Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2110/22

Номер провадження: 1-кп/511/73/23

02.02.2023 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту по кримінальному провадженню №0000659 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15.12.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.366 та ч.4 ст. 191КК України,

ВСТАНОВИВ:

05.10.2022 року до Роздільнянського районного суду Одеської області з Роздільнянської окружної прокуратури надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000659 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15.12.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.366 та ч.4 ст. 191КК України.

Ухвалою суду від 05.10.2022року було призначено підготовче судове засідання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 подав клопотання про повернення обвинувального акту прокурору.

Доводи клопотання.

Аналіз змісту обвинувального акта свідчить про те, що при його складанні не в повній мірі було дотримано вимог Кримінального процесуального кодексу України. Так, з обвинувального акту вбачається, що є протиріччя в датах складання платіжних доручень, які є предметом звинувачення ОСОБА_4 , а саме:

- в розділі «Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими» зазначені платіжні доручення; №109 від 02.12.2020 року на суму 79 375, 70 грн., №110 від 02.12.2020 року на суму 189 668,95 грн та №111 від 02.12.2020 року на суму 199 530,2 грн.,

- в розділі «формулювання обвинувачення» зазначені платіжні доручення: №169 від 02.03.2020 року на суму 79 375, 76 грн.. №110 від 02.03.2020 року на суму 189 668.95 грн та №111 від 02.03.2020 року на суму 199 530,2 грн.

Крім того в обвинувальному акті зазначено, що діями обвинуваченого ОСОБА_4 спричинено шкоду Державі Україна в розмірі 468574,85грн., тобто на весь розмір грошових коштів, які були перераховані на розрахунковий банківський рахунок отримувача ПОГ «Цитадель» ГО «Спілка осіб з інвалідністю, ветеранів пожежної охорони та служби цивільного захисту» і посадові особи отримувача без виконання зобов`язань за Договорами використали кошти в інтересах власної фінансово-господарської діяльності.

З позиції органу обвинувачення ПОГ «Цитадель» ГО «Спілка осіб з інвалідністю, ветеранів пожежної охорони та служби цивільного захисту» без будь-яких правових підстав начебто привласнили державні кошти, однак при інкримінуванні кваліфікуючої ознаки «за попередньою змовою групою осіб разом з іншою особою» зазначена інша особа, яка начебто вкрала грошові кошти у Держави, невідома, однак кваліфікуюча ознака є.

Крім того, як зазначено в цьому ж обвинувальному акті зобов`язання за договорами № МЗ/09/11/20 від 13.11.2020 року, № М4/09/11/20 від 13.11.2020 року та № М5/09/11/2020 від13.11.2020 року виконані в повному обсязі. Однак слідчим за погодженням з прокурором в обвинувальному акті зазначено, що у кримінальному провадженні є збитки в розмірі 468 574,85 грн., але цивільний позов не заявлений, що також є протиріччям.

Захист вважає, що викладені в обвинувальному акті обставини, та формулювання обвинувачення с неповними, суперечливими і не відповідають вимогам КПК України, зокрема й вимогам ст. 291 КПК України та порушують права обвинуваченого, оскільки не встановлені всі обставини вчинення злочинів. Вказане свідчить про неконкретність обвинувачення та позбавляє обвинуваченого права знати, в чому саме його обвинувачують. (а.с.49-53)

Прокурор ОСОБА_3 проти заявленого клопотання заперечував, подавши через канцелярію суду письмові заперечення.

Доводи, викладені в запереченнях прокурора.

Так, прокурор вважає, що доводи захисника обвинуваченого про невідповідність обвинувального акту вимогам Кримінального процесуального кодексу України не відповідають дійсності, а пред`явлене обвинувачення згідно обвинувального акту, ґрунтується на нормах Кримінального процесуального кодексу України, та відповідає зокрема вимогам ст. 291 КПК України, з наступних підстав.

Згідно п. 15 ч. 2 ст. 7 КПК України, однією із засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п. 15 ч.1, ст. 7 КПК України), що передбачає самостійне обстоювання сторонами їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів, встановленими цим Кодексом, та рівність прав на збирання, подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав (ст. 22 КПК України).

Досудове слідство по кримінальному провадженню закінчено в порядку ст. ст. 290, 291 КПК України з відкриттям матеріалів іншій стороні, складанням обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування, які вручені обвинуваченому під розписку. Після чого, обвинувальний акт із додатками направлений до суду першої інстанції для розгляду по суті.

Згідно ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом. Відповідно до ч. 5 ст. 28 КПК України, кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

Згідно частини 1, 2, 3, 6 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Стороною обвинувачення під час проведення досудового розслідування зібрані письмові, речові та інші докази на електронних, цифрових носіях, з якими ознайомлено сторону захисту.

Також, складені обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, які відповідають нормам кримінального процесуального закону та права обвинуваченого, а також потерпілого не порушують.

Під час досудового розслідування стороною захисту будь-які рішення, дії або бездіяльність слідчого органу досудового розслідування до слідчого судді не оскаржувались, а повернення обвинувального акту прокурору тягне за собою лише затягування розгляду кримінального провадження.

За змістом частин 1, 3 статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом. Зокрема, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до повноважень КПК України.

Вичерпний перелік вимог до змісту обвинувального акту та додатків до нього викладені в ст.291 КПК України.

Із наведених положень кримінально процесуального закону слідує, що на стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції повернення обвинувального акту прокурору допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.

15.12.2020Як убачається із обвинувального акту в кримінальному провадженні№0000659 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15.12.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.366 та ч.4 ст. 191КК України, він фактично відповідає вимогам ст. 291 КПК України та містить всі необхідні відомості, передбачені зазначеною нормою закону.

Так, дати та платіжні доручення, про які йдеться у обвинуваченні за ч. 2 ст. 366 КК України та фактичних обставинах, які прокурор вважає встановленими, не є предметом звинувачення за таким кримінальним правопорушенням, як стверджується у вказаному клопотанні сторони захисту. Таким предметом є підписані та видані акти наданих послуг без номерів від 02.12.2020р. до договорів № МЗ/09/11/20 від 13.11.2020р., № М4/09/11/20 від 13.11.2020р. та № М5/09/11/2020 від 13.11.2020р., які містили недостовірні відомості про виконання вказаних послуг в стовбці «Найменування робіт, послуг», шо були зареєстровані та взяті на облік в Управлінні Державної казначейської служби у Роздільнянському районі Одеської області. А платіжні доручення із датами та інші вказані відомості в пред`явленому обвинуваченні є лише сформульованим обвинуваченням інкримінованого кримінального правопорушення.

Припущення захисника обвинуваченого про привласнення та крадіжку державних коштів іншою особою є лише припущенням захисту, оскільки привласнення та крадіжка державних коштів обвинуваченому або іншій особі, відносно якої матеріли виділені в окреме кримінальне провадження, згідно обвинувального акту не інкримінуються та виходять за межі пред`явленого обвинувачення.

Згідно пред`явленого обвинувачення, перераховані 03.12.2020 грошові кошти в сумі 468 574,85 гривень, що відповідно до об`єктивної сторони є часом закінчення складу інкримінованих кримінальних правопорушень, завдало державі Україна майнову шкоду у великих розмірах. Проте цивільний позов по кримінальному провадженню, станом на цей час не заявлявся, оскільки це є правом, яке може бути реалізоване у порядку та строки, передбачені п. 12 ч. 2 ст. 36, ст. ст. 61, 62, 63, ч. 1 ст. 128 КПК України, ст. 1166 ЦК України, ч. 2 та ч. 7 ст. 24 Закону України «Про прокуратуру» шляхом подачі такого позову під час кримінального провадження до початку судового розгляду.

За таких обставин доводи у клопотанні захисника обвинуваченого про повернення обвинувального акту прокурору через невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, із посиланням на неповноту, суперечливість і не відповідність вимогам КПК України обвинувального акту є безпідставними. (а.с.72-76)

В підготовчому судовому засіданні захисник повністю підтримав своє клопотання та просив суд повернути обвинувальний акт прокурору, як такий що не відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання захисника.

Прокурор просив відмовити в заявленому клопотанні, з підстав зазначених в його письмових запереченнях.

Представник потерпілого ОСОБА_6 , директор Департаменту фінансів Одеської обласної державної адміністрації, в призначені підготовчі судові засідання не з`являється.

Суд, розглянувши клопотання та заперечення до нього, заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали обвинувального акту, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 2, 3, 5 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу; призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

За результатами розгляду письмового клопотання захисника про повернення обвинувального акту суд зазначає таке.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Статтею 291 КПК України визначені вимоги до обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Так, відповідно до ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим, дізнавачем.

Обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

В своїх доводах щодо повернення обвинувального акту прокурору, захисник обвинуваченого у клопотанні вказав про неточності, неповноту формулювання обвинувачення, відсутність опису кваліфікуючої ознаки «за попередньою змовою групою осіб разом з іншою особою», що, на його думку, унеможливлює належне розуміння формулювання обвинувачення як стороною захисту, так і судом.

Аналізуючи зміст положень ст. 291 КПК України, суд доходить висновку, що повернення обвинувального акту прокурору з підстав вказаних захисником обвинуваченого, законодавцем не передбачено.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

За нормою п. 3 ч. 1 ст.3 КПК України державне обвинувачення це процесуальна діяльність прокурора, яка полягає у доведені перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення. За вимогами ч. 1 ст. 36 КПК України, прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Стаття 7 КПК України встановлює, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність і диспозитивність.

З огляду на ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Дослідження змісту обвинувального акту свідчить про те, що в ньому, на виконання п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зазначено правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а тому відсутні підстави вважати, що обвинувальний акт не відповідає зазначеній вимозі КПК України.

Слід зауважити, що конкретність обвинувачення є оціночною категорією та може бути перевірена лише в ході судового розгляду справи, адже на стадії підготовчого судового засідання суд не може давати оцінку кваліфікації дій обвинуваченого, як про це зазначає захисник, доказам чи фактичним обставинам кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

У разі ж повернення обвинувального акту судом першої інстанції з підстав неконкретності обвинувачення, вказівки суду спонукають органи досудового слідства на проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій, чим нівелюється процесуальна самостійність прокурора на визначення обсягу достатніх доказів для складання обвинувального акту та дотримання принципу змагальності, згідно з яким саме прокурор як сторона обвинувачення звертається до суду з обвинувальним актом, та свідчить про те, що суд певним чином перебирає на себе функції, які не притаманні йому.

Отже, суд доходить висновку, що повернення обвинувального акту прокурору з підстав вказаних захисником обвинуваченого, законодавцем не передбачено.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.3, 7, 9, , 110, 291, 314 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У клопотанні захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту по кримінальному провадженню №0000659 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 15.12.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.366 та ч.4 ст. 191КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний суддею 02.02.2023 року.

Суддя: ОСОБА_1