Номер провадження 1-кп/201/245/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року м. Дніпро

вул. Паторжинського, 18- а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 04 вересня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002190 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючої середньо-технічну освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-23.09.2010 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 307, ч.2 ст. 307 КК України, із застосуванням ст. 69, ст. 70 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі із конфіскацією майна, звільненого 23.10.2012 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 5 днів;

-03.01.2018 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, п. п. 1, 2 ч. 1 ст.76 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки;

-02.09.2021 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ст. 195, ч. 1 ст. 263 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75, п.1, 2 ч. 1 ст.76, п. 6 ч. 3 ст. 76 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16.11.2021 року вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.09.2021 року змінено та призначено покарання за ст. 195, ч. 1 ст. 263 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України у виді 5 років позбавлення волі, якого на підставі ст.75, п.1, 2 ч. 1 ст.76, п. 6 ч. 3 ст. 76 КК України звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки;

-26.11.2021 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75, ст.76 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

03 вересня 2019 року приблизно о 12 годині 31 хвилині ОСОБА_4 перебуваючи у торгівельному залі супермаркету «Варус-37», що розташований за адресою: м. Дніпро, пр. Героїв, 11, на торгівельних полицях побачив ікру лососеву зернисту з/б «Шаланда» 100 г, пиво «Бланк Кроненбугр», об`ємом 0,33 л, з/б, що належать ТОВ «Омега», які визначив об`єктом свого злочинного посягання.

Далі, ОСОБА_4 знаходячись у вказаному місці та у вказаний час, реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу взяв з полиці ікру лососеву зернисту з/б «Шаланда» 100 г, вартістю 329 гривень 99 копійок, яку поклав до своєї сумки та пиво «Бланк Кроненбугр», об`ємом 0,33 л, з/б, вартістю 14 гривень 15 копійок, яке поклав до паперового пакету, на загальну суму 344 гривні 14 копійок.

Після чого, доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_4 з викраденим товаром намагаючись покинути місце вчинення злочину, не розрахувавшись за товар, пройшов касову зону магазину, але на виході з приміщення супермаркету «Варус-37» був зупинений працівниками охорони, у зв`язку з чим, не зміг розпорядитись викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна, оскільки виконав усі дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуються за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України не визнав, від надання показань відмовився на підставі ст. 63 Конституції України.

При цьому, під час судового розгляду даного кримінального провадження, зокрема, дослідження доказів сторони обвинувачення, у тому числі і відтворення відеозапису, що міститься на DVD-R диску із відео з камер внутрішнього відеоспостереження, розташованих в приміщенні магазину «Варус-37» за адресою: м. Дніпро, пр. Героїв, 11, обвинувачений ОСОБА_4 на питання учасників кримінального провадження та головуючого судді надав наступні пояснення.

Так, ОСОБА_4 повідомив, що дійсно в той день та час перебував в приміщенні супермаркету «Варус», розташованому за адресою: м. Дніпро, пр. Героїв, 11. Був в сонцезахисних окулярах, сорочці, сумкою через плече та паперовим пакетом в руках, всередині якого знаходилися його особисті речі булочка, шматок шоколаду та вітальні листівки.

На дослідженому відеозаписі ОСОБА_4 себе впізнав та підтвердив, що взяв з холодильника банку червоної ікри та пішов з нею по залу супермаркету шукати шоколад, однак так і не знайшов його.

Також обвинувачений зазначив, що на відеофайлі під № 3 з дослідженого відеозапису зафіксований він, при цьому, в правій руці у нього знаходиться банка червоної ікри, в лівій банка пива.

Водночас, ОСОБА_4 стверджував, що в подальшому він залишив банку ікри та банку пива на вітрині супермаркету біля касової зони, а також бачив, що за ним йшла охорона, однак не чув, що вони йому казали.

