Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/29/20
Провадження № 1-кп/499/8/22
У Х В А Л А

Іменем України

07 грудня 2022 року смт Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , учасників кримінального провадження: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 (далі - також прокурор), потерпілої ОСОБА_4 (далі - також потерпіла), захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 (далі - також захисник) розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в режимі відеоконференції, в порядку спеціального судового провадження, обвинувальний акт кримінального провадження № 0000803 за обвинуваченням ОСОБА_6 (далі - також обвинувачений), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ленінград, громадянина Російської Федерації, проживаючого за останніми відомими місцями перебування в квартирі АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України (далі - також КК),

В С Т А Н О В И В:

1.Суть питання, що вирішується ухвалою таке.

13 січня 2020 року до Іванівського районного суду Одеської області, надійшов обвинувальний акт кримінального провадження № 0000803 за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчинені кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 286 КК (далі - також обвинувальний акт, кримінальне провадження).

За обвинувальним актом, 25 серпня 2019 року, біля 01 години 00 хвилин, обвинувачений, керуючи власним автомобілем марки «RSF PIO DC 2233», номерний знак НОМЕР_1 (далі - також автомобіль) здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , якому внаслідок цього спричинені тілесні ушкодження небезпечні для життя, що призвело до настання смерті останнього.

Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 07 грудня 2022 року закрив кримінальне провадження на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 (Кримінального процесуального кодексу України, далі - також КПК) через закінчення, після повідомлення особі про підозру, строку досудового розслідування, визначеного статтею 219 Кримінального процесуального кодексу України (далі - ухвала від 07 грудня 2022 року).

Суд вирішує питання про постановлення ухвали щодо встановлення обставин порушення вимог кримінального процесуального законодавства для вжиття відповідних заходів реагування.

2.Учасники кримінального провадження висловили таке.

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що на час закінчення досудового розслідування та направлення обвинувального акту до суду не був включений до групи прокурорів, тому йому не відомі обставини, чому обвинувачений 06 січня 2020 року перетнув державний кордон України з російською федерацією та республікою Білорусь, а підготовка обвинувального акту для направлення до суду відбулася лише 08 січня 2020 року й безпосередня відправка поштою здійснена 09 січня 2020 року. Також зазначив, що суд користується повнотою влади, щоб реагувати на випадки неприбуття прокурора до суду й тривалості здійснення розшукових заходів стосовно обвинуваченого.

Захисник у судовому засіданні зазначив, що прокурор направив до суду обвинувальний акт поза межами строку досудового розслідування, а продовження строків досудового розслідування до 25 грудня 2019 року за відповідною ухвалою слідчого судді відбулося з порушенням вимог статті 294 КПК, оскільки клопотання слідчого не було погоджене керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора, тому просив закрити кримінальне провадження на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 КПК, не заперечивши фактичні дані встановлені судом з порушеного питання.

Потерпіла в судовому засіданні зазначила, що не може визначитися зі своєю правовою позицією, оскільки не розуміє чому обвинувачений зміг ухилитися від прибуття до суду.

3.Встановлені судом обставини такі.

25 серпня 2019 року відомості про можливе вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000803, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК (т.1, а.с. 210).

26 серпня 2019 року обвинуваченому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому частиною 2 статті 286 КК (том 2, а.с. 67-68).

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ухвалою від 28 серпня 2019 року наклав арешт на автомобіль обвинуваченого (далі - ухвала від 28 серпня 2019 року, том 2, а.с. 40-42).

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ухвалою від 21 жовтня 2019 року продовжив строк досудового розслідування в кримінальному провадженні до чотирьох місяців, тобто до 25 грудня 2019 року (далі - ухвала від 21 жовтня 2019 року, том 2, а.с. 40-42).

Одеський апеляційний суд ухвалою від 30 жовтня 2019 року застосував щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту до 26 грудня 2019 року включно (далі - ухвала від 30 жовтня 2019 року).

