СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/2314/22
Провадження № 1-кп/306/326/22
У Х В А Л А

28 грудня 2022 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання заступника керівника окружної прокуратури начальника Свалявського відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження внесеного в ЄРДР за № 0000356 від 10.06.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

Начальник Свалявського відділу Мукачівської окружної прокуратури звернувся до суду з даним клопотанням, посилаючись на те, що у провадженні СВ ВП №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області перебуває кримінальне провадження№ 0000356 від 10.06.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

Зазначив, що протягом досудового розслідування встановлено, що 10.06.2017 року до чергової частини відділення поліції надійшла заява ОСОБА_5 , про те, що в період часу з 21.00 год 09.06.2017 року по 08.00 год. 10.06.2017 року, невідома особа викрала автомобіль ВАЗ 21011-СПГ, д.н.з. НОМЕР_1 , 1980 року випуску, жовтого кольору, номер шасі НОМЕР_2 , який належав заявнику.

Вказує, що за час досудового розслідування даного кримінального провадження було проведено ряд слідчих (розшукових) дій, у тому числі допитано ряд свідків, однак особу, яка вчинила дане кримінальне правопорушення встановлено не було, а строк притягнення особи до кримінальної відповідальності , встановлений ст. 49 КК України закінчився, тому просить суд, закрити кримінальне провадження №0000356 від 10.06.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, на підставі п.3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

У судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав та просив закрити кримінальне провадження, оскільки особу, яка вчинила кримінальне правопорушення не встановлено, а строки її притягнення до кримінальної відповідальності вже минули.

Заслухавши пояснення прокурора суд дійшов встановив наступне.

За приписом статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження, зокрема, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Стаття 25 КПК України, зокрема, зобов`язує прокурора, слідчого вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Згідно з п.31 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

За приписами ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) установлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у п.42 рішення у справі «Михалкова та інші проти України» від 13.01.2011 року зазначив, що за статтею 1 Конвенції держава зобов`язана гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції, що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження та оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

За правовим змістом вищезгаданих норм права, для закриття кримінального провадження необхідна наявність одночасно двох обставин, а саме: закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та неможливість досудового слідства встановити особу, яка вчинила кримінальне правопорушення. При цьому, неможливість встановлення особи, повинно бути доведено доказами, які б давали суду можливість дійти до висновку, що органами досудового розслідування було вжито всіх можливих заходів для встановлення особи.

Усупереч наведеному, прокурором, на підтвердження обставин, наведених у клопотанні, не надано жодних належних і допустимих доказів та не надано матеріалів кримінального провадження № 0000356 від 10.06.2017 року, тому суд дійшов висновку, що задоволення такого суперечитиме завданням та загальним засадам, встановленим чинним КПК України, принципу верховенства права та матиме формальний характер.

За таких обставин, у задоволенні клопотання належить відмовити.

Керуючись, ст. 2, 25, 84, 91-93, 284, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання заступника керівника окружної прокуратури начальника Свалявського відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження внесеного в ЄРДР за № 0000356 від 10.06.2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня оголошення через Свалявський районний суд Закарпатської області.

ГОЛОВУЮЧИЙ : ОСОБА_1