Провадження №1-кп/522/966/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року Приморський районний суд міста Одеси у складі у складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Приморського районного суду міста Одеси судовий розгляд в порядку ч.3 ст.323 КПК України у кримінальному провадженні №0000165 від 15.07.2016 за обвинуваченням: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , має військове звання старший сержант, перебуває на військовому обліку, не одруженого, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисника - ОСОБА_10

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 наприкінці серпня 2014 року на початку вересня 2014 року, більш точна дата та час слідством не встановлені, знаходячись в с. Кам`янка, Ізмаїльського району, Одеської області, більш точне місце слідством не встановлене, прийняв від невстановлених керівників «ДНР», при невстановлених слідством обставинах, пропозицію щодо участі у терористичній організації, після чого умисно виїхав до Донецької області, більш точне місце слідством не встановлене, та увійшов до складу не передбаченого законом збройного формування «ДНР», до так званої «Інтернаціональної бригади «Пятнашка» «Абахаза» (місце дислокації м. Донецьк), при цьому отримавши прізвиська (позивні): « ОСОБА_11 », « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». В подальшому ОСОБА_7 , точна дата слідством не встановлена, перевівся до т. зв. «Першого Армійського корпусу Збройних сил «ДНР» (місце дислокації підконтрольні «ДНР» райони Донецької області).
З того ж часу ОСОБА_7 , позивний « ОСОБА_11 » та «Агуз», згідно з розподіленими керівниками осередків «ДНР» обов`язками, у складі вищевказаних не передбачених законом збройних формувань терористичної організації «ДНР» на території Донецької області, умисно, безпосередньо, із застосуванням вогнепальної автоматичної зброї з серпня 2014 року по січень 2015 року, точна дата слідством невстановлена, приймав участь у бойових діях у Донецькому міжнародному аеропорті (м. Донецьк) в озброєному протистоянні силам АТО на боці так званої «Інтернаціональної бригади «Пятнашка» «Абахаза» (місце дислокації м. Донецьк), яка входить до складу терористичної організації «ДНР».
В подальшому, протягом січня-березня 2015 року, точна дата слідством не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи у складі «1-го АК ЗС ДНР» (місце дислокації підконтрольні «ДНР» райони Донецької області) приймав участь у бойових діях проти правоохоронних органів України та Збройних Сил України поблизу населених пунктів Донецької області м.Дебальцеве там.Горлівка (більш точне місце досудовим розслідуванням невстановлено).
Таким чином, ОСОБА_7 , протягом вересня 2014 року серпня 2016 року, більш точна дата та час слідством не встановлена, діючи у складі не передбачених законом збройних формувань терористичної організації «ДНР», умисно, безпосередньо, із застосуванням вогнепальної автоматичної зброї, сприяючи діяльності зазначеної терористичної організації, приймав участь у збройному протистоянні Збройних Сил України та іншим підрозділам, задіяним у ході проведення АТО, під час бойових дій у населених пунктах: м. Донецьк та м. Дебальцеве, м. Горлівка, м. Авдіївка Донецької області.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.258-3 КК України за кваліфікуючими ознаками: створення терористичної групи чи терористичної організації за ознаками: участь у терористичній організації.
Обвинувачений ОСОБА_7 , будучи обізнаним, що стосовно нього розпочато кримінальне провадження, винесено повідомлення про підозру, у судові засідання не з`явився. На судові повістки (оголошення), надані до газети «Урядовий кур`єр» не прибув, без поважної причини, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, з урахуванням чого на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11квітня 2017 року, судовий розгляд здійснювався за умовами спеціального судового провадження.
Згідно ухвали Приморського районного суду м.Одеси Одеської області року кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України, здійснюється відповідно до ч.3 ст.323 КПК України, в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia).