11 грудня 2019 року обвинуваченому повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому частиною 2 статті 286 КК (том 2, а.с. 73-78).

13 грудня 2019 року обвинуваченому та його захиснику повідомлено про завершення досудового розслідування і відкриття сторонам матеріалів провадження (том 1, а.с. 22-28).

16 грудня 2019 року з 09 години 05 хвилин до 12 години 45 хвилин, з 15 години 30 хвилин до 17 години 30 хвилин, 17 грудня 2019 року з 09 години 00 хвилин до 11 години 05 хвилин обвинувачений, його захисник та перекладач ОСОБА_8 ознайомлювалися з матеріалами справи (том 1, а.с. 22-28).

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ухвалою від 20 грудня 2019 року відмовив у задоволенні клопотання прокурора про встановлення строку обвинуваченому для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження (далі - ухвала від 20 грудня 2019 року, том 2, а.с.102-104).

26 грудня 2019 року складений та затверджений обвинувальний акт (том 1, а.с. 22-28).

27 грудня 2019 року обвинувачений в присутності захисника ОСОБА_9 відмовився від отримання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування та їх перекладу на російську мову (том 1, а.с. 36).

27 грудня 2019 року захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 отримав копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування та їх переклади на російську мову, про що зазначив в розписці (том 1, а.с. 37).

08 січня 2020 року заступник прокурора області ОСОБА_10 за супровідним листом направив справу до Іванівського районного суду Одеської області (далі - супровід, том 1, а.с. 1).

09 січня 2020 року обвинувальний акт фактично направлений поштою до Іванівського районного суду Одеської області, про що свідчить штамп на поштовому конверті (далі - конверт, том 1, а.с. 38).

13 січня 2020 року обвинувальний акт із реєстром матеріалів досудового розслідування надійшов до Іванівського районного суду Одеської області, що підтверджується вхідним штампом та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями (том 1, а.с. 1, 39).

З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що постановою заступника прокурора Одеської області про призначення групи прокурорів, які здійснюють повноваження у кримінальному провадженні, та призначено групу прокурорів у складі: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 (том 1, а.с. 22-28).

Суддя Іванівського районного суду Одеської області ухвалою від 15 січня 2020 року призначив підготовче судове засідання (том 1, а.с. 40).

Заступник прокурора області ОСОБА_23 постановою про заміну групи прокурорів які здійснюють повноваження у кримінальному провадженні від 02 січня 2020 року, з метою забезпечення більш ефективного підтримання державного обвинувачення в кримінальному провадженні, змінив склад групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у кримінальному провадженні та призначив прокурорів у складі прокурорів відділу прокуратури області: ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , та прокурорів Роздільнянської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 .. Старшим групи прокурорів призначив прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_11 (далі - також прокурор ОСОБА_11 , том 1, а.с. 62).

5лютого 2020 року прокурор ОСОБА_28 подав до суду письмову інформацію, що обвинувачений виїхав до цивільної дружини ОСОБА_29 , яка проживає в будинку АДРЕСА_2 (том 1, а.с. 64).

Сільський голова Киїнської сільської ради Чернігівського району, Чернігівської області листом №278 від 17 березня 2020 року повідомив, що обвинувачений на території сільської ради не проживає (том 1, а.с. 91).

Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 30 березня 2020 року, задовільнив клопотання прокурора ОСОБА_28 , оголосив розшук обвинуваченого та зупинив судове провадження по розгляду обвинувального акту до розшуку обвинуваченого. Організацію виконання ухвали щодо розшуку обвинуваченого доручив прокурору ОСОБА_11 , якого уповноважив негайно повідомити про місцезнаходження обвинуваченого (далі - ухвала 30 березня 2020 року, том 1, а.с. 97-99).

13 травня 2020 року прокурору ОСОБА_11 направлений запит щодо надання інформації про виконання розшукових заходів щодо обвинуваченого, який був отриманий 18 червня 2020 року (том 1, а.с. 106, 108).

