Єдиний унікальний № 744/199/18
Провадження № 1-кс/744/9/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2023 року суддя Семенівського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , розглянувши в місті Семенівка Новгород-Сіверського району Чернігівської області заяву судді Семенівського районного суду Чернігівської області ОСОБА_2 про самовідвід від 27 березня 2023 року у провадженні № 1-в/744/19/2022 (єдиний унікальний № 744/199/18) за клопотанням засудженого ОСОБА_3 про тимчасове залишення його у слідчому ізоляторі на час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження під час виконання вироку в об`єднаному кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000268 за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

До Семенівського районного суду Чернігівської області надійшла п`ята заява судді Семенівського районного суду Чернігівської області ОСОБА_2 про самовідвід від 27 березня 2023 року у провадженні № 1-в/744/19/2022 (єдиний унікальний № 744/199/18) за клопотанням засудженого ОСОБА_3 про тимчасове залишення його у слідчому ізоляторі на час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження під час виконання вироку в об`єднаному кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000268 за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України.

У вказаній заяві про самовідвід суддя ОСОБА_2 зазначає ті ж самі підстави для самовідводу, на які він посилався у попередніх заявах про самовідвід.

Заява про самовідвід обґрунтовується тим, що, на думку судді, у вищевказаному провадженні існує передбачена п. 5 ч. 1 ст. 75 Кримінального процесуального кодексу України обставина, що виключає участь судді в кримінальному провадженні, а саме має місце випадок порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення судді для розгляду справи.

Суддя ОСОБА_2 вважає, що вищевказану заяву засудженого неправильно й всупереч закону передано в його провадження без здійснення автоматизованого розподілу судової справи між суддями, чим працівниками апарату Семенівського районного суду Чернігівської області допущене грубе порушення вимог ч. 3 ст. 35 Кримінального процесуального кодексу України.

Також суддя вважає, що існує підстава для його відводу, передбачена ч. 2 ст. 76 Кримінального процесуального кодексу України, відповідно до якої суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції.

Вказану підставу суддя обґрунтовує тим, що він вважає, що не вправі розглядати заяву засудженого ОСОБА_3 про тимчасове залишення його у слідчому ізоляторі на час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, тому що в межах даного кримінального провадження під головуванням судді ОСОБА_2 16 листопада 2021 року було ухвалено вирок, згідно з яким попередній вирок Семенівського районного суду Чернігівської області від 23 травня 2018 року відносно ОСОБА_3 внаслідок перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами було скасовано повністю. 10 лютого 2022 року ухвалою Чернігівського апеляційного суду вирок суду від 16 листопада 2021 року скасовано із призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Суддя ОСОБА_2 вважає, що він не має права брати участь в усіх подальших нових судових провадженнях у кримінальному провадженні (в тому числі й поєднаних), в межах якого скасовано вирок, виходячи з положень ч. 2 ст. 76 Кримінального процесуального кодексу України, згідно якої суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції.

Крім того, суддя вважає, що існує підстава для його самовідводу, передбачена п. 4 ч. 1 ст. 75 Кримінального процесуального кодексу України і п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, - необхідність забезпечення безстороннього та неупередженого правосуддя.

Суддя ОСОБА_2 стверджує, що згідно із його внутрішнім переконанням і це є його правовою позицією, він до цього часу глибоко переконаний, що належні і допустимі докази вини ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України не здобуто, а тому він не може бути винуватим й відбувати покарання за вказаною частиною статті кримінального закону.

Також суддя ОСОБА_2 надав до суду письмове пояснення, у якому повідомив, що в його провадження надійшла заява засудженого ОСОБА_3 , зареєстрована в автоматизованій системі документообігу суду у межах Єдиного унікального номера 744/199/18 із присвоєнням номера провадження 1-о/744/1/2023, в якій ОСОБА_3 просить переглянути судове рішення, пов`язане з його засудженням, за нововиявленими обставинами, та заявляє клопотання про допит судді ОСОБА_2 як свідка, тому, на думку судді, будучи заявленим для допиту як свідок захисту, він не може бути беззсторонньою особою в рамках будь-яких проваджень, котрі стосуються кримінального провадження щодо ОСОБА_3 . У своєму поясненні суддя ОСОБА_2 констатує вірогідність залучення його як свідка захисту відносно засудженого ОСОБА_3 , що аж ніяк не може, на його думку, пов`язуватись з його подальшим процесуальним статусом судді в межах всього кримінального провадження під Єдиним унікальним номером 744/199/18.

Вищезазначена заява судді про самовідвід підлягає залишенню без розгляду з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно положень ч. 1 ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) в апеляційному порядку можуть бути оскаржені вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; інші ухвали у випадках передбачених цим Кодексом.

Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України не передбачено оскарження ухвал суду за результатами розгляду заяв про відвід (самовідвід), тому такі судові рішення набирають законної сили з моменту їх оголошення.