Стверджував, що банку пива та банку ікри у нього не вилучали, працівники охорони супермаркету його обмовляють, хоча раніше він їх не знав, неприязних стосунків між ними не було. При цьому, охоронці вимагали від нього гроші за банку пива та банку ікри.

Втім обвинувачений ОСОБА_4 повідомив, що з відповідною заявою на неправомірні дії працівників охорони супермаркету «Варус» до правоохоронних органів він не звертався.

Наполягав на тому, що умислу на вчинення крадіжки продуктів харчування з супермаркету «Варус» у нього було, в той день банку червоної ікри та банку пива він брав.

Водночас, пояснити чому він ходив по супермаркету з банкою ікри та банкою пива не зміг.

В подальшому, під час повторного перегляду відеозапису з камер внутрішнього відеоспостереження за участю захисника ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_4 змінив покази та стверджував, що в руках він тримає не банку ікри, а пачку цигарок «Мальборо» червоних, кліпсу від банки з червоною ікрою на полицю в кондитерському відділі не клав, а лише шукав там солодке дітям. Ані банку ікри, ані банку пива не брав.

Окрім того, однією з версій подій того дня, яку вже наприкінці судового розгляду даного кримінального провадження висунув обвинувачений, було те, що крадіжку цих продуктів вчинив його знайомий ОСОБА_6 , який виявив бажання надати суду з цього приводу відповідні визнавальні покази.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 стверджував, що в той день розпивав спиртні напої із своїм знайомим ОСОБА_6 , з яким в подальшому вони пішли разом до супермаркету «Варус», де вони хотіли придбати алкогольні напої, однак, після перетину касової зони, він був затриманий охоронцями супермаркету нібито за вчинення крадіжки банки ікри та банки пива.

Про те, що в той день його знайомий ОСОБА_6 підкинув йому банку ікри в сумку, пожартувавши над ним у такий спосіб, він дізнався лише тепер зі слів останнього, перебуваючи з ним в одній камері в умовах слідчого ізолятора.

Втім, обвинувачений ОСОБА_4 так і не зміг пояснити з яких причин він згадав про ці обставини лише у 2022 році, тобто через 3 роки, та не повідомляв про це протягом усього судового розгляду.

Крім того, під час останнього слова, обвинувачений ОСОБА_4 повідомив, що вину у вчиненні інкримінованого злочину визнає у повному обсязі та просив суд врахувати його щире каяття при призначенні покарання.

Натомість, після поновлення судом стадії з`ясування обставин та перевірку їх доказами задля надання обвинуваченому можливості надати покази щодо здійсненої ним заяви про повне визнання своєї винуватості, ОСОБА_4 відмовився від дачі показів на підставі ст.63 Конституції України, лише вказавши, що визнав вину для того, щоб йому суд призначив мінімальне покарання.

Отже, виходячи з тих пояснень, які надав суду обвинувачений ОСОБА_4 , встановлено, що останній не заперечує, що 03 вересня 2019 року приблизно о 12 годині 30 хвилин він дійсно знаходився у супермаркеті «Варус» за адресою: м. Дніпро, пр. Героїв, 11, що зафіксовано на відеозаписі з камер внутрішнього відеоспостереження цього закладу, на виході з якого після перетину касової зони був затриманий охоронцями, та повністю узгоджується із показами представника потерпілого ОСОБА_7 та дослідженими доказами. Тому суд приймає такі покази обвинуваченого ОСОБА_4 до уваги.

Представник потерпілого ОСОБА_7 у судовому засіданні вказав, що є представником потерпілого ТОВ «Омега» на підставі довіреності. По суті даного кримінального провадження йому відомо, що 03 вересня 2019 року невідомий чоловік намагався вчинити крадіжку товарів з супермаркету «Варус» за адресою: м. Дніпро, пр. Героїв, 11. При цьому, охоронці спостерігали за діями злочинця через камери відеоспостереження та побачила, як вказаний чоловік поклав до своєї сумки банку ікри, а також з банку пива «Бланк Кроненбург», яку поклав до паперового пакету. Потім вказаний чоловік перетнув касову зону, не розрахувавшись за товар, і на виході з супермаркету його зупинила охорона.