21 липня 2020 року прокурору ОСОБА_11 направлений запит щодо надання інформації про виконання розшукових заходів щодо обвинуваченого, який був отриманий 01 вересня 2020 року (том 1, а.с. 109, 110).

16 вересня 2020 року прокурору ОСОБА_11 направлений запит щодо надання інформації про виконання розшукових заходів щодо обвинуваченого, який був отриманий 23 вересня 2020 року (том 1, а.с. 111, 112).

19 лютого 2021 року керівнику Одеської обласної прокуратури направлений запит щодо надання інформації про виконання розшукових заходів щодо обвинуваченого (том 1, а.с. 113).

08 квітня 2021 року прокурор ОСОБА_11 направив до суду повідомлення, яке надійшло 12 травня 2021 року в якому зазначив, що 06 квітня 2021 року Березівським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області обвинуваченого оголошено в розшук (далі - Повідомлення від 08 квітня 2021 року, том 1, а.с. 116).

19 квітня 2021 року начальник Березівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області направив до суду повідомлення, яке надійшло 11 травня 2021 року в якому зазначив, що заведено оперативно-розшукову справу категорії «Розшук» за №01607/2021 з метою встановлення місцезнаходження обвинуваченого (том 1, а.с. 119).

13 липня 2021 року начальнику відділення №1 Березівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області (далі - начальник відділення поліції) направлено запит з вимогою в строк до 21 липня 2021 року повідомити, які оперативно-розшукові заходи вжиті щодо розшуку обвинуваченого та результати таких заходів (далі - Запит від 13 липня 2021 року, том 1, а.с. 120).

17 листопада 2021 року суд направив письмову вимогу до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України щодо надання інформації з Бази даних "Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України" у формі витягу про те, чи перетинав обвинувачений державний кордон України, якщо перетинав, то коли і де, а також чи повертався на територію України з зазначенням дати в`їзду та виїзду, за період з 26 грудня 2019 року (далі - Письмова вимога від 17 листопада 2021 року, том 1, а.с. 123-124).

З інформації наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 30 листопада 2021 року вбачається, що обвинувачений 06 січня 2020 року о 03 годині 19 хвилин перетнув державний кордон України з російською федерацією та республікою Білорусь в пункті пропуску Сеньківка на автомобілі, номерний знак НОМЕР_1 (далі - Відповідь від 30 листопада 2021 року, том 1, а.с. 133).

Заступник керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_30 постановою про заміну групи прокурорів які здійснюють повноваження у кримінальному провадженні від 14 січня 2022 року, з метою забезпечення більш ефективного підтримання державного обвинувачення в кримінальному провадженні, змінив склад групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у кримінальному провадженні та призначив прокурорів у складі: ОСОБА_11 , ОСОБА_25 , ОСОБА_31 , ОСОБА_16 , ОСОБА_13 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_3 . Старшим групи прокурорів визначив прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_11 , якому доручено керувати діями інших прокурорів у кримінальному провадженні (том 1, а.с. 143-145).

20 травня 2022 року прокурор ОСОБА_3 подав до суду клопотання про здійснення спеціального судового провадження та просив суд для вирішення цього клопотання відновити провадження (том 1, а.с. 155-160).

Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 13 червня 2022 року відновив судове провадження щодо розгляду обвинувального акту (том 1, а.с. 164).

Іванівський районний суд Одеської області ухвалою від 06 липня 2022 року задовільнив клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження та призначив судовий розгляд (том 1, а.с. 186-187).

4. Положення закону, якими суд керувався, в редакції чинній на момент початку виконання процесуальної дії або прийняття процесуального рішення такі.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (частина 1 статті 2 КПК).

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; розумність строків (пункт 1, 2, 21 частина 1 статті 7 КПК).

Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (частина 1 статті 9 КПК).

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу (частина 6 статті 9 КПК).

Під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень (частина 1 статті 28 КПК).

Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд (частина 2 статті 28 КПК).

Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите (частина 5 статті 28 КПК).

Прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений: починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; мати повний доступ до матеріалів, документів та інших відомостей, що стосуються досудового розслідування; доручати органу досудового розслідування проведення досудового розслідування; доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом; доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам; скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих; ініціювати перед керівником органу досудового розслідування питання про відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування та призначення іншого слідчого за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу, або у випадку неефективного досудового розслідування; приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження та продовження строків досудового розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; погоджувати або відмовляти у погодженні клопотань слідчого до слідчого судді про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій у випадках, передбачених цим Кодексом, чи самостійно подавати слідчому судді такі клопотання; повідомляти особі про підозру; пред`являти цивільний позов в інтересах держави та громадян, які через фізичний стан чи матеріальне становище, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права, у порядку, передбаченому цим Кодексом та законом; затверджувати чи відмовляти у затвердженні обвинувального акта, клопотань про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, вносити зміни до складеного слідчим обвинувального акта чи зазначених клопотань, самостійно складати обвинувальний акт чи зазначені клопотання; звертатися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; підтримувати державне обвинувачення в суді, відмовлятися від підтримання державного обвинувачення, змінювати його або висувати додаткове обвинувачення у порядку, встановленому цим Кодексом; погоджувати запит органу досудового розслідування про міжнародну правову допомогу, передання кримінального провадження або самостійно звертатися з таким клопотанням в порядку, встановленому цим Кодексом; доручати органу досудового розслідування виконання запиту (доручення) компетентного органу іноземної держави про міжнародну правову допомогу або перейняття кримінального провадження, перевіряти повноту і законність проведення процесуальних дій, а також повноту, всебічність та об`єктивність розслідування у перейнятому кримінальному провадженні; перевіряти перед направленням прокуророві вищого рівня документи органу досудового розслідування про видачу особи (екстрадицію), повертати їх відповідному органу з письмовими вказівками, якщо такі документи необґрунтовані або не відповідають вимогам міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, чи законам України; доручати органам досудового розслідування проведення розшуку і затримання осіб, які вчинили кримінальне правопорушення за межами України, виконання окремих процесуальних дій з метою видачі особи (екстрадиції) за запитом компетентного органу іноземної держави; оскаржувати судові рішення в порядку, встановленому цим Кодексом; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом (частина 2 статті 36 КПК).

Прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті (частина 2 статті 37 КПК).

Якщо прокурор, який у відповідному кримінальному провадженні здійснює повноваження прокурора, не може їх здійснювати через задоволення заяви про його відвід, тяжку хворобу, звільнення з органу прокуратури або з іншої поважної причини, що унеможливлює його участь у кримінальному провадженні, повноваження прокурора покладаються на іншого прокурора керівником відповідного органу прокуратури. У виняткових випадках повноваження прокурора можуть бути покладені керівником органу прокуратури на іншого прокурора цього органу прокуратури через неефективне здійснення прокурором нагляду за дотриманням законів під час проведення досудового розслідування. (частина 3 статті 37 КПК).

Прокурор підтримує державне обвинувачення в судовому провадженні щодо кримінальних правопорушень, користуючись при цьому правами і виконуючи обов`язки, передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України (частина 1 статті 22 Закону України «Про прокуратуру).

Керівники прокуратур усіх рівнів, структурних підрозділів прокуратур усіх рівнів, їх перші заступники та заступники відповідно до розподілу обов`язків та у межах повноважень, передбачених КПК: у складному кримінальному провадженні відповідною постановою визначають групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у провадженні, у тому числі з числа прокурорів прокуратур різних рівнів, а також прокурора для керівництва такою групою (старшого групи прокурорів), який забезпечує загальне планування, розподіл обов`язків та навантаження між членами групи, доступ членів групи до накопиченої інформації, організацію обміну потрібною інформацією, контроль за своєчасністю та повнотою проведення процесуальних і слідчих дій, враховує мотивовані позиції прокурорів групи щодо додержання вимог законодавства, виконання завдань кримінального провадження, реагує на факти порушень вимог кримінального процесуального законодавства (пункт 2 розділу IV Порядку організації діяльності прокурорів і слідчих органів прокуратури у кримінальному провадженні затвердженого наказом Генерального прокурора України № 51 від 28 березня 2019 року, далі - також Порядок).