Ухвалами Семенівського районного суду Чернігівської області від 11 січня 2023 року, від 01 лютого 2023 року та від 24 березня 2023 року відмовлено у задоволенні заяв судді Семенівського районного суду Чернігівської області ОСОБА_2 про самовідвід у провадженні № 1-в/744/19/2022 (єдиний унікальний № 744/199/18) за клопотанням засудженого ОСОБА_3 про тимчасове залишення його у слідчому ізоляторі на час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження під час виконання вироку в об`єднаному кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000268 за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України, які подавалися до суду із зазначенням таких самих підстав для самовідводу судді, які зазначено у заяві від 27 березня 2023 року. Ухвалою Семенівського районного суду Чернігівської області від 20 лютого 2023 року залишено без розгляду аналогічну заяву судді ОСОБА_2 про самовідвід у вищевказаному провадженні.

Дані ухвали набрали законної сили та відповідно до положень ч. 1 ст. 129-1 Конституції України є обов`язковими для виконання.

Згідно ч. 2 ст. 129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

У відповідності до ч. 2 ст. 21 КПК України вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

Клопотання засудженого ОСОБА_3 про залучення судді ОСОБА_2 як свідка в іншому провадженні за заявою ОСОБА_3 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами на даний час не розглянуто, статусу свідка у цьому провадженні суддя ОСОБА_2 не набував.

Посилання на вірогідність залучення судді ОСОБА_2 як свідка захисту відносно засудженого ОСОБА_3 не може розглядатись як обставина що свідчить про наявність підстави для самовідводу судді, тому що ця обставина ще не настала та невідомо чи настане вона взагалі.

Відповідно до ч. 4 ст. 81 КПК України якщо повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду.

Оскільки у вищевказаному провадженні за клопотанням засудженого ОСОБА_3 про тимчасове залишення його у слідчому ізоляторі головуючим суддею ОСОБА_2 вже було чотири рази заявлено самовідвід з одних і тих самих підстав, то подану ним нову п`яту заяву про самовідвід у цьому ж провадженні, слід вважати повторно заявленим відводом, у тому значенні, яке випливає з положень ч. 4 ст. 81 КПК України.

Розв`язуючи питання про те, чи має зазначений самовідвід ознаки зловживання правом, суд зазначає про таке.

КПК України не містить окремого положення, яке б містило визначення зловживання процесуальними правами. Водночас, як неодноразово наголошував у своїх рішеннях Верховний Суд, заборона зловживання процесуальними правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі види судочинства (ухвали від 07 лютого 2022 у справі № 266/108/22, від 07 листопада 2022 у справі № 757/9655/22-к та ін.).

Заборона зловживання правами закріплена у ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). У розвиток цієї загальної заборони у ст. 35 Конвенції наводяться критерії прийнятності, серед яких зловживання правом на подання заяви до Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є самостійною підставою для визнання неприйнятною індивідуальної заяви. Як наслідок - позбавлення суб`єктивного права на звернення до ЄСПЛ, що певним чином є заходом відповідальності заявника. У свою чергу, критерії зловживання правом визначаються не в Конвенції, а в рішеннях ЄСПЛ. Встановлення наявності зловживання правом ЄСПЛ в кожному конкретному випадку вирішує виходячи із прецедентів, які загалом сформували систему випадків зловживання правом.

З урахуванням можливості використання практики ЄСПЛ як джерела права в Україні, суд вважає, що такі підходи у питанні протидії процесуальним зловживанням мають бути сприйняті і у судовій практиці України.

Як свідчить відповідна судова практика, серед найпоширеніших видів зловживань процесуальними правами є дії, що полягають у повторному поданні заяви про відвід за відсутності інших підстав або нових обставин чи доказів щодо упередженості судді (постанови Верховного Суду від 06 грудня 2021 року у справі № 756/4855/17 та від 14 грудня 2022 року у справі № 127/9564/17).

У п`ятій заяві про самовідвід, поданій суддею ОСОБА_2 , зазначені, на переконання суду, такі ж самі підстави та обставини для самовідводу, про які суддя вказував у чотирьох попередніх заявах.

За таких обставин, заявлений в п`ятий раз суддею ОСОБА_2 самовідвід має ознаки зловживання правом на самовідвід з метою затягування кримінального провадження.

Оскільки зловживання правом не становить собою правопорушення, його наслідком повинно бути переважно не застосування відповідних санкцій судом, а відмова у захисті права, яке спрямоване на зловживання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 17, 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 129-1 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 4 ст. 81, ст. ст. 370, 371, 372 Кримінального процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В:

Заяву судді Семенівського районного суду Чернігівської області ОСОБА_2 про самовідвід від 27 березня 2023 року у провадженні № 1-в/744/19/2022 (єдиний унікальний № 744/199/18) за клопотанням засудженого ОСОБА_3 про тимчасове залишення його у слідчому ізоляторі на час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження під час виконання вироку в об`єднаному кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000268 за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України, - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1