Справа № 128/2285/15-к
УХВАЛА

30 січня 2023 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника- ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу в виді тримання під вартою обвинуваченому та клопотання обвинуваченого про застосування запобіжного заходу в виді цілодобового домашнього арешту в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 20.04.2015 в ЄРДР за № 0000547 по обвинуваченню ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені 20.04.2015 в ЄРДР за № 0000547 по обвинуваченню ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 21 вересня 2022 року судове провадження зупинено до розшуку обвинуваченого ОСОБА_5

30.01.2023 на виконання ухвали суду від 21.09.2022 уповноваженими особами органу поліції обвинувачений ОСОБА_5 був доставлений до приміщення суду, у зв`язку із чим ухвалою судді Вінницького районного суду Вінницької області від 30.01.2023 судове провадження у даному кримінальному провадженні відновлено та призначено у відкрите судове засідання.

У даному судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане ним до суду письмове клопотання про застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке він обґрунтував тим, що ОСОБА_5 переховується від суду, його вік і стан здоров`я, матеріальний стан, а також те, що він офіційно не працює, не має постійного джерела доходів, стійких соціальних зв`язків, вчинив новий, умисний, корисливий злочин, тому наявні усі підстави вважати про схильність останнього до вчинення протиправних діянь, наявність можливості переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити нові кримінальні правопорушення. Вказане свідчить про наявність ризиків, яким неможливо запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою.

Вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 не перешкоджатиме останньому здійснити дії, передбачені п. п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не гарантуватиме виконання покладених на нього обов`язків та не забезпечить дотримання розумних строків судового розгляду справи.

У зв`язку з чим, просить суд застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з можливістю внесення застави в розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з покладенням обов`язків передбачених положеннями КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував щодо клопотання прокурора, зазначив що бажає щоб йому призначили запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_4 , підтримав позицію ОСОБА_5 , також заперечував щодо клопотання прокурора про застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки дане кримінальне провадження знаходиться в суді з 2015 року і ніяких інших злочинів обвинувачений не вчиняв, а тому вважає, що достатнім буде запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував щодо задоволення усного клопотання обвинуваченого, з підстав зазначених в обґрунтування заявленого ним письмового клопотання. Просив відмовити у задоволені клопотання обвинуваченого.

Вислухавши клопотання прокурора, усне клопотання обвинуваченого, міркування щодо них учасників кримінального провадження, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до такого висновку.

Так, згідно положень ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно до п. п.2,4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років або до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до положень, викладених в ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення. Європейський суд з прав людини стверджує, що вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»). З наведеного витікає, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

Судом установлено, що у зв`язку із численними неявками в судове засідання обвинуваченого ОСОБА_5 , ухвалами суду обвинувачений ОСОБА_5 двічі було оголошено у розшук, а саме ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 11.08.2015 та від 21.09.2022.

Вирішуючи письмове клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує вимоги п.п.3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою; також суд враховує, що тримання під вартою є винятковим та відповідно до ст. 176 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Оглянувши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що клопотання прокурора про застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підлягає задоволенню, оскільки обвинувачений неодноразово порушував обов`язок прибувати за викликом суду, тим самим перешкоджав розгляду кримінального провадження, двічі перебував у розшуку, що вимагає застосування саме виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім того, суд бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_5 є особою, будучи раніше судимою, останній раз вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 20.12.2021 за ч.1 ст.185 КК України, також обвинуваченому ОСОБА_5 інкримінується вчинення злочину, який відноситься згідно КК України до класифікації тяжких злочинів та категорії кримінальних правопорушень проти власності, тому суд вважає що існує ризик того, що будучи на волі обвинувачений може продовжувати переховуватися від суду та вчинити інші злочини.

Відтак, суд приходить до висновку, що більш м`який запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не виправдає себе та не може забезпечити цілей кримінального провадження, та не зможе запобігти встановленим судом ризикам, передбаченим п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Тому, не зачіпляючи питання доказовості вини обвинуваченого з метою дотримання балансу між суспільним інтересом та правом особи на особисту свободу, суд доходить висновку, що для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків та уникнення встановлених судом ризиків, йому доцільно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, а саме - по 30 березня 2023 року включно, з одночасним визначенням запобіжного заходу у вигляді застави для забезпечення виконання ОСОБА_5 обов`язків, визначених ст.194 КПК України та встановленням розміру застави останньому 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних особі, що становить 134 200 гривень, таким чином задовольнивши клопотання прокурора.

Керуючись ст.331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Письмове клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою, - строком на шістдесят днів, тобто, по 30 березня 2023 року включно.

Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 , - обов`язків, визначених КПК України.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 заставу в розмірі 50 (п`ятдесяти ) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних особі, що становить 134200 ( сто тридцять чотири тисячі двісті) гривень та надати можливість внесення даної застави за наступними реквізитами: код отримувача (код за ЄДРПОУ)26286152; Банк отримувача - ДКСУ, м. Київ; код банку отримувача (МФО)820172; рахунок отримувача UA0000401.

Роз`яснити, що обвинувачений або його заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави надати суду протягом двох днів підтверджуючі документи.

У разі внесення застави на обвинуваченого ОСОБА_5 покласти обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, зокрема:

1) повідомляти суд про своє місце проживання та зміну свого місця проживання та/або місця роботи, навчання;

2) утримуватися від спілкування із потерпілими та свідком у даному кримінальному провадженні;

3) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в України;

4) не відлучатися із фактичного місця проживання - без дозволу суду.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити по 30.03.2023 включно.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Територіального управління ДСА України у Вінницької області коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі ДУ «ВУВП (№ 1)».

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа ДУ «ВУВП (№ 1)» негайно має здійснити розпорядження про звільнення обвинуваченого з-під варти та повідомити про це письмово Вінницький районний суд Вінницької області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , останній вважатиметься таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Повна ухвала суду проголошена 01.02.2023 о 09.00 год.

Суддя ОСОБА_6