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 в об`ємі, встановленому вироком, повністю доведена сукупністю наступних досліджених у судовому засіданні доказів, які ретельно перевірені та оцінені з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку для ухвалення даного процесуального рішення, які суд враховує та бере до уваги:

Покази свідків:
- свідок ОСОБА_12 повідомив у судовому засіданні, що він особисто з ОСОБА_7 не знайомий, проживав у с. Кам 'янка, Ізмаїльського району, що він воює на територіі «ЛНР» та «ДНР», знає, що він туди виїхав та воює проти ЗСУ. Він там давав інтерв`ю у військовій формі, бачив по відео. Віе займався тваринництвом.

- свідок Суддя ОСОБА_13 повідомив у судовому засіданні, що з ОСОБА_7 не знайомий особисто. Він працює у Саф`янівській сільській Раді, яка підпорядковується с. Кам`янка. Йому відомо, що ОСОБА_7 з 2014 року перебуває у ДНР та воює там проти України, це він знає по відео та від мешканців села Кам`янка, він там прописаний там проживають його сестра та брат.
- свідок ОСОБА_14 повідомив у судовому засіданні, що працює старостою села Кам`янка Сафянської громади Ізмаільського району та сільським головою, знає ОСОБА_15 , з соціальних мереж йому відомо, що обвинувачений з 2014 року у «ДНР» воює проти ЗСУ. Останній раз бачив його у 2013 році. У нього залишилась хвора мати та рідний брат. В останній час він став віруючим, ходив до церкви. У соцмережах 3-4 місяці тому бачив його інтерв`ю, у нього був позивний « ОСОБА_16 »,
Наведені вище покази свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 надані ними у судовому засіданні, є логічними та послідовними (підстав для обмови обвинуваченого з їх боку судом не встановлено), узгоджуються між собою і безпосередньо підтвердили факт участі ОСОБА_7 в терористичній організації «ДНР» з 2014 року.

Письмові докази:
-Витяг з ЄРДР №№0000165 від 15.07.2016 за ч.1 ст.258 -3 КК України, згідно якого ОСОБА_7 , мешканець Одеської області, з серпня 2014 року по січень 2015 року, вступивши до лав озброєного формування «Абхаза» терористичної організації «ДНР» приймав участь у бойових діях проти сил АТО в районі Донецького міжнародного аеропорту. В подальшому ОСОБА_7 , перейшовши до озброєного формування «П`ятнашка», яка входила до т.зв. "Республіканської гвардії ДНР», приймає участь у бойових діях проти сил АТО в населених Донецької області.

-Рапорт ГВ КР УСБУ в Одеській області від 15.07.2016 р. щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.
- Протоколи НСРД № 65/1/1- 1789 від 06.04.2016, № 65/1/1- 1869 від 11.04.2016, № 65/1/1- 2875 від 07.06.2016, № 65/1/1- 2836 від 06.06.2016 , згідно вказаних протоколів ОСОБА_7 використовує номером телефону НОМЕР_1 (позивний « ОСОБА_18 »). В період з 24.03.2016 по 03.04.2016 приймає активну участь в бойових діях в якості командира одного з підрозділів терористичної організації «ДНР», крім того він є гранатометником «АГС» приймає участь у бойових діях проти правоохоронних органів України та Збройних Сил України перебуваючи на тимчасово окупованих територіях (у так званій «Промзоні», біля м. Авдіївка).

- Протокол огляду інформації яка міститься в глобальній мережі Інтернет від 25.07.2016, відповідно до якого, встановлено, що на інтернет ресурсі You Tube міститься відео з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на якому зафіксовано інтерв`ю ОСОБА_7 в якому він розповідає як приймає участь у бойових діях проти ЗСУ на боці так званого «ДНР».

- Протокол огляду від 05.08.2016 р. інформації мобільного оператора зв`язку за номером телефону НОМЕР_1 яким користується ОСОБА_7 , відповідно до якого, зафіксовано перебування ОСОБА_7 у період з 14.09.2014 по 02.07.2016 на тимчасово окупованих територіях України, підконтрольних «ДНР» (Донецька область).