Коли прибули працівники поліції вказаний чоловік представився, як ОСОБА_8 .

Вказав, що претензій матеріального та морального характеру у ТОВ «Омега» до обвинуваченого не має, цивільний позов не заявлений, просив призначити покарання ОСОБА_4 на розсуд суду.

Крім показань представника потерпілого ОСОБА_7 , вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, підтверджується дослідженими під час судового розгляду наступними доказами.

Із витягу з кримінального провадження № 0002190 вбачається, що до Соборного ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області 03 вересня 2019 року надійшла заява ОСОБА_9 про те, що 03.09.2019 року приблизно о 12.40 годин з приміщення супермаркету «Варус-37» ТОВ «Омега», розташованого за адресою: м. Дніпро, пр. Героїв, 11, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , скоїв крадіжку продуктів харчування.

Відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 вересня 2019 року, із правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 185 КК України.

Із протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 03.09.2019 року, прийнятої від заступника керуючого супермаркету ТОВ «Омега» супермаркет «Варус-37» ОСОБА_9 від 03.09.2019 року встановлено, що 03.09.2019 року приблизно о 12 годині 40 хвилин була зафіксована невідома особа, яка здійснила крадіжку продуктів харчування із супермаркету ТОВ «Омега» супермаркет «Варус-37» за адресою: м. Дніпро, пр. Героїв, 11.

З протоколу огляду від 03.09.2019 року встановлено, що слідчим Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, в присутності понятих, за участі ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , проведено огляд приміщення працівників охорони супермаркету «Варус-37», в якому виявлено громадянина що назвав свої анкетні дані, як ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який видав до огляду зі свого білого пакету: ікру лососеву зернисту «Шаланда», 100 г та пусту банку з-під пива «Бланк Кроненбург» об`ємом 0,33 л. Дані товари були вилучені та передані на зберігання.

З довідки ТОВ «Омега» супермаркет «Варус-37» вбачається, що вартість викрадених продуктів харчування станом на 03.09.2019 року складає ікра лососева зерниста з/б Шаланда 100г 329.99 гривень, пиво Бланк Кроненбург 0,33 л з/б 14.15 гривень.

Із висновку судового експерта ОСОБА_10 від 30 вересня 2019 року за результатами судово-товарознавчої експертизи № 4381-19 по кримінальному провадженню № 0002190 встановлено, що станом на 03.09.2019 року ринкова вартість викраденого майна: ікри лососевої зернистої з/б «Шаланда», 100 г становить 329,99 гривень (без ПДВ), пива «Бланк Кроненбург» об`ємом 0,33 л, становить 14,15 гривень (без ПДВ).

З протоколу огляду від 09 вересня 2019 року встановлено, що старшим слідчим Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 проведено огляд DVD-R диску марки «Perfeo», що містить відеозапис з камер внутрішнього відеоспостереження з приміщення магазину «Варус-37» за адресою: АДРЕСА_2 , на якому зафіксовано крадіжку продуктів харчування громадянином ОСОБА_4 03.09.2019 року з цього супермаркету.

З протоколу огляду від 15 листопада 2019 року встановлено, що старшим слідчим Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 , в присутності понятих, за участю підозрюваного ОСОБА_4 проведено огляд DVD-R диску марки «Perfeo», що містить 5 відеофайлів: 112_3000--3059.avi; папка «икра», файл 101_3020--3054.avi; папка «прячит», файл 110_3020--3130.avi; папка «прячит», файл 111_3020--3130.avi; папка «выход», файл 114_3000--3229.avi.

