ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2023 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні Індустріального районного суду м.Дніпропетровська кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000861 від 21 жовтня 2022 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в с.Нересниця Тячевського району Закарпатської області, громадянки України, маючого середньо-спеціальною освіту, заміжньої, маючої на утриманні двох малолітніх дітей, офіційно не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.303 КК України -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акта, приблизно у середині жовтня 2022 року знаходячись у м. Краматорськ, Донецької області (більш точну дату, час та місце не встановлено) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , переслідуючи прямий умисел, спрямований на здійснення протиправних дій у сфері культурного, духовного життя суспільству та громадської моралі, моральних засад суспільства в частині задоволення статевих потреб, спрямованих на порушення моралі суспільства щодо зв`язків між людьми для задоволення статевих потреб на основі особистої симпатії та недопущення ведення статевого життя за винагороду, усвідомлюючи небезпеку своїх дій, яка полягає у приниженні честі та гідності, створенні загрози поширення небезпечних венеричних хвороб та аморальності вказаного джерела доходу, вирішила зайнятися сутенерством, тобто забезпеченням зайняття проституцією іншими особами.

Для цього, ОСОБА_4 знаходячись за місцем свого мешкання спочатку за адресою: АДРЕСА_3 , а в подальшому за адресою: АДРЕСА_2 , почала займатися вказаною злочинною діяльністю.

З цією метою, реалізуючи свій злочинний намір, діючи з корисливих мотивів, бажаючи мати стабільне джерело доходу від протиправної діяльності, пов`язаної із сутенерством, умовила свою неповнолітню сестру - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка займалася наданням послуг сексуального характеру за грошову винагороду (проституцією) та запропонувала останній свою допомогу із забезпечення її зайняттям проституцією за грошову винагороду.

ОСОБА_4 домовилась із ОСОБА_6 про вчинення щодо неї сутенерства, а саме вчинення дій по забезпеченню її зайняттям проституцією, що полягало у рекламуванні дівчини, підшуканні клієнтів для надання нею послуг сексуального характеру за грошову винагороду, забезпечення транспортом та запобігання обману з боку клієнтів.

Отримавши згоду від неповнолітньої ОСОБА_6 на забезпечення її зайняттям проституцією, тобто вчинення щодо неї сутенерства, ОСОБА_4 встановила порядок надання та оплати сексуальних послуг. Зокрема, замовлення від чоловіків (клієнтів) послуг сексуального характеру здійснювалось шляхом отримання ОСОБА_4 на свій мобільний абонентський номер НОМЕР_1 смс-повідомлень у месенджерах «Telegram», «Viber» та «WhatsApp». За надання однієї години сексуальних послуг повією, ОСОБА_4 , отримувала від клієнта грошові кошти у сумі 3000-4000 гривень, з яких частину грошових коштів (точна сума під час досудового розслідування не встановлена) вона віддавала повії, а решту залишала собі. В більшості випадків всю суму грошових коштів, у повному обсязі ОСОБА_4 отримувала від клієнта до початку надання повією послуг сексуального характеру на віртуальні банківські картки «Монобанк» за № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 , які зареєстровані на її ім`я. Іноді частину грошових коштів, клієнт після надання послуг сексуального характеру безпосередньо передавав неповнолітній ОСОБА_6

09.11.2022 о 14.11 годині, на мобільний телефон ОСОБА_4 за № НОМЕР_1 , а саме у месенджер «Telegram» ОСОБА_7 , відправив смс-повідомлення про те, що йому потрібна дівчина для надання платних послуг сексуального характеру. В свою чергу ОСОБА_4 , діючи умисно, керуючись корисливими мотивами, ігноруючи моральні засади суспільства в частині задоволення статевих потреб, погодилась на прохання ОСОБА_7 , та надіслала йому у відповідь смс-повідомлення з фотознімками неповнолітньої ОСОБА_6 , повідомивши при цьому, що вартість послуг сексуального характеру складатиме 3000 гривень за 1 годину. Після цього, ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою наживи, переслідуючи реалізацію свого злочинного наміру, спрямованого на забезпечення зайняття проституцією іншою особою, тобто сутенерства, за допомогою смс-повідомлення, попросила ОСОБА_7 перерахувати передплату на віртуальну банківську картку «Монобанк» за № НОМЕР_2 грошові кошти у сумі 500 гривень. Після перерахування грошових коштів, ОСОБА_4 у месенджері «Telegram» надіслала ОСОБА_7 смс-повідомлення з номером мобільного телефону неповнолітньої ОСОБА_6 НОМЕР_4 , яка повинна була надати йому послуги сексуального характеру за грошову винагороду.

