Справа № 462/1949/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/357/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 23 березня 2023 року про накладення арешту на майно,

з участю прокурора: ОСОБА_8

адвоката: ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції)

встановила:

цією ухвалою клопотання прокурора Франківської окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_8 задоволено.

Накладено арешт на транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», модель «Е220D», чорного кольору, 2019 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , у вигляді заборони відчуження, розпорядження та користування зазначеним автомобілем.

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 23.03.2023 скасувати, повернути транспортний засіб марки MersedesBenzE220d, 2019 року випуску НОМЕР_2 чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 власнику або його представнику.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що накладення арешту на транспортний засіб є необґрунтованим, а ухвала слідчого судді підлягає частковому скасуванню через порушення норм процесуального законодавства.

Стверджує, що клопотання про накладення арешту ґрунтується на припущеннях працівників поліції, які викладені в рапорті, а прокурором до клопотання не надано жодних документів, які б підтверджували, що у гр. ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вилучені наркотичні або психотропні речовини.

Вважає, що органом досудового розслідування і прокурором жодним чином не підтверджено, та не надано доказів про те, що ОСОБА_7 має відношення до незаконного обігу наркотичних та психотропних речовин.

Зазначає, що слідчий суддя розглянув клопотання прокурора без належного повідомлення власника майна, не зазначивши причин такого розгляду.

В обґрунтування пропуску строку апеляційного оскарження покликається на те, що встановлений КПК України строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді не пропущений, оскільки оскаржувана ухвала була постановлена без виклику апелянта, а копія судового рішення була фактично отримана 29.03.2023.

Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_9 на підтримання поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечив проти апеляційних вимог, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Поважність причин пропуску скаржником строку на подачу апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому цей строк необхідно поновити.

Відповідно до п. 7 ч.2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. Статтею 132 КПК України встановлені загальні умови, що не допускають застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно з вимогами ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належним чином дотримані.

Згідно з наданими суду апеляційної інстанції матеріалами кримінального провадження встановлено, що органом досудового розслідування проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 17 березня 2023 року за №0000252, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, за фактом надходження 17.03.2023 до ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області від оператора УОАЗОР «102» ГУ НП у Львівській області повідомлення про те, що екіпажом №251 затримано двох осіб чоловічої статі, які побачивши працівників поліції почали викидати пакети з невідомою речовиною.

Із копії протоколу огляду місця події від 17.03.2023 року встановлено, що під час проведення огляду місця події 17.03.2023 було виявлено та вилучено транспортний засібмарки «Mercedes-Benz», модель «Е220D», чорного кольору, 2019 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 . А в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 користувались вказаним транспортним засобом.

17 березня 2023 року постановою слідчого СВ ВП №1 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_12 вилучений транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», модель «Е220D», чорного кольору, 2019 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000252 від 17 березня 2023 року.

Встановлені на даний час досудовим розслідуванням обставини кримінального провадження містять об`єктивні дані, які вказують на те, що майно, на яке слідчим суддею накладено арешт, відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Перевіривши матеріали клопотання, колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого і накладення арешту на майно, яке вилучено, а саме: транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», модель «Е220D», чорного кольору, 2019 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 .

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

У ході апеляційного розгляду апеляційним судом не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Поряд з цим, доводи, на які покликається в апеляційній скарзі адвокат щодо того, що клопотання про накладення арешту ґрунтується на припущеннях працівників поліції, які викладені в рапорті є необгрунтованими, жодним чином не спростовують та не дають підстав для скасування ухвали слідчого судді.

На переконання апеляційного суду, на цьому етапі кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, оскільки невжиття даних заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна призведе до його відчуження, пошкодження, знищення, перетворення, а слідчий суддя, на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

З врахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржуване рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

поновити адвокату ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 23 березня 2023 року.

Ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 23 березня 2023 року про накладення арешту на майно, залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді