Єдиний унікальний номер 719/104/23
Номер провадження 1-кп/719/10/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 року м. Новодністровськ

Новодністровський міський суд Чернівецької області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новодністровськ, Чернівецької області, кримінальне провадження № 0000205 від 07.11.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Білоусівка, Сокирянського району, Чернівецької області, громадянина України, українця, неодруженого, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, на утриманні одна неповнолітня дитина, освіта професійно-технічна, військовослужбовця, в силу ст. 89 КК України раніше несудимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи з 05 березня 2022р. військовослужбовцем - солдатом військової служби за призовом під час мобілізації, перебуваючи з 02 липня 2022р. на посаді номер обслуги 2 мінометного взводу мінометної батареї роти вогневої підтримки НОМЕР_1 окремого батальйону територіальної оборони НОМЕР_2 окремої бригади територіальної оборони військової частини НОМЕР_3 , у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127-131, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, діючи умисно, порушуючи військову дисципліну, маючи намір тимчасово ухилитись від несення обов`язків військоовї служби у військовій частині НОМЕР_3 , через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання службових обов`язків, в умовах воєнного стану, без поважних причин та дозволу командування військової частини НОМЕР_3 , 29 вересня 2022р. о 16 год. 00 хв. самовільно залишив військову частину НОМЕР_3 , що розташована в АДРЕСА_2 , та вибув до місця свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язаний з проходженням військової служби, до 01 лютого 2023р.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, визнав в повному обсязі за обставин, викладених в обвинувальному акті. Показав, що 05 березня 2022р. призваний по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 та зарахований до військової частини НОМЕР_3 , поставлений на всі види забезпечення та з 02 липня 2022р. призначений на посаду номер обслуги 2 мінометного взводу мінометної батареї військової частини НОМЕР_3 . Зазначив, що 28 вересня 2022р. з дозволу командування військової частини перебував за місцем свого проживання, де святкував день народження доньки. Повідомив, що, коли гості розходилися, захищаючи знайому, у нього виник конфлікт із третьою особою, який перетворився у бійку. В подальшому, 29 вересня 2022р. йому стало відомо, що знайомий, із яким була бійка, потрапив у лікарню та має намір писати заяву у поліцію, внаслідок чого він із командиром своєї військової частини поїхали до лікарні на розмову. Вказав, що оскільки примирення досягти не вдалося, злякався, що в покарання його скерують на передову, а тому втік із військової частини, не повідомляючи про свої наміри командування. Підтвердив, що переховувався за місцем свого проживання до 01 лютого 2023р., коли вирішив добровільно повернутись на військову службу. У вчиненому щиро розкаюється, шкодує про втечу та бажає продовжувати військову службу, в тому числі, щоб загладити провину.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, та обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням характеризуючих даних на особу.

Враховуючи п. 3 ч. 9 ст. 1, п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу та початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу та контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації це день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо), а для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу - день відправлення у військову частину з відповідного районною (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Згідно абз. 4 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Відповідно до абз. 14 ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022р. «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022р., в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022р. «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.03.2022р., №259/2022 р. від 18.04.2022р. «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 21.04.2022р., №341/2022 від 17.05.2022р. «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22.05.2022р., № 573/22 від 12.08.2022р. «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.08.2022р., та № 757/2022 від 07.11.2022р. «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16.11.2022р., в Україні продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб відповідно.

Таким чином, оцінивши всі докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення доведене, діям обвинуваченого ОСОБА_4 надана правильна правова кваліфікація та вчинене слід кваліфікувати за ч. 5 ст. 407 КК України - самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

Відповідно до ст. 65 КК України, п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. із змінами «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суд має дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи ч. 5 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, є тяжким злочином.

Судом встановлено, що обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття, добровільне припинення кримінального правопорушення, бажання загладити провину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено.

Матеріальна шкода вчиненими кримінальними правопорушеннями не заподіяна.

Доказами, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , є досліджені в судовому засіданні наступні письмові документи: копія паспорта громадянина України; довідка про судимість № від 09.12.2022р., службова характеристика від 09.10.2022р., згідно якої характеризується посередньо, однак займаній посаді відповідає, доцільно залишити на посаді; довідка-характеристика № 173 від 02.02.2023р. на ОСОБА_4 , згідно якої по місцю проживання характеризується позитивно, скарги на нього не надходили; довідка № 174 від 02.02.2023р., відповідно до якої ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , разом із матірю; довідка ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» № 7436 від 30.11.2022р. та довідка ОКНП «Чернівецький обласний наркологічний диспансер» № 2094 від 28.11.2022р., згідно яких ОСОБА_4 не перебуває на обліку у лікаря психіатра та нарколога; копія військового квитка серії НОМЕР_4 від 08.03.2022р. та витяги із наказів командира військової частини НОМЕР_5 (по стройовій частині) № 67 від 05.03.2022р. та командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) № 183 від 02.07.2022р.; копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 15.10.2012р., згідно якого ОСОБА_4 являється батьком малолітньої дитини (а.с. 32- 45).

Згідно досудової доповіді про обвинувачення у кримінальному провадженні №0000205 від 07.11.2022р. на ОСОБА_4 орган пробації, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб). На думку органу пробації, виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, а саме брати: участь в індивідуально-профілактичних та групових заходах, які проводяться в уповноваженому органі з питань пробації. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, вважає за доцільне покладання на правопорушника додаткового обов`язку (окрім обов`язкових, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України), відповідно до ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації (а.с. 27-29).

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 5 ст. 407 КК України, суд згідно вимог ст. 65 КК України враховує, що останній вперше вчинив тяжкий злочин проти встановленого порядку несення військової служби, у вчиненні якого визнав себе винним та щиро розкаявся, прагне загладити вину і продовжити військову службу; згідно службової характеристики відповідає займаній посаді і доцільним є його залишення на військовій службі; раніше не судимий; має постійне місце проживання, за яким наявні соціальні зв`язки та характеризується позитивно; має на утриманні одну малолітню дитину; на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває; з врахуванням вікової класифікації Всесвітньої організації охорони здоров`я є особою молодого віку; обставини вчинення злочину; поведінку обвинуваченого до та після вчинення злочину; відсутність тяжких наслідків від вчинення злочину; наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, і відсутність матеріальної шкоди.

Згідно ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

При цьому, у зв`язку із набранням 27 січня 2023 року чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» № 2839-IX від 13.12.2022р. посилено кримінальну відповідальних за вчинення військових кримінальних правопорушень, та обмежено застосування ст.ст. 69, 75 КК України у випадках засудження, зокрема, за кримінальне правопорушення, передбачене ст. 407 КК України, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Беручи до уваги всі вказані обставини в сукупності та досудову доповідь, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке мало місце 29.09.2022 року, у редакції Закону, яка діяла на момент його вчинення, тобто, виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства та йому слід призначити покарання в межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі, звільнивши на підставі ст. 75 КК України його від відбування покарання з випробуванням та встановивши обов`язки на підставі ст. 76 КК України. На думку суду таке покарання буде відповідати завданням та загальним засадам призначення покарання, його меті та буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід в межах кримінального провадження обвинуваченому не обирався.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

На підставі ст.ст. 12, 63, 65-66, 75-76, 407 КК України, керуючись ст.ст. 84-86, 94, 349, 368-371, 373-376, 392-395, 532 КПК України, Постановами Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання»,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На період однорічного іспитового строку на підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Нагляд за поведінкою ОСОБА_4 під час проходження військової служби покласти на командування військової частини за місцем проходження служби, а у разі звільнення з військової служби - на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернівецького апеляційного суду через Новодністровський міський суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження, які були присутні під час проголошення вироку, мають право отримати копію вироку в суді.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежився проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя: