Справа№ 953/1187/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2023 Київський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження в м. Харкові кримінальне провадження № 0003131 від 11.10.2022 р. за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Первомайське, Шевченківського району Харківської області, громадянки України, із вищою освітою, розлученої, не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

22 лютого 2022 року Президент Російської Федерації, реалізуючи злочинний план, направив до Ради Федерації звернення про використання Збройних Сил РФ за межами РФ, яке було задоволено.

24 лютого 2022 року о 5 годині Президент Російської Федерації оголосив про рішення розпочати військову операцію в Україні.

У подальшому Збройними Силами РФ, які діяли за наказом керівництва РФ і ЗС РФ, здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромам, військовим штабам і складам ЗС України, а також підрозділами ЗС та інших військових формувань РФ здійснено вторгнення на територію суверенної держави Україна.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24 лютого 2022 року о 05:00 годині, за наказом Президента Російської Федерації Володимира Путіна, Російська Федерація незаконно вторглась на територію України та здійснила збройний напад, застосовуючи Збройні Сили РФ та Федеральну службу військ національної гвардії Російської Федерації.

Так, одним із першочергових етапів реалізації злочинного умислу щодо збройного нападу на державу Україна передбачалося здійснення вторгнення найбільш підготовлених та мобільних підрозділів ЗС РФ, у тому числі спеціального призначення, на територію держави Україна для організації силових захоплень та взяття під контроль будівель і споруд, що забезпечують діяльність органів державної влади України з метою перешкоджання їх нормальній роботі та здійснення силового впливу на їх діяльність; блокування та взяття під контроль військових частин Збройних Сил України (далі - ЗС України), Державної прикордонної служби України (далі - ДПС України), підрозділів Національної гвардії України (далі - НГ України) для перешкоджання їх законній діяльності щодо відсічі збройної агресії РФ, оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості; перекриття та блокування авіаційного, транспортного та морського сполучення по території держави Україна з метою недопущення пересування військових підрозділів ЗС України та представників правоохоронних органів для протидії збройній агресії ЗС РФ; пошкодження військових об`єктів ЗС України, які мають важливе оборонне значення та об`єктів, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення.

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який в подальшому було неодноразово продовжено.

Так, після незаконного вторгнення на територію України збройних сил Російської Федерації та фактичної окупації Куп`янського району Харківської області, у невстановлену дату, але не пізніше липня 2022 року, у громадянки України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник кримінальний протиправний умисел, направлений на добровільне зайняття громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території.

З цією метою, ОСОБА_3 перебуваючи на території смт Шевченкове, Куп`янського району, Харківської області, наприкінці липня 2022 року (точний час в ході досудового розслідування не встановлено), діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій кримінальний протиправний умисел, добровільно надала згоду представникам окупаційної адміністрації РФ на призначення на посаду, не пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території смт Шевченкове, Куп`янського району, Харківської області.

У зв`язку із викладеними обставинами, наприкінці липня 2022 року ОСОБА_3 добровільно зайняла посаду головного спеціаліста підрозділу Пенсійного фонду смт Шевченкове, Куп`янського району, Харківської області.

Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_3 у заяві про визнання винуватості, за участі захисника адвоката ОСОБА_4 , беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінального проступку при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що обвинуваченій роз`яснено зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, враховуючи, що обвинуваченою надана згода на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні, вона правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності її позиції, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, про що обвинуваченою ОСОБА_3 надано відповідну заяву, та розглядає справу відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України.

За встановлених органом досудового розслідування обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку доведена повністю та кваліфікує її дії за ч.2 ст. 111-1 КК України колабораційна діяльність, тобто у добровільному зайнятті громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території.

Вивченням особи обвинуваченої встановлено, що ОСОБА_3 раніше не судима, проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , не працевлаштована, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального проступку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання за скоєне в межах пред`явленого, суд керується ч. 2 ст. 50 КК України, згідно якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного кримінального проступку, даних про особу обвинуваченої, а також враховуючи інші обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 і попередження вчинення нею нових правопорушень призначення їй покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на певний строк та у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою вона обвинувачуються і яка передбачає відповідальність за вчинений кримінальний проступок.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" при постановленні вироку суди мають обговорювати питання про застосування поряд основним покаранням відповідного додаткового, оскільки додаткові покарання мають важливе значення для запобігання вчиненню нових злочинів як самими засудженими, так і іншими особами.

Питання про доцільність призначення факультативного додаткового покарання вирішується за розсудом суду з урахуванням обставин конкретної справи і з обов`язковим мотивуванням у вироку прийнятого рішення.

При вирішенні питання щодо додаткового покарання у виді конфіскації майна суд приходить до висновку про наявність підстав для його застосування, так як в ході досудового розслідування вжитими дізнавачем заходами у підозрюваної ОСОБА_3 виявлено нерухоме майно: 1) житловий будинок АДРЕСА_1 та дві земельні ділянки, що розташовані за цією ж адресою № :11:001:0253 і № :00:000:0299 із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) і ведення особистого сілянського господарства; 2) дві земельні ділянки № :11:001:0065 і № :11:001:00069, що розташовані у сщ/рада Шевченківська, Шевченківського району Харківської області із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. При цьому на думку суду підлягають конфіскації лише земельні ділянки № :11:001:0065 і № :11:001:00069, так як житловий будинок і прилеглі до нього земельні ділянки є єдиним місцем мешкання підсудної.

Призначене покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень (проступків).

Процесуальні витрати та речові докази відсутні, запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст. 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 111-1 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади та/або місцевого самоврядування на строк 10 /десять/ років.

Конфіскувати в дохід держави належні на праві власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , земельні ділянки № :11:001:0065 і № :11:001:00069, що розташовані за адресою: сщ/рада Шевченківська, Шевченківського району Харківської області, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його отримання.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченій та прокурору направити копію вироку.

Суддя ОСОБА_1