Справа № 456/2536/18
Провадження № 1-кп/456/48/2022
ВИРОК
іменем України

07 листопада 2022 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий кримінальне провадження щодо обвинуваченого
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стрий, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, інваліда ІІІ групи, зареєстрованого та жителя: АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13.12.2010 за ч.3 ст.185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; звільнений з місць відбуття покарання 30.04.2015; вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04.11.2016 за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 510,00 грн., вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06.06.2018 за ч.2 ст.125 КК України до 2 років обмеження волі, згідно ст.75 КК України встановлено іспитовий строк тривалістю 2 роки (ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.01.2019 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено для відбуття покарання у виді 2 років обмеження волі); вироком іменем Республіки Польщі Окружного суду у м. Гданськ від 15.06.2020, частково зміненого вироком ІІ Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду м. Гданськ від 21.01.2021, який ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.08.2022 приведено у відповідність із законодавством України, а саме засуджено за ч.1 ст.121 КК України до 6 років позбавлення волі;
за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України,
в с т а н о в и в :
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_4 , будучи раніше судимим вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13.12.2010 за ч.3 ст.185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 30.04.2015 з Снігурівської ВК по відбуттю строку покарання, згідно ст.89 КК України судимість якого не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став, а повторно вчинив новий умисний корисливий злочин.
Так, ОСОБА_4 19 червня 2018 року близько 21:50 год., перебував у приміщенні торгового залу супермаркету ТзОВ «АТБ-Маркет», що по вул. Шевченка,72 в м. Стрий Львівської області, де побачив на торговому стелажі лікер марки «Шеріданс» і в цей час у нього виник умисел на вчинення крадіжки. В подальшому, ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, переконавшись, що його дій ніхто не бачить, умисно, таємно, повторно, викрав з торгового стелажа супермаркету ТзОВ «АТБ-Маркет» дві пляшки лікеру марки «Шеріданс» ємкістю 0,5 л. кожна, вартістю 309,84 грн. за одну, а всього на 619,68 грн. без ПДВ, які заховав за пояс штанів, в які був одягнений. Не маючи наміру розраховуватися за вказані спиртні напої, ОСОБА_4 з викраденим майном пройшов повз касу розрахунку клієнтів, однак не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був помічений та зупинений при виході з приміщення магазину працівниками охорони. За таких обставин, ОСОБА_4 виконав усі дії для доведення злочину до кінця, однак не довів свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна до кінця, з причин, що не залежали від його волі. Таким чином, ОСОБА_4 намагався завдати ТзОВ «АТБ-Маркет» шкоду на загальну суму 619,68 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.
Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за вищезазначене кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнано обвинуваченого.
Частина 2 статті 185 КК України крадіжка, вчинена повторно.
Санкція ч.2 ст.185 КК України передбачає покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.
Правова позиція сторони обвинувачення.
Правова позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті, що був складений 26 червня 2018 року та затверджений прокурором Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_3 .
З огляду на обвинувальний акт прокурор вважає встановленим те, що обвинувачений вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.
Зважаючи на повне визнання обвинуваченим своєї вини, прокурор в судовому засіданні просить суд здійснювати розгляд кримінального провадження на підставі ч.3 ст.349 КПК України.
Правова позиція потерпілого.
Представник потерпілого ОСОБА_5 подав на адресу суду заяву про проведення судового розгляду кримінального провадження у його відсутності, вказав, що претензій до обвинуваченого немає, у призначенні міри покарання покладається на розсуд суду.
Правова позиція сторони захисту.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 погодився здійснювати захист своїх інтересів самостійно, відмовився від послуг адвоката, вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно 19 червня 2018 року близько 21:50 год., перебував у приміщенні торгового залу супермаркету ТзОВ «АТБ-Маркет», що по вул. Шевченка,72 в м. Стрий Львівської області, де побачив на торговому стелажі лікер марки «Шеріданс» і в цей час у нього виник умисел на вчинення крадіжки. В подальшому, він таємно, викрав з торгового стелажа супермаркету ТзОВ «АТБ-Маркет» дві пляшки лікеру марки «Шеріданс» ємкістю 0,5 л. кожна, , які заховав за пояс штанів, в які був одягнений. Не маючи наміру розраховуватися за вказані спиртні напої, з викраденим майном пройшов повз касу розрахунку клієнтів, однак був помічений та зупинений при виході з приміщення магазину працівниками охорони. Просить суд суворо не карати.
Межі судового розгляду кримінального провадження.
Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст. 394 КПК України. З урахуванням думки всіх учасників процесу, на підставі ч.3 ст.349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням документів, що стосуються особи обвинуваченого.
Оскільки обвинувачений визнає свою вину повністю, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а прокурор не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, які надані на підтвердження винуватості обвинуваченого, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю і кваліфікує його дії за ч.2 ст. 15, ч.2 ст.185 .КК України.