Прокурор у кримінальному провадженні, здійснюючи процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, відповідно до вимог законодавства: - забезпечує виконання завдань кримінального провадження з дотриманням його загальних засад; - забезпечує виконання завдань кримінального провадження з дотриманням його загальних засад, перевіряє законність і обґрунтованість рішення про закриття кримінального провадження, у тому числі повноту проведення досудового розслідування, захист інтересів учасників кримінального провадження, вирішення питань про спеціальну конфіскацію, долю майна та документів, вилучених або наданих під час досудового розслідування, скасування обмежувальних заходів; - здійснює інші повноваження, передбачені КПК України (абзац 2, 6, 20 пункту 3 розділу IV Порядку).

Прокурори у судовому провадженні відповідно до вимог законодавства: - особисто беруть участь у судових засіданнях, ініціюють привід обвинуваченого чи зміну запобіжного заходу на більш суворий; - здійснюють інші повноваження, передбачені КПК України. (пункт 4 розділу V Порядку).

Старші групи прокурорів відповідно до вимог законодавства: - організовують участь прокурорів групи в усіх судових засіданнях; - особисто беруть участь у судових засіданнях; під час судового провадження координують діяльність прокурорів групи та узгоджують їх процесуальні позиції (пункт 5 розділу V Порядку).

Прокурори у підготовчому судовому засіданні відповідно до вимог законодавства: за наявності підстав заявляють клопотання про витребування речей чи документів, розгляд судом питання про обрання, зміну, скасування або продовження заходів забезпечення кримінального провадження (в тому числі запобіжного заходу щодо обвинуваченого), долучення документів і матеріалів, що мають значення для кримінального провадження (пункт 6 розділу V Порядку).

Прокурори під час судового розгляду відповідно до вимог законодавства у межах повноважень забезпечують своєчасне та повне виконання органом досудового розслідування доручень суду про проведення слідчих (розшукових) дій, ухвалених за їх клопотаннями (пункт 7 розділу V Порядку).

5. Мотиви, з яких суд виходить при постановленні ухвали такі.

Суд, за наявності підстав має звертати увагу державних органів, громадських організацій або посадових осіб на встановлені по справі факти порушення закону, причини і умови, що сприяли вчиненню кримінального правопорушення і вимагають вжиття відповідних заходів, або виявленні порушення прав громадян та інші порушення закону, допущені при провадженні дізнання, досудового слідства або при розгляді справи, шляхом постановлення відповідної ухвали.

Суд зауважує, що кримінальні процесуальні рішення - це правозастосовні акти уповноважених державних органів або посадових осіб, виражені у встановленій законом процесуальній формі та прийняті в межах їх компетенції в передбаченому законом порядку. Вони виражають владні волевиявлення про дії та спрямовані на виконання завдань кримінального провадження із застосуванням загальних засад кримінального провадження, зокрема й законності, верховенства права.

Суд зазначає, що КПК не врегульоване питання постановлення такого виду судових рішень, як-то окрема ухвала, постановлення якої надавало б можливість суду безпосередньо, прямо звертатися до державних органів, посадових чи службових осіб заради належного реагування на встановлені під час судового розгляду порушення закону; не виконання або неналежне виконання уповноваженими особами обов`язків у кримінальному провадженні; не забезпечення дотримання прав і основоположних свобод людини органом досудового розслідування, прокурором у кримінальному провадженні тощо.

