ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/3584/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/293/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 286 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 лютого 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 , малолітнього потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_10 на вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2021 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Запоріжжя, громадянин України, маючий середню спеціальну освіту, не працюючий, не одружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1) 14 жовтня 2014 року Вільняським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді 150 годин громадських робіт;

2) 7 квітня 2015 року Вільняським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 389, ст. 71 КК України до покарання у вигляді 1 місяця 10 днів арешту. Звільнений 16 грудня 2015 року по відбуттю строку покарання;

3) 9 червня 2017 року Селидовським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі;

4) 16 листопада 2018 року Вільняським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі. Звільнений 13 листопада 2020 року по відбуттю строку покарання,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та йому призначено покарання у вигляді 5 місяців арешту з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Запобіжний захід по кримінальному провадженню не обирався.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту фактичного затримання.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 3922 грн. 80 коп. у рахунок відшкодування витрат на проведення експертиз.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за наступних обставин.

25 березня 2021 року, приблизно о 17.25 годині, водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Chevrolet Aveo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Каширське шосе (вул. Тиражної) з боку вул. Бородінської в напрямку вул. Товариської в м. Запоріжжі, зі швидкістю не менше 100 км/год, що перевищує максимально допустиму швидкість руху в населеному пункті. В салоні його автомобілю перебували пасажири ОСОБА_8 та її малолітній син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час руху на закругленні проїзної частини вправо, розташованому в районі будинку № 48-А по вул. Каширське шосе, водій ОСОБА_12 перед зміною напрямку свого руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, змінив напрямок свого руху вліво, в результаті чого виїхав на роздільний газон, який розділяє зустрічні потоки транспорту, де передньою частиною керованого автомобіля скоїв наїзд на стовп міського електроосвітлення.

Своїми діями водій ОСОБА_7 порушив вимоги п.п. 10.1, 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, зі змінами та доповненнями, відповідно до яких:

п.10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.;

п.12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.;

п.12.9. Водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил;

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, згідно висновку інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод № СЕ-19/108-21/4190-ІТ від 07.04.2021, з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Chevrolet Aveo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 та його пасажири ОСОБА_8 і малолітній ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримали тілесні ушкодження, з якими були доставлені до лікарні.

Згідно висновку судової медичної експертизи № 517п від 13.05.2021, закритий краєвий перелом основної фаланги 4 пальця правої кисті без зміщення у дитини ОСОБА_9 кваліфікується як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Закрита черепно-мозкова травма: струс головного мозку, забиття м`яких тканин лівої лобної області у дитини ОСОБА_9 кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Гематома в області с/3 правої голені у дитини ОСОБА_9 кваліфікується як легке тілесне ушкодження.

Виявлені тілесні ушкодження у дитини ОСОБА_9 утворилися від дії тупих предметів. Не виключається можливість виникнення виявленого комплексу тілесних ушкоджень в умовах дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно висновку судової медичної експертизи № 516п від 17.05.2021, закрита тупа травма голови та обличчя у вигляді: площинних гематом у лівій півкулі та під наметом мозочка; уламкового перелому альвеолярного відростку верхньої щелепи з травматичною екстракцією медіального різця справа, травматичного вивиху 1, 2, 3, 4 зубів верхньої щелепи, забою м`яких тканин в зоні розташування верхньої й нижньої щелепи, ран в ділянці лоба, носа та ділянці під нижньою губою з переходом на слизову оболонку нижньої губи слідом загоєння яких стали виявлені рубці при огляді; садно на верхньому повіці лівого ока слідом загоєння якого була виявлена рожева ділянка шкіри при огляді; параорбітальна гематома обох очей у ОСОБА_8 кваліфікується як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Рани в ділянці лівої гомілки та правого стегна; синці в ділянці обох гомілок, садно в ділянці лівого стегна у ОСОБА_8 в сукупності кваліфікуються як легке тілесне ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_8 утворилися від дії тупих предметів. Не виключається можливість виникнення виявленого комплексу тілесних ушкоджень в умовах дорожньо-транспортної пригоди.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_10 , не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію судом дій ОСОБА_7 , вважає вирок суду незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок своєї суворості.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції не врахував того, що обвинувачений ОСОБА_7 страждає на хронічне захворювання - бронхіальну астму, а внаслідок ДТП у нього констатовано посттравматичну енцефалопатію та церебрастенічний синдром.