- Протокол огляду від 23.08.2016 р. інформації мобільного оператора зв`язку за номером телефону НОМЕР_1 яким користується ОСОБА_7 . Відповідно до якого, зафіксовано перебування ОСОБА_7 у період з 14.09.2014 по 02.07.2016 на тимчасово окупованих територіях України, підконтрольних «ДНР» (Донецька область) з зазначенням базових станцій операторів мобільного зв`язку та картами місцевості та картами проведення АТО.

- Протокол огляду від 18.08.2016 р. інформації зафіксованої на компакт-дисках. Інтерв`ю з ОСОБА_7 відповідно до яких, останній розповідає, що воює на боці так званої «Інтернаціональної бригади «Пятнашка» « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (місце дислокації м. Донецьк) у складі «ДНР», описує як брали у полон «ДНР» ОСОБА_19 , та інші бойові зіткнення із ЗСУ.

-Протокол огляду інформації яка міститься в глобальній мережі Інтернет від 10.08.2016р. Відповідно до якого, встановлено, що на інтернет сторінці «стоптерор» є інформація щодо підрозділу терористичної організації ДНР - «Пятнашка» який веде бойові дії проти ЗСУ.

Речовими доказами по справі:
- оптичний диск «Kaktuz» DVD-R № 65/1/1 -149нт з відеозаписами під назвами: ««Агуз» про контракт ВС ДНР під Ясиноватою і відповідь на інтерв`ю «Креста» (частина № 1)» розміром 70,7 МБ (74 142 915 байт), тривалістю 07 хв. 16 с., ««Агуз» в военкомате я сказал, что не буду воевать с Россией (часть № 2)» розміром 56,5 МБ (59 340 362 байт), тривалістю 05 хв. 38 с., ««Агуз» о первых боях за Луганск и пленении преступницы Савченко (часть № 3)» розміром 97,0 МБ (101 723 181 байт), тривалістю 11 хв. 02 с.

-оптичний диск «Verbatim» DVD-R з відеозаписом під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 » розміром 99,7 МБ, вказані відеозаписи підтверджують факт участі ОСОБА_7 в терористичній організації «ДНР»;

Дані докази не мають між собою протиріч, є узгодженими та логічно правильними, а тому суд бере їх до уваги.

Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.

Неможливість проведення допиту обвинуваченого ОСОБА_7 жодним чином не впливає на повноту судового розгляду і на переконання суду щодо доведеності «поза розумним сумнівом» винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оскільки сукупність безпосередньо досліджених в судовому засіданні доказів прямо і опосередковано свідчить про вчинення ним інкримінованого злочину.

Всі докази, досліджені безпосередньо судом, у своїй сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_7 , усвідомлював, що так звана «ДНР» діє на території України, саме як терористична організація, діє на території України незаконно та що її учасники застосовують зброю, вчиняють терористичні акти, захоплення будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, вбивства людей, вибухи, підпали та інші дії, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людей, завдають значної майнової шкоди та призводять до настання інших тяжких наслідків, тощо, тривалий час приймав участь у терористичній організації.

До такого висновку суд дійшов із того, що зокрема, з квітня 2014 року у Луганській області діє стійке ієрархічне об`єднання - організація, так звана «Донецька народна Республіка», створена всупереч інтересам Держави Україна, учасники якої на території України займаються, залякуванням населення, вбивством громадян, захопленням адміністративних будівель органів державної влади і місцевого самоврядування та скоєнням інших злочинів, що призводить до дестабілізації суспільно-політичної ситуації у державі.

Поняття терористичної організації визначено в Законі України «Про боротьбу з тероризмом» від 20 березня 2003 року, і відповідно до цього Закону, це є стійке об`єднання трьох і більше осіб, яке створене з метою здійснення терористичної діяльності, у межах якого здійснено розподіл функцій, встановлено певні правила поведінки, обов`язкові для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів. Визначальним для визнання організації терористичною є те, що хоч один з її структурних підрозділів здійснює терористичну діяльність з відома хоча б одного з керівників (керівних органів) усієї організації.