При огляді першого відеофайлу під назвою «112_03-123059» встановлено, що запис згідно зображення здійснюється у приміщенні магазину «Варус-37» за адресою: м. Дніпро, пр. Героїв, 11, та направлений на стелажі з алкогольними напоями, у лівому верхньому куті відео охоплює вхід до приміщення магазину. Як пояснив підозрюваний ОСОБА_4 , на відеозапису о 12:30:06 годин він заходить до приміщення магазину «Варус-37», проходить біля стелажу з алкогольними напоями та о 12:30:23 зупиняється і бере з полиці пиво Бланк Кроненбург 0,33 л з/б, після чого проходить далі по ряду.

При огляді другого відео файлу під назвою «101 _3020--3054.avi» встановлено, що відеозапис здійснюється між рядами приміщення магазину «Варус-37», на якому зафіксовано пересування відвідувачів вищевказаного магазину, в тому числі, як ОСОБА_4 о 12:30:33 підходить до вертикального холодильника та дістає з нього ікру лососеву зернисту з/б Шаланда 100 г та з ікрою у руках направляється далі рядами магазину.

При огляді третього відео файлу під назвою «110_3020--3130.avi» встановлено, що даний відеозапис згідно зображення направлений на ряди приміщення магазину «Варус-37», в правому нижньому куті розташований вертикальний холодильник з продуктами харчування, а саме ікрою. Як пояснив підозрюваний ОСОБА_4 о 12:30:33 він підходить до вертикального холодильника та дістає з нього ікру лососеву зернисту з/б Шаланда 100 г та з ікрою у руках направляється далі рядами, після чого о 12:31:15 проходячи поруч із вищезазначеним холодильником ховає ікру у свою сумку чорного кольору, яка одягнена на ньому через плече та виходить за межі камери.

При огляді четвертого відео файлу під назвою «111_3020--3130.avi» встановлено, що даний відеозапис згідно зображення направлений на ряди приміщення магазину «Варус-37». Як пояснив підозрюваний ОСОБА_4 о 12:30:52 він проходить між рядами та ховає пиво Бланк Кроненбург 0,33 л у паперовий пакет який знаходиться у нього в руках та йде далі по рядам магазину. Далі ОСОБА_4 пояснив, що о 12:31:19 він знімає захисну кліпсу з ікри лососевої та кладе на полицю стелажу, після чого ховаючи ікру, йде далі.

При огляді п`ятого відео файлу під назвою «114_3000--3229.avi» встановлено, що даний відеозапис згідно зображення направлений на касову зону приміщення магазину. Як пояснив підозрюваний ОСОБА_4 о 12:31:50 він проходить повз касову зону, не розрахувавшись за пиво Бланк Кроненбург та ікру лососеву зернисту з/б Шаланда, та направляється до виходу з магазину, де його зупинив співробітник охорони та попросив пройти у приміщення охорони, що він і зробив.

Отже, аналізуючи свідчення підозрюваного ОСОБА_4 , які він надав під час перегляду відеозапису з камер відеоспостереження супермаркету «Варус-37», слідує, що останній надав чіткі покази про вчинення ним закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна та прокоментував свої дії, що зафіксовані на відеозапису.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив в судовому засіданні, що в ході досудового розслідування за його участю слідчим проведено огляд диску та відтворено відеозапис з послідуючим наданням ним пояснень стосовно переглянутих файлів.

У судовому засіданні під час дослідження доказів сторони обвинувачення, судом було досліджено відеозапис, що міститься на DVD-R диску з камер внутрішнього відеоспостереження, розміщених в приміщенні магазину «Варус-37» за адресою: м. Дніпро, пр. Героїв, 11.

На вказаному відеозаписі зафіксовано, як обвинувачений ОСОБА_4 заходить до вказаного магазину, тримає в руці паперовий пакет, бере з холодильника банку пива, далі йде до холодильника з ікрою, звідки бере банку ікри та продовжує пересуватися по магазину. Також на вказаному відеозаписі зафіксовано, як ОСОБА_4 знімає кліпсу з банки ікри та залишає її у відділі з кондитерськими виробами. Далі обвинувачений пройшов повз касову зону та не розрахувався за ці товари, при цьому, охоронці магазину намагаються наздогнати останнього.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засідання після перегляду вказаного відеозапису підтвердив, що на цьому відеозаписі дійсно зображений він у приміщенні магазину «Варус-37», втім стверджував, що не брав банку червоної ікри та банку пива, лише намагався знайти солодке дітям.