Крім того, на утриманні обвинуваченого перебуває малолітня особа ОСОБА_13 .

Також зазначає, що станом на день винесення вироку обвинувачений був працевлаштований водієм, тобто єдиним джерелом засобів для його існування є діяльність, пов`язана з керуванням транспортними засобами.

Просить вирок суду в частині покарання змінити та призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286 КК України покарання у вигляді обмеження або позбавлення волі з іспитовим строком, а також максимально скоротити строк додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Також просить повторно дослідити дані, які характеризують особу обвинуваченого, а саме: допитати в якості свідка ОСОБА_14 ; дослідити консультативний висновок невропатолога від 3 грудня 2021 року, свідоцтво про народження ОСОБА_13 , виписку з медичної карти стаціонарного хворого № 9858, наказ ТОВ «Меркер О.В.» № 15/2021 від 11 листопада 2021 року.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу без доповнень та просив її задовольнити. Вважав вирок несправедливим через те, що він і сам в наслідок ДТП отримав тілесні ушкодження.

Потерпіла ОСОБА_8 просила рішення прийняти на розсуд суду, разом з тим вказала, що обвинувачений не намагався примиритись, відшкодувати шкоду.

Прокурор проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, звернула увагу на те що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в даному провадженні обвинувачується у вчиненні необережного злочину, разом з тим наслідки у вигляді тілесних ушкоджень потерпілої та її малолітньої дитини настали через грубе порушення обвинуваченим вимог ПДР. Також звернула увагу не те, що до цього часу обвинувачений навіть частково не відшкодував шкоду.

Заслухавши доповідь судді по справі, обвинуваченого, потерпілу, прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України є обґрунтованими, відповідають обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі обвинуваченого ОСОБА_7 у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що захисник обвинуваченого фактично порушує питання про недотримання судом визначених законом вимог, що стосуються призначення покарання і пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями), зміст та суть яких викладено в постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 51-1985км18 (єдиний унікальний номер 207/5011/14-к) та постанові Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 51-329км18 (єдиний унікальний номер 297/562/17), які враховуються колегією суддів під час перегляду вироку суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, а також враховуючи роз`яснення, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», висновки з усіх питань, пов`язаних з призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання, виконав вимоги ст. 65 КК України, а саме: врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії нетяжких злочинів; встановив відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання; дав належну оцінку даним про особу обвинуваченого, який раніше судимий, має постійне місце проживання, не одружений, малолітніх дітей на утриманні не має, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває.

Колегія суддів також враховує те, що обвинувачений ОСОБА_7 , самовпевнено та безвідповідально керуючи транспортним засобом, грубо порушив 3 пункти Правил дорожнього руху України, чим наражав оточуючих на небезпеку, легковажно розраховував на відвернення можливих суспільно-небезпечних наслідків від своїх неправомірних дій, а також наслідки від вчиненого кримінального правопорушення, які полягають у заподіяння двом особам - потерпілій ОСОБА_8 та її малолітньому сину ОСОБА_9 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Крім того, колегія суддів не може не врахувати, що протягом усього часу досудового розслідування та судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 навіть частково не відшкодував потерпілій моральну шкоду, а також не надавав їй грошові кошти на лікування.

Також колегія суддів не може залишити по за увагою і процесуальну поведінку обвинуваченого в апеляційному суді.

Так розгляд провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_10 було вперше призначено на 11 квітня 2022 року. До вказаного судового засідання обвинувачений не з`явився, поважні причини неявки апеляційному суду не повідомив. В наступне судове засідання, відкладене до 22 серпня 2022 року, обвинувачений також не з`явився, його захисник - адвокат ОСОБА_10 подав клопотання по відкладення розгляду провадження через те, що на вказаний день обвинувачений викликаний до військового комісаріату. Розгляд провадження було відкладено до 5 жовтня 2022 року, але у вказаний день до суду не з`явились а ні обвинувачений, а ні його захисник, який 4 жовтня 2022 року звернувся із клопотанням про відкладення розгляду через стан здоров`я. Розгляд провадження було відкладено до 23 листопада 2023 року. У вказаний день обвинувачений та його захисник також до суду не з`явились, захисник знову подав клопотання про відкладення через обставини, які пов`язані із воєнним станом, які саме не конкретизував. Розгляд провадження було відкладено до 16 січня 2023 року. Обвинувачений до вказаного судового засідання не прибув, а його захисник в судовому засіданні заявив клопотання про відкладення розгляду через те, що ОСОБА_7 викликано у вказаний день до військового комісаріату.

