1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/8760/22 1-кс/335/3158/2022
27 грудня 2022 року м. Запоріжжя
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, яка професійно-технічну освіту, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштованої, не одруженої, такої, що не має на утриманні неповнолітніх дітей чи осіб похилого віку, раніше не судимої,
підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,
27.12.2022 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 1 ЗРУП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 , про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів.
Зокрема, досудовим розслідуванням встановлені обставини, що дають підстави підозрювати, що 25 грудня 2022 року приблизно о 05 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи на ґрунті раптово виниклих через ревнощі неприязних відносин, під час конфлікту, маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень, перебуваючи у приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, тримаючи у руці предмет, що має колюче-ріжучі властивості, нанесла вказаним предметом потерпілому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , один удар в область трапецієподібного м`язу, чим спричинила останньому тілесне ушкодження у вигляді одиночного сліпого колото-різаного поранення ділянки лівого плечового суглобу з ушкодженням пахвової артерії та гострою крововтратою, яке кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, внаслідок якого 25 грудня 2022 року настала смерть ОСОБА_9 ..
Клопотання про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під варту обґрунтовується наявністю ризиків, зазначених у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також неможливістю запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримали, пославшись на факти та доводи, викладені у ньому.
Підозрювана ОСОБА_5 проти задоволення клопотання частково заперечувала. Не оспорюючи свою причетність до події, що стала підставою для початку досудового розслідування, просила застосувати до неї домашній арешт, пославшись на те, що намірів ухилятись від досудового розслідування та суду не має, наслідки такого ухилення розуміє, має житло, яким користується на законних підставах, а також засоби до існування в умовах домашнього арешту, зобов`язується виконувати свої процесуальні обов`язки.
Захисник підозрюваної, адвокат ОСОБА_6 , підтримав думку свого підзахисного, зауваживши, що, на його думку, стороною обвинувачення не доведено наявність вказаних у клопотанні ризиків такого ступеня, що надав би підстави для взяття підозрюваного під варту, і просив обмежитись запобіжним заходом у виді домашнього арешту.
Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, виходячи з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Щодо обґрунтованості підозри.
Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).
У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент вчинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).
При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи
Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.
Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.
З матеріалів, доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 121 КК України.
На підтвердження обґрунтованості підозри слідчий та прокурор надали в копіях відповідні докази:
-протокол огляду місця події від 25.12.2022;
-протокол допиту потерпілої ОСОБА_10 ;
-протоколи допитів свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ;
-лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_17 ;
-протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 25.12.2022.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, зазначених вище, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення ОСОБА_5 інкримінованого їй кримінального правопорушення.
Щодо наявності ризиків.
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що на теперішній час існують такі заявлені органом досудового розслідування судом ризики, що визначені у ст. 177 КПК України:
- ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду;
- ризик незаконного впливу на потерпілого;
- ризик вчинення нового кримінального правопорушення.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створитимуть загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Зокрема доказами на обґрунтування ризику можуть бути, зокрема:
- документи, підтверджуючі, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку;
- інформація про притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності, інформація про кримінальні зв`язки особи;
- перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином підтверджене документально;
- необхідні докази того, що особа вчиняє якісь конкретні дії, направлені на створення перешкод правосуддю;
- вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується, - документами, довідками про те, що особа вже притягалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має не зняту чи не погашену судимість, схильна до протиправної поведінки, притягалась до адміністративної відповідальності, інформація про те, що не будучи раніше судимою, особа вчинила декілька злочинів.
Оцінивши доводи, наведені у клопотанні слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні не довела наявність підстав вважати, що вказані у клопотанні ризики мають настільки високий ступінь, що можуть бути підставою для застосування до підозрюваного такого виключного запобіжного заходу, як тримання під вартою.
Щодо ризику переховування від досудового розслідування та суду.
Так, слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо того, що діяння, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , є тяжким злочином, відповідальність за вчинення якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.
Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (Clooth v. Belgium (Клоот проти Бельгії), § 40).
ОСОБА_5 раніше не судима, має стійкі соціальні зв`язки із матір`ю та сестрою, має у користування жиле приміщення, що перебуває у власності її матері. І хоча жодної особи на утриманні вона не має та існує за рахунок матеріальної допомоги від родичів та близьких, зловживає алкогольними напоями, - стороною обвинувачення не наведено доказів на підтвердження того, що ОСОБА_5 схильна до систематичної протиправної поведінки та (або) до ухилення від виконання процесуальних обов`язків підозрюваного у кримінальному провадженні.
Слідчий суддя також враховує, що ОСОБА_5 до свого затримання не вживала заходів, спрямованих на таке ухилення, і взагалі вочевидь не має власних коштів та засобів, необхідних для зміни місця перебування та переховування.
Щодо ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні
Оцінюючи можливість впливу на потерпілого та свідків, слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є потерпілими та свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).
За таких обставин ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від потерпілого та дослідження їх судом.
Разом із цим, додані до клопотання протоколи допиту свідків та потерпілої свідчать, що ніхто з них не був безпосереднім очевидцем смерті ОСОБА_9 , а їх показання стосуються лише обставин життя ОСОБА_5 , що передували подіям 25.12.2022.
З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає недоведеним наявність вказаного ризику в такому ступені, який вимагав би ізоляції ОСОБА_5 від суспільства на час досудового розслідування.
Ризик вчинення підозрюваною нових кримінальних правопорушень, з огляду на надані слідчому судді обставини її біографії, взагалі нічим не підтверджується.
Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Таким чином, фактично єдиним ризиком, про наявність якого доцільно стверджувати, є ризик ухилення від досудового розслідування та суду, однак, на переконання слідчого судді, запобігти йому цілком можливе шляхом застосування до ОСОБА_5 цілодобового домашнього арешту.
При цьому суд погоджується з доводами захисника щодо того, що ОСОБА_5 лише підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, вина її остаточно не доведена, тоді як вона раніше ніколи не притягувалась до юридичної відповідальності, і поміщення її в умови слідчого ізолятора є недоцільним.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 175-177, 182, 183, 194, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України,
Клопотання слідчого СВ ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , задовольнити частково.
Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на шістдесят днів.
Строк запобіжного заходу обчислювати з 25.12.2022 і по 23.02.2023 включно.
Заборонити підозрюваній ОСОБА_5 протягом строку дії домашнього арешту цілодобово залишати житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .
Покласти на підозрювану ОСОБА_5 обов`язки негайно стати на облік до Відділення поліції № 1 ЗРУП Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, прибути до місця свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , та в подальшому цілодобово не відлучатись з місця проживання, якщо це не пов`язано з обов`язком з`являтись за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.
Покласти на ОСОБА_5 обов`язки прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або до суду за першою вимогою, та утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні.
Попередити підозрювану ОСОБА_5 про те, що у разі ухилення від виконання цієї ухвали слідчим суддею, судом може бути вирішено питання про зміну запобіжного заходу щодо неї на більш суворий.
Виконання цієї ухвали в частині контролю за дотриманням ОСОБА_5 порядку та умов домашнього арешту покласти на Відділення поліції № 1 ЗРУП Головного управління Національної поліції в Запорізької області.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали оголошений о 09 год. 00 хв. 28.12.2022.

Слідчий суддя ОСОБА_1