Отже, проаналізувавши надані ОСОБА_4 пояснення слідчому під час огляду наведеного вище відеозапису, які повністю узгоджуються із показами представника потерпілого ОСОБА_7 та дослідженими під час судового розгляду доказами сторони обвинувачення, у тому числі, із відтвореним у судовому засіданні відеозаписом, суд приймає їх до уваги та критично відноситься до показів обвинуваченого в суді в цій частині.

Таким чином, проаналізувавши безпосередньо отримані у судовому засіданні показання представника потерпілого ОСОБА_7 , а також досліджені під час судового розгляду письмові докази, суд приходить до висновку, що підстав для їх неврахування, а також визнання неналежними чи недопустимими сторонами не наведено, а судом встановлено, що вони є переконливими, послідовними, такими, що узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для встановлення судом усіх обставин кримінального правопорушення, які підлягають встановленню відповідно до вимог, передбачених ст. 91 КПК України, та жодним чином не спростовуються будь-якими іншими обставинами.

З урахуванням наведеного, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення дійшов до впевненого висновку що діяння, яке вчинено ОСОБА_4 дійсно мало місце, в його діях наявний склад кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), обвинувачений винен у вчиненні цього злочину, а тому підлягає покаранню за вчинення такого кримінального проступку.

Під час судового розгляду, за клопотанням сторони обвинувачення був допитаний свідок ОСОБА_12 , який повідомив, що за фактом вчинення ОСОБА_4 крадіжки товарів з супермаркету «Варус-37» йому нічого не відомо. Додав, що не пам`ятає, чи допитував його слідчий у 2019 році.

Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Отже, з огляду на положення ст. 85 КПК України, суд приходить до висновку, що покази свідка ОСОБА_12 є у даному кримінальному провадженні неналежними доказами.

Під час судового розгляду, за клопотанням сторони захисту був допитаний свідок ОСОБА_6 , який повідомив, що обвинуваченого ОСОБА_4 він знає давно, відносини у них приятельські, вони перебували в одній камері в слідчому ізоляторі.

Так, свідок ОСОБА_6 суду показав, що на початку вересня 2019 року, приблизно з 1 по 5 число, більш точну дату він не пам`ятає, у денний час доби, коли на вулиці було ще світло, він зустрівся з ОСОБА_4 на ж/м Перемога біля магазину «Варус», де вони вживали алкогольні напої. При цьому зазначив, що вони декілька разів заходили до супермаркету «Варус», де ОСОБА_4 купував алкогольні напої. Коли вони заходили останній раз до супермаркету, він вирішив пожартувати та підкинув ОСОБА_4 у пакет банку червоної ікри, в той час коли останній стояв на касі, обійшов його та вийшов на вулицю. Через деякий час, коли ОСОБА_4 так і не вийшов з магазину, він поїхав додому.

Також свідок зазначив, що того дня вони з ОСОБА_4 у двох вживали алкогольні напої, більше з ними нікого не було.

Зазначив, що не пам`ятає, яка була банка ікри, тільки може згадати, що на ній було написано червона ікра, більш того, подробиці того дня він не пам`ятає, оскільки був в стані алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_6 вказав, що не пам`ятає як був одягнутий ОСОБА_4 , не пам`ятає скільки кас було у супермаркеті, чи довгою була касова стрічка та чи була у магазині черга.

Також не зміг пояснити, що було в пакеті у ОСОБА_4 , так само як і не зміг пояснити чому він не зафіксований на відеозаписах з камер відеоспостереження, розташованих в супермаркеті «Варус», в той день.