Таким єдиним випадком, коли КПК прямо передбачає можливість постановлення окремих ухвал, є наявність процесуальних підстав, визначених статтею 378 КПК.

Натомість, системний аналіз норм пункту 24 частини 1 статті 3, статей 110, 369, 371, 372 КПК свідчить, що рішення судів будь-якої інстанції приймаються через вчинення особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, спрямовані на досягнення завдань кримінального провадження, постановлені або ухвалені в рамках судового розгляду, встановлених для відповідного виду провадження.

Зокрема, судове рішення приймається у формі ухвали, постанови або вироку, які мають відповідати вимогам, передбаченим статтями 369, 371-374 КПК. Судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку. Судове рішення, у якому слідчий суддя, суд вирішує інші питання, викладається у формі ухвали.

Отже, процесуальні рішення ухвалюються для встановлення і закріплення кримінальними процесуальними засобами ознак вчиненого кримінального правопорушення, доведеності винуватості (невинуватості) осіб, які його вчинили під час кримінального провадження, інших обставин, передбачених статтею 91 КПК, а також заради забезпечення кримінального провадження з метою вирішення інших питань, тобто будь-яких, які викладається в формі ухвали.

Тому, суд вважає можливим ухвалити рішення, яке не пов`язане із суттю кримінального провадження або з його забезпеченням, оскільки, постановлення такої ухвали має зумовлюватися позитивним впливом на ефективність здійснення правосуддя в конкретному кримінальному провадженні та забезпеченням конституційного права на судовий захист.

Принаймні суд, за наявності відповідних підстав та відсутності норм КПК, які забороняють ухвалювати такі рішення, має процесуальні повноваження для постановлення ухвали, яка не вирішує справу по суті, однак сприяє вирішенню іншого питання щодо звернення уваги уповноважених органів на встановлені у кримінальному провадженні факти порушення законодавства України, які потребують вжиття належних заходів реагування.

Вирішуючи питання щодо необхідності постановлення цієї ухвали суд зазначає, що:

-25 серпня 2019 року відомості про можливе вчинення кримінального правопорушення внесені до ЄРДР за №0000803, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК та 26 серпня 2019 року обвинуваченому повідомлено про підозру;

-ухвалою від 21 жовтня 2019 року строк досудового розслідування продовжено до 25 грудня 2019 року включно. Інших доказів продовження строку досудового розслідування у встановленому процесуальним законом порядку, сторони до суду не надали;

-13 грудня 2019 року обвинуваченому та його захиснику повідомлено про завершення досудового розслідування та надано стороні захисту доступ до матеріалів справи;

-16, 17 грудня 2019 року обвинувачений, його захисник й перекладач ОСОБА_8 ознайомилися з матеріалами кримінального провадження;

-ухвалою від 20 грудня 2019 року в задоволенні клопотання прокурора про встановлення строку обвинуваченому для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження відмовлено;

-26 грудня 2019 року обвинувальний акт складено та затверджено, а підготовка до його направлення до Іванівського районного суду Одеської області виходячи зі супроводу відбулася лише 08 січня 2020 року, безпосередня відправка здійснена 09 січня 2020 року, про що свідчить штамп на конверті, який отриманий судом 13 січня 2020 року.

З наведеного вбачається, що обвинувальний акт хоча складений та підписаний 26 грудня 2019 року, однак направлений до суду тільки 09 січня 2020 року й отриманий судом 13 січня 2020 року, що свідчить про очевидне порушення прокурором вимог кримінального процесуального законодавства України, незважаючи, що часовий проміжок з 16 по 17 грудня 2019 року згідно з приписами статті 219 КПК не включається в строк досудового розслідування.

Суд звертає увагу, що строк досудового розслідування в кримінальному провадженні ухвалою від 21 жовтня 2019 року продовжений до чотирьох місяців, тобто до 25 грудня 2019 року, хоча й за клопотанням слідчого, з огляду на вимоги пункту 2 частини 3 статті 294 КПК, погодженого неналежним суб`єктом, себто начальником прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_11 , а не керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора тощо. Відтак кінцева дата закінчення досудового розслідування однозначно встановлена, і з урахуванням приписів статті 219 КПК, саме звернення до суду з обвинувальним актом повинно було відбутись до цієї дати.