Аналіз кримінального законодавства, рішення Варшавської конференції від 28 вересня 2001 року №1373 по боротьбі з тероризмом, а також відповідних положень Закону України «Про боротьбу з тероризмом» показує, що терористична організація виділена як вид злочинної організації з спеціальною метою - здійснення терористичної діяльності. Так, відповідно до Закону України «Про боротьбу з тероризмом» терористична діяльність - діяльність, яка охоплює: планування, організацію, підготовку та реалізацію терористичних актів; підбурювання до вчинення терористичних актів, насильства над фізичними особами або організаціями, знищення матеріальних об`єктів у терористичних цілях; організацію незаконних збройних формувань, злочинних угруповань (злочинних організацій), організованих злочинних груп для вчинення терористичних актів, так само як пропаганду і поширення ідеології тероризму; фінансування та інше сприяння тероризму.

Діяльність «ДНР» як терористичної організації підтверджується зверненням Верховної Ради України до Організації Об`єднаних націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором, затверджене постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 року № 129-VІІІ, заявою Верховної Ради України «Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій «ДНР» та «ЛНР», які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян», схваленої постановою Верховної Ради України від 04.02.2015 року №145-VІІІ, заявою Верховної Ради України «Про відсіч збройної агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», схваленою постановою Верховної Ради України від 21.04.2015 року №337-VIII, в яких «ДНР» та «ЛНР» визначено терористичними організаціями.

А згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами кримінальних справ про злочини, вчинені стійкими злочинними об`єднаннями» від 23.12.2005 року № 13 утворення (створення) організованої групи чи злочинної організації слід розуміти як сукупність дій з організації (формування, заснування) стійкого злочинного об`єднання для заняття злочинною діяльністю. В частині ж участі у злочинній чи терористичній організації, то відповідно до п.13 вказаної постанови Пленуму вступ особи до організованої групи чи злочинної організації (участь у ній) означає надання цією особою згоди на участь у такому об`єднанні за умови, що вона усвідомлювала факт його існування і підтвердила певними діями реальність своїх намірів.

Суд також враховує правові позиції, викладені в рішенні ЄСПЛ у справі «Броуґан та інші проти Сполученого Королівства», відповідно до яких розслідування терористичних правопорушень, безсумнівно, ставить перед органами влади особливі проблеми. Забезпечення справедливої рівноваги між інтересами суспільства, яке страждає від тероризму, та інтересами конкретної людини є надзвичайно складним завданням. Беручи до уваги факт посилення тероризму в сучасному світі, визнана необхідність, яка випливає із самої суті системи Конвенції, забезпечення належної рівноваги між захистом інститутів демократії в інтересах суспільства і захистом прав окремої людини. У контексті статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, саме суд має визначити значимість таких обставин, а також з`ясувати, чи було забезпечено в цій справі рівновагу між застосовними положеннями цієї статті у світлі її конкретного формулювання та її загальним предметом і метою.

Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальні права сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, колегія суддів виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

Суд також враховує, що дане кримінальне провадження розглядалось в порядку спеціального судового провадження, згідно вимог ст.323 КПК України, за відсутності обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.374 КПК України, суд переконався, що стороною обвинувачення, під час здійснення спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження (in absentia) були використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинувачених. Також, суд пересвідчився, що існували процесуальні підстави для здійснення спеціального досудового та судового провадження про що є відповідні рішення судів, в яких наведені належні мотиви і достатні обґрунтування. Також, судом забезпечено публікацію повісток про виклик обвинувачених в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, а копії процесуальних документів, що підлягають врученню обвинуваченим були вручені їх захисникам. З урахуванням чого суд та сторона обвинувачення дотрималась усіх гарантій, встановлених Кримінальним процесуальним кодексом України для забезпечення правосуддя у межах розгляду даного кримінального провадження.
Відповідно до вимог закону, обвинувачений ОСОБА_7 про час та дату всіх судових засідань повідомлявся у передбачений законом спосіб, через опублікування виклику у газеті «Урядовий кур`єр». Інтереси ОСОБА_7 захищались адвокатом, як на досудовому слідстві так і в суді, що свідчить про те, що права обвинуваченого в ході досудового слідства, а також у судовому засіданні порушені не були.