В подальшому свідок повідомив, що після останньої зустрічі у вересні 2019 року вони з ОСОБА_4 більше не бачилися, зустрілися приблизно місяць тому в умовах слідчого ізолятора, де утримувалися в одній камері впродовж місяця.

Коли вони перебували з ОСОБА_4 в одній камері, останній йому повідомив, що перебуває під вартою за банку червоної ікри, а він, в свою чергу, зізнався йому, що це він підкинув йому ту банку, щоб пожартувати та повідомив, що може даний факт підтвердити в суді.

Однак стверджувати однозначно, що ОСОБА_4 перебуває під вартою саме за ту банку ікри, яку він йому підкинув, а не за якусь іншу, він не може, вважає це своїм припущенням.

Крім того, свідок ОСОБА_6 зазначив, що він підтверджує той факт, що викрав банку ікри з супермаркету «Варус», однак умислу на вчинення крадіжки у нього не було, це був лише жарт.

Аналізуючи покази обвинуваченого, надані останнім на запитання учасників судового провадження та головуючого, суд насамперед виходить з того, що упродовж всього судового розгляду даного кримінального провадження, ОСОБА_4 постійно їх змінював, висуваючи різні версії подій того дня 03.09.2019 року, які, до речі, суперечили одна одній та згодом виявилися такими, що повністю спростовуються у своїй сукупності показами представника потерпілого, дослідженими доказами сторони обвинувачення, у тому числі, і відеозаписом з камер внутрішнього відеоспостереження, розташованих у супермаркеті «Варус-37», на якому зафіксовані протиправні дії ОСОБА_4 , направлені на вчинення крадіжки продуктів харчування у вказаному закладі, зокрема, як останній з різних холодильників взяв банку пива та банку ікри, з якої зірвав захисну кліпсу, залишивши її у відділі кондитерських виробів, пройшов повз касову зону, не розрахувавшись за товар, а тому до таких показів ОСОБА_4 слід відноситися критично.

Тим більше, після затримання охоронцями магазину обвинуваченого на виході з супермаркету та приїзду працівників правоохоронних органів, під час огляду в присутності понятих ОСОБА_4 видав слідчому банку ікри лососевої зернистої «Шаланда» 100 г та відкриту банку пива «Бланк», які не були ним оплачені на касовій зоні.

Крім того, твердження ОСОБА_4 про те, що він зайшов до супермаркету «Варус-37» з метою придбати шоколадку, суд вважає надуманими та такими, що спростовуються діями останнього, зафіксованими на відеозаписі з камер відеоспостереження супермаркету «Варус-37», який неодноразово проходив через кондитерський відділ, в якому і залишив зняту ним з банки ікри захисну кліпсу, навіть, не звертаючи уваги на шоколад, за яким начебто і прийшов до супермаркету.

Окремо оцінюючи покази свідка сторони захисту ОСОБА_6 та висунуту обвинуваченим вже наприкінці судового розгляду версію про те, що в той день його знайомий ОСОБА_6 , з яким вони перебували в приміщенні супермаркету «Варус-37», у якості жарту підкинув йому в сумку банку ікри, а він, не будучи обізнаним про цей жарт, перетнув касову зону с цим товаром та був затриманий на виході охоронцями начебто за вчинення крадіжки, якої він насправді не вчиняв, є хибною, надуманою і взагалі не витримує ніякої критики, виходячи з наступного.

По-перше, про таку версію подій ОСОБА_4 повідомив лише через три роки після інкримінованого йому злочину, по-друге, його начебто знайомий ОСОБА_6 , який до речі, будучи допитаним у якості свідка, підтвердив таку версію обвинуваченого в суді, виявився співкамерником ОСОБА_13 , з яким вони упродовж місяця перебували у умовах тимчасового ув`язнення в одній камері, що вказує на можливість останніх домовитися про такі покази, а, по-третє, така версія повністю спростовуються встановленими судом обставинами, показами представника потерпілого та дослідженими доказами, зокрема, відеозаписом з камер внутрішнього відеоспостереження з супермаркету «Варус-37», на якому чітко зафіксовано, як ОСОБА_4 таємно викрав банку ікри та банку пива з цього магазину за що і був затриманий охоронцями цього закладу, які спостерігали за протиправними діями останнього.