Однак, відповідний прокурор, достовірно знаючи про постановлення слідчим суддею ухвал від 21 жовтня 2019 року, від 30 жовтня 2019 року, від 20 грудня 2019 року, й відповідно закінчення: 25 грудня 2019 року строку досудового розслідування, 26 грудня 2019 року застосованого стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту належних заходів щодо своєчасного складення, затвердження та направлення обвинувального акту до суду не здійснив.

Надалі, після надходження 13 січня 2020 року обвинувального акту до суду та призначення судом ухвалою від 15 січня 2020 року підготовчого судового засідання, відповідним прокурором не вчинялися жодні дії щодо подання клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження (запобіжні заходи, арешт майна), розшукових заходів тощо.

Навіть, після постановлення судом ухвали від 30 березня 2020 року, відповідним прокурором не забезпечувалося виконання розшуку обвинуваченого, незважаючи на неодноразові запити суду, направлені до Одеської обласної прокуратури 13 травня 2020 року, 21 липня 2020 року, 16 вересня 2020 року, 19 лютого 2021 року відповідно.

Згодом стало відомо, що прокурор взагалі не забезпечував своєчасне та повне виконання розшукових дій стосовно обвинуваченого на підставі ухвали від 30 березня 2020 року, оскільки відповідно до Повідомлення від 08 квітня 2021 року обвинуваченого оголошено в розшук тільки 06 квітня 2021 року, тобто більше ніж через рік після постановлення цієї ухвали.

Опісля, суд вимушений був самостійно вживати заходи щодо встановлення місцезнаходження обвинуваченого, тому що на черговий Запит від 13 липня 2021 року направлений начальнику відділення поліції відносно повідомлення про вжиті оперативно-розшукові заходи по розшуку обвинуваченого відповідь не надійшла, а прокурор тривалий час жодного разу не повідомляв суд про результати виконання таких заходів.

Так, суд направив письмову вимогу від 17 листопада 2021 року до Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України.

Відповідь від 30 листопада 2021 року свідчить, що обвинувачений 06 січня 2020 року о 03 годині 19 хвилин перетнув державний кордон України з російською федерацією та республікою Білорусь в пункті пропуску Сеньківка на власному автомобілі, номерний знак НОМЕР_1 .

Тому, незалежно від результатів перегляду ухвали від 07 грудня 2022 року в разі її оскарження в апеляційному порядку, суд вважає, що це не спростує того факту, що на момент фактичного направлення 09 січня 2020 року обвинувального акту до суду, обвинувачений вже 06 січня 2020 року здійснив виїзд на автомобілі з території України до російської федерації, незважаючи на арешт автомобіля.

Очевидно, що з огляду на обов`язки та повноваження визначені КПК, Порядком прокурори під час здійснення нагляду за додержанням законів у ході досудового розслідування, судового провадження повинні були забезпечити виконання завдань кримінального провадження з дотриманням загальних засад кримінального провадження, зокрема, законності, розумності строків, тобто неухильного додержання вимог Конституції України, КПК, вимог інших нормативно-правових актів.

Зрештою, прокурорами не забезпечено в рамках строку досудового розслідування та судового провадження необхідних, належних дій при здійсненні повноважень у кримінальному проваджені. Зокрема, не дотримано строків досудового розслідування, не забезпечено своєчасне виконання процесуальних дії й прийняття процесуальних рішень, що призвело до настання негативних наслідків, а саме: невиконання завдань кримінального провадження, визначених статтею 2 КПК, порушення вимог статті 28 КПК, та як наслідок це стало причиною до тривалого розгляду судового провадження, не отримання потерпілою, суспільством та державою захисту від кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений фактично ухилився від правосуддя, а кримінальне провадження закрите судом на підставі пункту десятого частини першої статті 284 КПК.

