КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0002706 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2018 року за ч. 3 ст. 186 КК України на чотири роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 17 травня 2021 року

в с т а н о в и л а:

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 17 травня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.

На підставі ст. 71 КК України ОСОБА_7 частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2018 року та призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки один місяць, який обраховувати з моменту його затримання, після вступу вироку в законну силу.

Постановлено провадження за цивільним позовом ТОВ «РУШ» до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 919 гр. 20 коп., закрити.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 23квітня 2020 року приблизно о 09.40 годин, перебуваючи в приміщенні магазину «Єва», за адресою: м. Київ, вул. Метрологічна, 15, переконавшись, що поряд немає працівників магазину та скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, вирішив повторно, таємно викрасти чуже майно.

Реалізуючи злочинний умисел, ОСОБА_7 взяв чоловічу туалетну воду «Ангел Шлессер», об`ємом 75 мл., вартістю 919 грн.20 коп., яка належить ТОВ «РУШ», яку заховав в кишеню куртки, пройшов повз касу та покинув приміщення магазину.

В подальшому викраденим товаром розпорядився на власний розсуд.

На рішення суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичних обставин справи і правильність кваліфікації дій, просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, а саме звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням визначивши іспитовий строк та поклавши обов`язки відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України.

Апелянт вважає вирок суду першої інстанції в цій частині незаконним і необґрунтованим та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Згідно доводів апеляційної скарги обвинуваченого, судом першої інстанції не в повній мірі було враховано дані про його особу, зокрема те, що він свою вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та співпрацював зі слідством.

Вказані обставини, на думку апелянта, дають підстави вважати, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого і його захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог закону, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України за обставин, викладених у вироку, перевірці колегією суддів не підлягають, оскільки фактичні обставини кримінального провадження учасниками судового провадження в суді першої інстанції не оспорювалися і докази щодо них, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджувались, як не заперечуються вони обвинуваченим в апеляційній скарзі.

За встановлених судом фактичних обставин дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, а саме, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Також, колегією суддів встановлено, що призначене ОСОБА_7 покарання за своїм видом та розміром є справедливим, відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі і є необхідним для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових злочинів і в повній мірі відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Відповідно до положень ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Всупереч тверджень апелянта, суд першої інстанції дотримався вимог закону щодо загальних засад призначення покарання, зокрема врахував тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, дані про його особу, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, має задовільний стан здоров`я, свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся та повністю відшкодував завдані збитки, що судом першої інстанції було визнано, як обставини, які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які його обтяжують.

На підставі наведеного суд першої інстанції прийшов до висновку, що достатнім для виправлення і перевиховання ОСОБА_7 буде покарання у виді позбавлення волі строком на один рік та на підставі ст.71 КК України призначив обвинуваченому остаточне покарання, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, у виді чотирьох років одного місяця позбавлення волі.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується та вважає, що сукупність вище зазначених обставин вказує, що призначене ОСОБА_7 покарання відповідає даним про особу обвинуваченого та тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення.

Хоча ОСОБА_7 має постійне місце проживання, позитивно характеризується, свою вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся та відшкодував завдані збитки, що судом першої інстанції було визнано, як обставини, які пом`якшують покарання, відсутні обставин, які обтяжують покарання, а також те, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення відноситься до категорії середньої тяжкості, проте, ОСОБА_7 не одружений, осіб на утриманні не має, раніше судимий за вчинення корисного злочину проти власності, вчинив нове кримінальне правопорушення під час перебування на іспитовому строці, що свідчить, що він належних висновків для себе не зробив та на шлях виправлення не став.

Вказані обставини дають підстави вважати, що виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства є не можливим.

Слід також зазначити, що призначене судом першої інстанції покарання за ч. 2 ст. 185 КК України, є мінімальним розміром для такого виду покарань, визначеного санкцією вказаної норми закону.

Таким чином, на думку колегії суддів, призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 покарання відповідає особі обвинуваченого та тяжкості ним вчиненого, за своїм видом і розміром є достатнім для виправлення ОСОБА_7 і перевиховання, у зв`язку з чим не вбачає підстав для пом`якшення призначеного покарання, а відтак вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 17 травня 2021 року не підлягає скасуванню, а апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 17 травня 2021 року, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України - без змін.

Ухвала Київського апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:

_____________________ _____________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3