Стороною обвинувачення використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, права на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.

Будь яких істотних порушень КПК України, під час досудового слідства, які б вплинули на кваліфікацію дій обвинуваченого та поставили б під сумнів зібрані по справі докази, судом не встановлено.

Зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», судом враховується позиція Європейського суду з прав людини, відображені у п.175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Отже, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, вислухавши пояснення свідків, оцінивши вищезазначені дослідженні у судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що подія злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_7 в інкримінованому кримінальному правопорушенні, знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду і кваліфікує його дії у вчиненні кримінального правопорушенні за ч.1 ст.258-3 КК України, так як він брав участь в терористичній організації, за кваліфікуючими ознаками: участь у терористичній організації .
Згідно з ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Згідно з ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У пункті 3 зазначеної постанови Пленуму ВСУ вказано, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї, його матеріальний стан, тощо.

При призначенні ОСОБА_7 певного виду та конкретної міри покарання в межах, встановлених у санкції ч.1 ст.258-3 Особливої частини КК України відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України віднесено до особливо тяжких злочинів, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого,.

ОСОБА_7 громадянин України, уродженець с.Камянка, Ізмаїльського району, має військове звання старший сержант та перебував на військовому обліку, характеризується посередньо, не одружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ст.67 КК України,- вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, вчинення злочину з використанням умов воєнного або надзвичайного стану, інших надзвичайних подій.

При призначенні ОСОБА_7 покарання, суд враховує вимоги ч.2 ст.61 Конституції України, згідно якої - юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим так і іншими особами.

Тож, враховуючи наведене, зважаючи на те, що ОСОБА_7 переховується від суду, з урахуванням тяжкості і обставин вчиненого кримінального правопорушення, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, з рахуванням особи обвинуваченого, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, з конфіскацією майна, в межах санкції ч.1 ст.258-3 КК України, оскільки саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів; і неможливим, в силу вищевикладених обставин застосувати, до нього ст.ст.69,75 КК України, оскільки на переконання суду виправлення обвинуваченого неможливе без реального відбуття покарання.

З приводу призначення додаткового покарання за ч.1 ст.258-3 КК України у вигляді конфіскації майна суд зазначає, що відповідно до ст.59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся, процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 50, 65-67 КК України, ст.ст. 323, 366-368, 370, 371, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.258-3 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 14 ( чотирнадцять ) років з конфіскацією всього наявного на праві власності майна.

Початок строку відбування покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_7 рахувати з дня його затримання та реального виконання покарання у вигляді позбавлення волі.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Речові докази:
-оптичний диск «Kaktuz» DVD-R № 65/1/1 -149нт з відеозаписами, оптичний диск «Verbatim» DVD-R з відеозаписом зберігати у матеріалах кримінального провадження;

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - в той же строк з моменту вручення копії судового рішення.

Якщо апеляційну скаргу подано обвинуваченим, щодо якого судом ухвалено вирок за результатами спеціального судового провадження, суд поновлює строк за умови надання обвинуваченим підтвердження наявності поважних причин, передбачених ст. 138 КПК України, та надсилає апеляційну скаргу разом із матеріалами кримінального провадження до суду апеляційної інстанції, з дотриманням правил, передбачених ст. 399 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити/надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий суддя:

Суддя:

Суддя:

30.11.2022