Розгляд провадження в шосте було відкладено - до 8 лютого 2023 року.

До вказаного судового засідання обвинувачений з`явився вперше та відразу заявив про відмову від захисника - адвоката ОСОБА_10 . Апеляційним судом було з`ясовано, що від доводів та вимог апеляційної скарги, поданої захисником обвинувачений не відмовляється, позиція захисту не змінилась. Також судом було з`ясовано, що така позиція обвинуваченого та захисника є узгодженою і з огляду на відсутність обставин, передбачених ст. 52 КПК України було прийнято рішення про прийняття відмови обвинуваченого від захисника.

Клопотання про залучення іншого захисника обвинувачений не заявив.

За відсутністю інших заяв та клопотань було розпочато розгляд провадження, заслухано доводи учасників провадження, досліджено додані до апеляційної скарги матеріали, що характеризують особу обвинуваченого і вже на стадії судових дебатів обвинувачений заявив про те, що йому потрібен захисник.

Такі дії обвинуваченого у сукупності із численними неявками до суду протягом майже року колегія суддів розцінює як очевидне зловживання правом на захист і вказують на те, що направлені ці дії виключно на затягування розгляду провадження в суді з метою перешкоджання набрання вироком суду першої інстанції законної сили і відповідно уникнення відповідальності за вчинений злочин.

Враховуючи обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого ним, думку потерпілої, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим можливо лише з призначенням ОСОБА_7 покарання у виді арешту, і підстави як для застосування ст.ст. 69, 75 КК України до вказаного покарання, так і пом`якшення призначеного покарання, відсутні.

Відповідно до положень ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Колегія суддів вважає, що розмір призначеного ОСОБА_7 покарання відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставинам його вчинення та даним про особу обвинуваченого, а також відповідає критерію справедливого покарання, відповідає вимогам ст. 65 КК України та його меті.

При цьому, як вбачається з вироку суду, за ч. 1 ст. 286 КК України ОСОБА_7 як основне, так і додаткове покарання, було призначене не в максимальних межах санкції статті, що також не свідчить про несправедливість призначеного покарання через його суворість.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 1 листопада 2018 року у справі № 51-2776км18 (єдиний унікальний номер 524/5999/17), термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покаранням і тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

З огляду на конкретні обставини, тяжкість та наслідки вчиненого кримінального правопорушення, враховуючи те, що після ДТП обвинувачений потерпілій допомоги не надав, а також дані про особу обвинуваченого, у суду першої інстанції не було правових підстав для призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання, ніж у вигляді 5 місяців арешту з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки, яке, на переконання колегії суддів, не є несправедливим через суворість.

Колегія суддів зазначає, що наявність фактичних сімейних відносин, цивільної дружини та її малолітньої дитини на утриманні, не можуть бути підставами для призначення покарання з випробуванням, оскільки ці обставини не утримали обвинуваченого від вчинення тяжкого корисливого злочину.

Працевлаштування обвинуваченого ОСОБА_7 водієм у ТОВ «Меркер О.В.» (зі строком випробування на 2 місяці) взагалі не є тією обставиною, яка сприятиме пом`якшенню покарання, особливо враховуючи безвідповідальне керування транспортними засобами та грубе порушення обвинуваченим ПДР України.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про необхідність призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання у зв`язку із наявним захворюванням на бронхіальну астму та інші захворювання (які зі слів захисника обвинуваченого ОСОБА_7 отримав в результаті ДТП), оскільки в установах виконання покарань функціонують медичні частини, що не перешкоджатиме лікуванню ОСОБА_7 під час відбування покарання.

Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінально-процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2021 року у відношенні ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 334/3584/21