Висновки суду.
Таким чином суд вважає доведеним:
факт вчинення ОСОБА_4 закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.
Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Мотиви призначення покарання.
Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обтяжуючих вину покарання судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначати до реального відбування, тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.
При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує, що дане кримінальне правопорушення, згідно ст.12 КК України є нетяжким злочином, характер та ступінь суспільної небезпеки вказаного злочину, спосіб його вчинення, мету та мотив вказаного діяння, а також те, що обвинувачений визнав себе повністю винним у вчиненні даного кримінального правопорушення, розкаюється у вчиненому, а також обставини, що пом`якшують покарання, якими на думку суду, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування шкоди, відсутність обтяжуючих обставин, характеризуючі дані.
Виходячи з положень ст. 50 КК рішення суду про призначення покарання, з-поміж інших завдань, повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд, враховуючи, що кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_4 згідно ст.12 КК України є нетяжким кримінальним правопорушенням, характер та ступінь суспільної небезпеки вказаного правопорушення, спосіб його вчинення, мету та мотив вказаних діянь, а також те, що обвинувачений визнав себе винним у його вчиненні, розкаюється у вчиненому, відсутність обтяжуючих обставин, характеризуючі дані та приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі.
Суд вважає, що призначення покарання у виді позбавлення волі досягне мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Окрім цього, суд враховує, що вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06.06.2018 за ч.2 ст.125 КК України ОСОБА_4 засуджено до 2 років обмеження волі, згідно ст.75 КК України встановлено іспитовий строк тривалістю 2 роки (ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.01.2019 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено ОСОБА_4 для відбуття покарання у виді 2 років обмеження волі, покарання на даний час невідбуто); вироком іменем Республіки Польщі Окружного суду у м. Гданськ від 15.06.2020, частково зміненого вироком ІІ Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду м. Гданськ від 21.01.2021, який ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.08.2022 приведено у відповідність із законодавством України, а саме ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.121 КК України до 6 років позбавлення вол.
Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Застосовуючи правові приписи ч.4 ст.70 та ч.1 ст.71 КК України, суд враховує роз`яснення, які містяться в п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 "Про практику призначеннями судами покарання" про правила складання покарань.
При цьому, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі, яке слід відбувати реально і про неможливість застосування до обвинуваченого положень ст.75 КК України при призначенні остаточного покарання за сукупністю вироків.
При складанні покарань за ст.71 КК України, суд враховує правові приписи п.1 ч.1 ст.72 КК України, згідно яких одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.
Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.
Запобіжний захід до ОСОБА_4 у вказаному кримінальному провадженні не застосовано.
Зважаючи на те, що покарання за даним вироком призначається за сукупністю злочинів з покаранням, яке ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.08.2022 приведено у відповідність із законодавством України за вироком іменем Республіки Польщі Окружного суду у м. Гданськ від 15.06.2020, частково зміненого вироком ІІ Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду м. Гданськ від 21.01.2021, строк відбуття покарання ОСОБА_4 слід рахувати з моменту його фактичного затримання та перебування в умовах несвободи, як про це вказано в ухвалі суду від 22.08.2022, тобто з 28.12.2018.
На підставі наведеного, відсутні підстави для застосування положень ч.5 ст.72 КК України, оскільки період з 28.12.2018 по 21.12.2021 охоплюється строком відбуття покарання.
Цивільний позов у справі не заявлено.
Процесуальні витрати за проведення експертизи відсутні.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373- 374 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченнях за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, й призначити йому покарання у виді 1 /одного/ року позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначеного вироком іменем Республіки Польщі Окружного суду у м. Гданськ від 15.06.2020, частково зміненого вироком ІІ Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду м. Гданськ від 21.01.2021, який ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.08.2022 приведено у відповідність із законодавством України, визначити ОСОБА_4 покарання у виді 6 /шести/ років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання у виді позбавлення волі строком 6 /шість/ років, призначеного за даним вироком, шляхом часткового складання, приєднати 1 /один/ рік обмеження волі, невідбутого покарання за вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 06.06.2018 за ч.2 ст.125 КК України, що з урахуванням п.1 ч.1 ст.72 КК України становить 6 /шість/ місяців позбавлення волі, визначивши ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 6 /шести/ років 6 /шести/ місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з часу його фактичного затримання о 13:50 год. 28 грудня 2018 року згідно вироку іменем Республіки Польщі Окружного суду у м. Гданськ від 15.06.2020, частково зміненого вироком ІІ Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду м. Гданськ від 21.01.2021, який ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.08.2022 приведено у відповідність із законодавством України.
Речові докази: дві пляшки лікеру марки «Шеріданс» ємкістю 0,5 л. повернути ТзОВ «АТБ-Маркет», диски-залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржено сторонами до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1