Справа № 203/1233/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна, -

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена скарга ОСОБА_3 , подана в порядку ст.303 КПК України, в якій останній посилався на те, що ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 17.02.2023 року було задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області, заявлене в рамках кримінального провадження №000001199, про надання дозволу на проведення обшуку квартири АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_3 22.02.2023 року у вказаному житловому приміщенні було проведено обшук, під час якого виявлено та вилучено мобільні телефони Redmi M2006C3LG, Redmi M2101 K6G, а також шість банківських карток. Перелік речей та документів, що міститься в ухвалі про надання дозволу на проведення обшуку не є конкретним, оскільки в ньому наведено назви речей, а не ознаки індивідуально визначених речей, які надають можливість ідентифікувати ту чи іншу річ з-поміж речей того ж роду чи виду. Оскільки вилучене під час обшуку майно не входило до переліку майна, прямо визначеного в ухвалі про надання дозволу на проведення обшуку та не відноситься до предметів, які вилучені законом з обігу, воно є тимчасово вилученим майном. 22.02.2023 року вилучений під час обшуку телефон Redmi M2101 K6G слідчий повернув. Проте, інший телефон Redmi M2101 K6G та шість банківських карток до теперішнього часу йому не повернуто. Посилаючись на вказані обставини, а також про те, що питання про арешт тимчасово вилученого майна не вирішувалось, скаржник просив зобов`язати слідчого повернути вилучене під час обшуку майно.

В призначене судове засідання скаржник ОСОБА_3 не з`явився, надавши заяву, в якій просив провести розгляд скарги за його відсутності, зазначивши про підтримання заявлених вимог в повному обсязі.

Слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області до суду також не з`явився. В наданому клопотанні просив розглянути скаргу за його відсутності та відмовити в її задоволенні, посилаючись на те, що вилучене у ОСОБА_3 майно було вказано в ухвалі слідчого судді про обшук, а тому не є тимчасово вилученим майном.

З огляду на це, враховуючи подану скаржником та слідчим заяви про розгляд справи за їх відсутності та положення ст.26 КПК України, а також, що відповідно до положень ч.3 ст.306 КПК України неявка слідчого та прокурора не перешкоджає розгляду скарги, з метою дотримання розумних строків розгляду скарги, слідчий суддя вважає за можливе провести розгляд останньої по суті за відсутності скаржника та слідчого.

Перевіривши викладені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Під час розгляду скарги встановлено, що СУ ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №000001199, відомості за яким внесено до ЄРДР 21.06.2022 року, з правовою кваліфікацією за ч.3 ст.190 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 17.02.2023 року (справа №203/4866/22, провадження №1-кс/0203/1053/2023) 22.02.2023 року було проведено санкціонований обшук за місцем мешкання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого згідно протоколу обшуку було виявлено та вилучено мобільні телефони Redmi M2006C3LG, Redmi M2101 K6G, а також шість банківських карток з відповідними номерами.

Як зазначив скаржник, мобільний телефон Redmi M2101 K6G йому було повернуто слідчим в цей же день 22.02.2023 року. Інше вилучене під час обушку майно, до теперішнього часу не повернуто.

Пунктом 1 ч.1 ст.303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст.169 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.169 КПК України визначено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених ч.5 ст.171, ч.6 ст.173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Згідно ч.ч.1,2 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Частиною 2 ст.168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

При цьому, згідно ч.7 ст.236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.ч.1,2 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

З ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 17.02.2023 року у справі №203/4866/22, провадження №1-кс/0203/1053/23, вбачається, що в останній було надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем мешкання ОСОБА_3 , з можливістю відшукання та вилучення, окрім іншого, мобільних телефонів, банківських карток.

Таким чином, вилучені в ході санкціонованого обшуку у ОСОБА_3 банківські картки та мобільні телефони, є такими, що входили до переліку майна, стосовно якого прямо надано дозвіл на відшукання та вилучення під час обшуку в ухвалі від 17.02.2023 року, а тому останні не є тимчасово вилученим майном відповідно до приписів ч.7 ст.236 КПК України та не потребували подальшого додаткового судового рішення про їх арешт.

При цьому, слідчий суддя враховує висновки Європейського суду з прав людини у п.п.108,109,111 рішення від 30.01.2020 року у справі «Вінкс та Рібіцка проти Латвії» (заява №28926/10) про те, що при встановленні обмеження обсягу ордеру на обшук слід виходити із специфіки злочинів, що розслідуються і достатності посилання на характер правопорушень та посилань на тип предметів, що підлягають вилученню.

Таким чином, в задоволенні скарги з наведених в ній підстав слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.98,100,167-169,170-173,234,236,303,306,307 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна відмовити повністю.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1