Суд констатує, що зазначене свідчить про факт неналежного виконання прокурорами у кримінальному провадженні службових (посадових) обов`язків, а таке потребує відповідного реагування заради досягнення подальших цілей щодо позитивного впливу на ефективність здійснення правосуддя в кримінальних провадженнях.

Одночасно суд наголошує, що наслідки таких неналежних процесуальних дій прокурорів підривають авторитет не тільки окремого прокурора, а й всієї системи органів прокуратури та правосуддя в цілому. Оскільки, бодай з точки зору стороннього спостерігача та потерпілої виглядає так, що органи державної влади сприяли ухиленню обвинуваченого від правосуддя, який фактично не підданий кримінальному покаранню, тому що вину його не доведено в законному порядку. Вирок за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення щодо порушення правил безпеки дорожнього руху при керуванні транспортним засобом, які спричинили смерть потерпілого не ухвалений, через закриття кримінального провадження, а факт здійснення обвинуваченим виїзду на автомобілі з території України до російської федерації, взагалі, поза всяким сумнівом призводить до уникнення ним відбуття реального кримінального покарання, навіть в разі ухвалення судом обвинувального вироку.

Однак суд не може заздалегідь стверджувати, що прокурори свідомо вчиняли дії, які призвели до таких наслідків, але в свідомого розсудливого спостерігача, а також потерпілої може скластися враження, що такі дії чи бездіяльність прокурорів були необхідними для надання можливості обвинуваченому ухилитися від суду. Особливо це «викликає стурбованість», з огляду на те, що обвинувачений є громадянином російської федерації, яка на той час вже здійснювала агресію проти України, й такі обставини достовірно були відомі прокурорам, які не вчинили достатніх, своєчасних дій, щоб завадити перетину обвинуваченим державного кордону України, доречі на власному автомобілі на який ухвалою від 28 серпня 2019 року був накладений арешт, а реєстр матеріалів досудового розслідування не містить відомостей про скасування такого арешту майна.

Таким чином, суд вважає, що встановлене потребує ретельної перевірки, прийняття стосовно прокурорів відповідних рішень та вжиття відповідних заходів реагування заради недопущення подібних випадків на майбутнє. Хоча насправді, в разі вжиття реальних заходів з порушеного питання та оприлюднення прийнятих рішень, напевно, це буде виглядати, як лише «боротьбою» з наслідками. Проте, прийняті належні, своєчасні і правильні рішення, очевидно будуть сприяти зміцненню авторитету і репутації правосуддя.

6. Висновок суду такий.

З огляду на зазначене суд доходить висновку про необхідність постановлення ухвали за якою порушити перед Генеральним прокурором України питання щодо встановлення наявності чи відсутності факту невиконання прокурорами в кримінальному провадженні норм законодавства України, правил професійної етики, виконання посадових обов`язків, що потягло за собою настання негативних наслідків, заради подальшого вжиття відповідних заходів реагування для недопущення порушення вимог кримінального процесуального законодавства, усунення подібних порушень в майбутньому.

7. Щодо інших питань суд зазначає таке.

Зважаючи на відсутність електропостачання та проходження суддею навчання, яке відбулося 08 грудня 2022 року повний текст ухвали виготовлено 15 грудня 2022 року.

Керуючись статтями 9, 369, 372 КПК, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Порушити перед Генеральним прокурором України питання щодо встановлення наявності чи відсутності факту невиконання прокурорами в кримінальному провадженні № 0000803 норм законодавства України, правил професійної етики, виконання посадових обов`язків, що потягло за собою настання негативних наслідків.

Про вжиті заходи реагування невідкладно повідомити суд.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її оголошення та не може бути оскаржена.

Повний текст ухвали складено 15 грудня 2022 року.

СуддяОлександр КРАВЧУК