Після цього, 11.11.2022 о 14.00 годині, ОСОБА_7 зателефонував неповнолітній ОСОБА_6 на мобільний номер телефону НОМЕР_4 , яким йому 09.11.2022 надала ОСОБА_4 , з метою домовитись про зустріч, на що остання попросила забрати її за адресою: АДРЕСА_3 . В подальшому, в період часу, приблизно з 14.30 години до 15.30 години, неповнолітня ОСОБА_6 з відома та забезпечення ОСОБА_4 за місцем мешкання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_4 надала останньому послуги сексуального характеру за грошову винагороду. Після чого, ОСОБА_7 перерахував решту грошових коштів у сумі 2500 гривень за надання послуг сексуального характеру неповнолітньою ОСОБА_8 на віртуальну картку «Монобанк» за № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_4 .

Також, 01.12.2022 о 10.16 годині, на мобільний телефон ОСОБА_4 за № НОМЕР_1 , а саме у месенджер «Telegram», ОСОБА_9 відправив смс-повідомлення про те, що йому потрібна дівчина на 1 годину для надання послуг сексуального характеру за грошову винагороду. В свою чергу ОСОБА_4 , діючи з єдиним умислом, направленим на забезпечення зайняттям проституцією неповнолітньою ОСОБА_8 , діючи умисно, із користі, ігноруючи моральні засади суспільства в частині задоволення статевих потреб, погодилась на прохання ОСОБА_9 , та надіслала йому у відповідь смс-повідомлення з фотознімками неповнолітньої ОСОБА_6 , повідомивши при цьому, що вартість послуг сексуального характеру складатиме 4000 гривень за 1 годину. Після цього ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою наживи, переслідуючи реалізацію свого злочинного наміру, спрямованого на забезпечення зайняття проституцією іншою особою, тобто сутенерства за допомогою смс-повідомлення, попросила ОСОБА_9 доплатити ще 300 гривень, за пошук дівчини та перерахувати на віртуальну банківську картку «Монобанк» за № НОМЕР_3 всю суму грошових коштів в розмірі 4300 гривень. Після чого, ОСОБА_4 написала, що повію треба буде забрати через 30 хвилин, біля буд. №38 по вул.Парковій у м.Краматорську Донецької області. В подальшому, після перерахування ОСОБА_9 вказаних грошових коштів на банківську картку ОСОБА_4 , в період часу приблизно з 11.50 години до 12.50 години неповнолітня ОСОБА_6 з відома та забезпечення ОСОБА_4 за місцем мешкання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_5 надала останньому послуги сексуального характеру за грошову винагороду.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми умисними діями, які виразились у сутенерстві, а саме забезпеченні зайняттям проституцією іншою особою, вчинені щодо неповнолітнього, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.303 КК України.

30 грудня 2022 року між прокурором відділу Донецької обласної прокуратури та обвинуваченою ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно із даною угодою, прокурор та обвинувачена ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_4 за ч.3 ст.303 КК України. Обвинувачена повністю визнала свою винуватість у зазначеному діянні. Сторони погоджуються на призначення наступного покарання ОСОБА_4 ч.3 ст.303 КК України у виді 5 років позбавлення волі з встановленням іспитового строку на підставі ст.ст.75, 76 КК України.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості оскільки вона не суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства України і призначити обвинуваченій ОСОБА_4 узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачена ОСОБА_4 також просила затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання. При цьому ОСОБА_4 беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.303 КК України за викладених в обвинувальному акті обставин.

Обвинуваченій ОСОБА_4 судом було роз`яснено та нею усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме: можливість оскарження вироку лише з підстав призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 статті 474 цього Кодексу, в тому числі - не роз`яснення наслідків укладення угоди.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст.468-470 КПК України, в тому числі - щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно зі ч.6 ст.474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом було встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим.

Таким чином суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.303 КК України сутенерстві, а саме забезпеченні зайняттям проституцією іншою особою, вчинені щодо неповнолітнього.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.3 ст.303 КК України.

Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченої і відповідає загальним засадам призначення покарання. При призначені покарання враховано обставини, передбачені ст.66-67 КК України, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченій є щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій не встановлено.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження про призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.303 КК України та ухвалення обвинувального вироку.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч.9 ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.314,368,369,370,371,374,376,395,472,474,475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 30 грудня 2022 року, укладену між прокурором відділу Донецької обласної прокуратури та обвинуваченою ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.303 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити їй іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: дві копії квитанцій з АТ «Універсал Банк»; скріншоти текстових повідомлень та фотознімків з месенджеру «Telegrm», мобільного телефону Redmi, який належить свідку ОСОБА_7 ; скріншоти текстових повідомлень та фотознімків з месенджерів «Telegrm» та «Whats App», мобільного телефону Redmi, який належить свідку ОСОБА_6 ; скріншоти текстових повідомлень та фотознімків з месенджеру «Telegrm», мобільного телефону Huawei, який належить свідку ОСОБА_9 ; фотознімок квитанції про переказ грошових коштів - залишити в матеріалах кримінального провадження; мобільний телефон «Tecnospark 8С» ІМЕ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_4 - звернути в дохід держави.

Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Згідно п.1 ч.4 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.4,6,7 ст.474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Суддя ОСОБА_1