Тим більше, на дослідженому відеозаписі відсутній свідок ОСОБА_6 , який за версією останніх, начебто мав бути з обвинуваченим в супермаркеті і перед касовою зоною повинен був непомітно для ОСОБА_4 підкинути банку ікри йому в сумку, що, за умови відповідності цих подій дійсності, вочевидь, повинно бути зафіксовано камерами відеоспостереження, втім, камери відеоспостереження чітко зафіксували лише протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_4 , тому такі покази, як обвинуваченого в цій частині, так і свідка ОСОБА_6 суд розцінює критично, як такі, що надані вказаними особами виключно задля уникнення ОСОБА_4 відповідного покарання за вчинений злочин.

Водночас, суд не приймає до уваги заяву обвинуваченого ОСОБА_4 про начебто визнання останнім своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину, яку він зробив під час звернення до суду із останнім словом, з тих підстав, що після поновлення судового розгляду та надання обвинуваченому можливості надати покази, останній знов відмовився від дачі показів, спираючись на положення ст. 63 Конституції України, вказавши, що визнає свою провину лише задля того, щоб суд врахував його визнання та призначив мінімальне покарання.

Тож, за таких умов, подібна заява обвинуваченого ОСОБА_4 про начебто визнання своєї провини у вчиненні інкримінованого злочину видається вигаданою та такою, що надана задля уникнення призначення відповідного покарання та ні у якому разі не може бути розцінена, як щире каяття.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_4 03 вересня 2019 року.

Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України (у редакції станом на момент вчинення), у якому обвинувачується ОСОБА_4 , згідно ст. 12 КК України (у редакції станом на момент вчинення) є злочином середньої тяжкості, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до трьох років.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України (у чинній редакції на момент ухвалення вироку), згідно ст. 12 (у чинній редакції на момент ухвалення вироку та на момент розгляду справи у суді) є кримінальним проступком, за який передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Оскільки порівняльний аналіз положень ст. ст. 12, ч.1 ст. 185 КК України свідчить про те, що чинна редакція Закону на момент розгляду справи судом покращує становище обвинуваченого, суд вважає за необхідне застосувати правові норми Кримінального Закону в редакції чинній на момент розгляду справи у суді, застосувавши положення ч. 1 ст. 5 КК України та ч. 2 ст.12 КК України, згідно якої кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу у розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_4 має середньо-технічну освіту, не одружений, зі слів має малолітню дитину ОСОБА_14 , дату, місяць та рік народження якого чітко вказати не зміг, офіційно не працевлаштований, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває.

У той же час, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних, в тому числі, корисливих злочинів, судимість за які у встановленому законом порядку не знята і не погашена, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знов вчинив умисний злочин.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачених ст. ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Отже, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд насамперед виходить із ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та його наслідків, враховує особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, та приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів можливо лише в умовах ізоляції від суспільства, та вважає, що останньому має бути призначено покарання у вигляді обмеження волі у межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

Разом із цим, під час судового розгляду даного кримінального провадження, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 січня 2018 року за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Отже, судом встановлено, що після постановлення вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 січня 2018 року і до відбуття покарання за цим вироком, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив новий злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Таким чином, під час судового розгляду зазначеного кримінального провадження встановлено, що після постановлення вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 січня 2018 року, але до повного відбуття покарання за цим вироком, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив новий злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, тому суд вважає, що обвинуваченому має бути призначене покарання за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 71 КК України, тобто за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за попереднім вироком до призначеного покарання за даним вироком.

Разом із цим, судом встановлено, що вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2021 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК України остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру.

Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Як слідує з висновку, викладеного в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 14 червня 2021 року в справі № 443/806/19 у випадку, якщо особа вчинила кримінальне правопорушення, яким їй призначається покарання у виді позбавлення волі, до постановлення двох вироків по інших справах, кожен із яких виконується самостійно, зокрема, по одному із яких призначено покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, а інший вирок виконується самостійно у зв`язку з призначенням покарання у виді позбавлення волі, але зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, то при призначенні покарання вимоги ч. 4 ст. 70 КК України застосовуються тільки до вироку, яким особу засуджено до позбавлення волі, яке належить відбувати реально.

Тож, зважаючи на положення п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року, постанову об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 14 червня 2021 року в справі № 443/806/19, суд дістається висновку, що вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2021 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки, слід виконувати самостійно.

В межах даного кримінального провадження заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі, і запобіжні заходи, не застосовувалися, а тому суд вважає за необхідне початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту ухвалення вироку, тобто з 13.02.2023 року.

Водночас, в межах іншого кримінального провадження під час досудового розслідування відносно ОСОБА_4 складено протокол про затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 06.03.2022 року та до останнього на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 березня 2022 року застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім того, виходячи з вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02.09.2021 року, який змінено ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16.11.2021 року, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 в межах цього кримінального провадження перебував у попередньому ув`язненні з 12.05.2021 року по 02.09.2021 року.

Отже, призначаючи ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, суд зобов`язаний відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховувати строк попереднього ув`язнення у строк призначеного за вироком суду покарання.

Таким чином, з огляду на вимоги ч. 5 ст. 72 КК України, у строк остаточно призначеного обвинуваченому ОСОБА_4 покарання слід зараховувати строк попереднього ув`язнення з 12.05.2021 року по 02.09.2021 року, та з 06.03.2022 року по 13.02.2023 року.

Відповідно до вимог ст. 118, 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Тому з огляду на це, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_4 витрат по проведенню судової товарознавчої експертизи у розмірі 314 (триста чотирнадцять) гривень, що підтверджується відповідним актом про витрати на проведення цієї експертизи у кримінальному провадженні, на користь держави.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів в порядку п. 9 ст. 100 КПК України слід вирішити наступним чином:

- ікру лососеву зернисту з/б «Шаланда», 100 г, пиво «Бланк Кроненбург» об`ємом 0,33 л, які передані на зберігання заступнику управляючого супермаркету «Варус-37» ТОВ «Омега» ОСОБА_9 необхідно повернути ТОВ «Омега», як законному власнику цього майна;

- DVD-R диск марки «Perfeo», на якому міститься відеозапис подій, що мали місце 03.09.2019 року, який зберігається в матеріалах кримінального провадження № 0002190 необхідно зберігати у матеріалах вказаного кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 118, 124, 349, 368, 370- 374, 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту ОСОБА_4 частину покарання за попереднім вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 січня 2018 року та остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 слід рахувати з 13.02.2023 року, при цьому, в строк призначеного останньому остаточного покарання зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 12.05.2021 року по 02.09.2021 року, та з 06.03.2022 року по 13.02.2023 року включно.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 в межах даного кримінального провадження не застосовувався.

Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2021 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки - виконувати самостійно.

Стягнути з ОСОБА_4 витрати по проведенню судової товарознавчої експертизи у розмірі 314 (триста чотирнадцять) гривень на користь держави.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- ікру лососеву зернисту з/б «Шаланда», 100 г, пиво «Бланк Кроненбург» об`ємом 0,33 л, які передані на зберігання заступнику управляючого супермаркету «Варус-37» ТОВ «Омега» ОСОБА_9 необхідно повернути ТОВ «Омега», як законному власнику цього майна;

- DVD-R диск марки «Perfeo», на якому міститься відеозапис подій, що мали місце 03.09.2019 року, який зберігається в матеріалах кримінального провадження № 0002190 необхідно зберігати у матеріалах вказаного кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцятиденного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.

Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1