Провадження № 1-кс/931/12/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 листопада 2022 року смт. Локачі
ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, 17 листопада 2022 року на електронну адресу суду надіслала клопотання про розгляд справи у її відсутності та просить залишити без розгляду відвід судді.
Слідчий ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився.
Оскільки Кримінальний процесуальний кодекс України (далі КПКУкраїни) не містить норм, які б забороняли розгляд заяви про відвід без заявника та осіб, які беруть участь у розгляді справи, суд вважає за можливе розгляд заяви провести без осіб, які належним чином повідомлені дату, час та місце розгляду заяви, але в судове засідання не прибули.
На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не проводиться.
Перевіривши доводи заяви про самовідвід, суддя дійшов наступного висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.
Згідно з п.4 ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Тлумачення цього положення закону дозволяє дійти висновку, що у даному випадку підставою для відводу не обов`язково має бути беззаперечно доведений факт необ`єктивності чи зацікавленості судді. Згідно з названою процесуальною нормою унеможливлюється участь судді у розгляді справи за наявності у сторони лише сумніву щодо його неупередженості.
З огляду на те, що зовнішні прояви можуть мати певну важливість, ЄСПЛ у справі «Де Куббер проти Бельгії» зазначив, що «правосуддя має не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться». Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (справа «Білуха проти України»).
Отже, достатнім для відводу є обґрунтоване припущення, що суддя у силу дії певних чинників не зможе виглядати в очах незацікавлених спостерігачів безстороннім та неупередженим.
Згідно зі ст.15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.
Відповідно до п.1.1 Бангалорських принципів поведінки судді від 19 травня 2006 року, суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат справи.
Пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів визначено, що суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупереджене рішення.
У ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
З урахуванням викладеного та положень ст. 75 КПК України, заяву про самовідвід слідчого судді ОСОБА_3 необхідно задовольнити.
Керуючись ст.ст. 75, 80, 81, 372 КПК України, суддя
Заяву слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_3 про самовідвід задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Локачинського районного суду ОСОБА_1