Справа № 362/3285/22
Провадження № 1-кп/362/313/23
Ухвала

і м е н е м У к р а ї н и

29.03.2023 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Василькові Київської області клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальну провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000262 від 28.05.2022, за обвинуваченням

ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в:

У провадженні Васильківського міськрайонного суду Київської області перебуває вказана справа.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою посилаючись на те, що спливає строк дії попередньої ухвали суду, а ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися. Вважає, що обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки обвинуваченому загрожує покарання від 7 до 15 років позбавлення волі, посередньо характеризується за місцем проживання, веде усамітнений спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, без стійких соціальних зв`язків та є пенсіонером, що дає йому змогу безперешкодно покинути межі України. Крім існує ризик незаконно впливати на потерпілу і свідків, один з яких є малолітньою дитиною, з якими добре знайомий, проживає поруч. Зазначив, що хоча свідки і потерпіла допитані судом, однак судове слідство триває, обвинувачений частково визнає свою провину, а тому можуть виникнути підстави для повторного допиту свідків та/або потерпілої.

Потерпіла та її представник підтримали клопотання прокурора.

ОСОБА_6 заперечував проти задоволення і обурився через звинувачення прокурора щодо зловживання ним алкогольними напоями.

Захисник заперечив проти задоволення цього клопотання, вказавши, що ОСОБА_6 позитивно характеризується за місцем проживання, має статус військового пенсіонера, у нього наявні міцні соціальні зв`язки, а саме цивільна дружина та пасинок, раніше не судимий і до адміністративної відповідальності не притягався. Звернув увагу суду, що його підзахисний частково визнає свою провину і частково відшкодував потерпілій заподіяну шкоду, що вказує на його належну процесуальну поведінку. Також наголосив, що потерпіла і свідки уже допитані, деякі свідки у тому числі повторно надавали показання суду, прокурор постійно заявляє різного роду клопотання, чим затягує розгляді цієї справи, що створює для його підзахисного негативні наслідки. Вважає, що наведені прокурором ризики не існують, а сама по собі тяжкість покарання не може слугувати підставою для продовження найсуворішого виду запобіжного заходу. В обґрунтування своєї позиції послався на практику ЄСПЛ. З огляду на вище викладене та наявність в обвинуваченого постійного місця проживання просив змінити запобіжний захід на будь-який інший більш мякий запобіжний захід.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов до таких висновків.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25.08.2022 ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжено ухвалами суду.

Відповідно до положень ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою суд враховує зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам, у тому числі, переховуватися від суду і незаконно впливати на потерпілого і свідка у кримінальному провадженні.

Так, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, має бути враховано тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу обвинуваченого та розмір заподіяної ним майнової шкоди.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Вирішуючи дане питання судом встановлено, що з моменту продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 та до моменту вирішення вищезазначеного клопотання прокурора не змінилися обставини, які були підставою для обрання цього запобіжного заходу, що дає суду підстави вважати, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до положень ст. ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського Суду з прав людини, з урахуванням конкретних обставин справи, характеру та обставин вчинення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_6 діяння, яке воно сформульовано у обвинуваченні, враховуючи особу обвинуваченого, який обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а також тяжкість можливого покарання у межах санкцій ч. 1 ст. 115 КК України, яка передбачає позбавлення волі від 7 до 15 років, суд вважає, що ОСОБА_6 може переховуватись від суду, тому альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого.

Водночас суд враховує, що ОСОБА_6 є пенсіонером за віком, а тому вправі виїжджати за межі України під час воєнного стану.

Так, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Крім того, у судовому засіданні судом встановлено, що обвинувачений частково визнає обставини, викладені у обвинувальному акті, а тому, відповідно, має свою версію розвитку подій щодо інкримінованого обвинувачення.

При цьому, обвинуваченому достеменно відомі дані про потерпілу, яка є його знайомою, та свідків, один з яких є малолітньою дитиною, які є сусідами обвинуваченого.

Так, потерпіла і свідки уже допитувалися судом, однак судове слідство не завершено, а відповідно до ч. 14 ст. 352 КПК України свідок може бути допитаний повторно у судовому засіданні .

З цих підстав, на думку суду, існує беззаперечне існування ризику щодо незаконного впливу на потерпілу і свідків у цьому кримінальному провадженні.

Таким чином, при вирішенні питання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватими у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність неповнолітнього потерпілого у даному кримінальному провадженні, зважаючи на той факт, що обвинувачений частково визнає обставини, що викладені у обвинувальному акті.

При вирішенні даного клопотання суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого виправдано наявністю конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011), а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Надаючи оцінку доводам, які наведені прокурором у клопотанні, враховуючи пояснення сторін кримінального провадження, оцінюючи відомості про особу обвинуваченого, встановлені у судовому засіданні, суд погоджується зі стороною обвинувачення щодо існування вищезазначених ризиків та їх незмінності.

Суд при цьому враховує, що понять ризиків, як і видів доказів, якими вони можуть підтверджуватися, національне законодавство України не містить. Однак, беручи до уваги прецедентну практику Європейського суду з прав людини, ризики не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), та мають підтверджуватися фактичними даними. При цьому такі дані, на думку суду, повинні свідчити про можливість існування певних підозр щодо таких ризиків, тобто вірогідності настання наслідків, запобіжниками яких вони є. А отже, розглядаючи клопотання, судом наведено ті фактичні дані, які, на його думку, є доказами в розумінні положень частини 1 статті 177 КПК України.

На думку суду, саме такий запобіжний захід, як тримання під вартою, відповідає завданням кримінального провадження, визначеного статтею 2 КПК України, меті застосування запобіжного заходу й особі обвинуваченого, встановленим обставинам - усунути ризики, які є запобіжником саме належної його процесуальної поведінки та співіснування з суспільством.

Отже, з врахуванням даних про особу обвинуваченого та усіх встановлених досудовим розслідуванням фактичних обставин справи, суд дійшов до висновку, що застосування до ОСОБА_6 одного із більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання вказаних ризиків.

При вирішенні даного питання судом також враховано положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

За таких обставин, суд вважає клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу обґрунтованим.

Одночасно, відповідно до вимог п. 1 ч. 4 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, суд вважає за можливе не визначати обвинуваченим розмір застави.

Керуючись 176-178, 182-183, 193-194, 197, 314-316, 309, 369-372, 615, КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 днів - до 27 травня 2023 року включно.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 532 КПК України, та може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали суду оголошено 30.03.2023

Суддя ОСОБА_1