6747523, ЄЗ6747525, ЄЗ6747538, номіналом 200 грн. із наступними серіями: ВЖ2996917, ВЄ1240838, ЕБ1566340, ДГ7556535, СИ3894163, ГЕ4428353, ГВ6155825) конфіскувати у власність держави, а диск для лазерних систем зчитування зберігати при матеріалах кримінального провадження протягом всього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_1