Справа № 299/3788/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.11.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/293/21, за апеляційними скаргами прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_7 та представника потерпілого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 на вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 30.04.2021.
Цим вироком:
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Чепа, Виноградівського району, Закарпатської області, мешканець АДРЕСА_1 , фізична особа-підприємець, із середньою освітою, неодружений, несудимий, визнаний невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та виправданий за цим обвинуваченням , у зв`язку із недоведеністю, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачується.
Органом досудового розслідування ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Так, 18.08.2019 близько 12 год ОСОБА_11 , перебуваючи біля торгового центру «Рато», що знаходиться за адресою м. Виноградів, вул. Шевченка, 4, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, на грунті тривалих неприязних відносин, наніс потерпілому ОСОБА_8 один удар стиснутою в кулак рукою в область щелепи з лівого боку, внаслідок чого потерпілому було спричинено тілесне ушкодження у виді перелому вінцевого відростку нижньої щелепи зліва, яке згідно пункту 2.2.1/в Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17.01.1995 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України», кваліфікується як тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості, що підтверджується висновком експерта № 107 від 06.09.2019.
За цим обвинуваченням ОСОБА_11 виправданий, у зв`язку із недоведеністю, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачується. Виправдовуючи ОСОБА_11 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення,

-2-

передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, суд першої інстанції вказав, що таке не підтверджується належними та допустимими доказами, з огляду на відсутність документів, складених у відповідності до положень частини дев`ятої статті 290 КПК України, які підтверджують факт надання сторонам доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів. Показання експерта ОСОБА_12 , надані ним в судовому засіданні також визнано судом недопустимим доказом, оскільки надані ним на підтвердження експертного висновку, який також визнано недопустимим доказом. Відтак, на переконання суду першої інстанції, подію даного кримінального правопорушення не доведено.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду від 30.04.2021 скасувати через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Вказує на те, що прокурором у кримінальному провадженні 07.10.2020 подано письмове клопотання в порядку ст. 358 КПК України та надано письмові докази, які необхідно дослідити в ході судового розгляду, що підтверджують винуватість обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Зважаючи на те, що протоколи про надання доступу до матеріалів досудового розслідування, захиснику та обвинуваченому ОСОБА_11 від 31.10.2019 та 14.11.2019, ніяким чином не підтверджують винуватість обвинуваченого та саму подію вчиненого кримінального правопорушення, то такі до клопотання додані не були. Поряд з тим, факт відкриття сторонам доказів стороною обвинувачення протилежній стороні ніким не оспорювався та під сумнів не ставився, що в свою чергу свідчить про виконання та дотримання вимог ст. 290 КПК України. Судом першої інстанції взагалі не досліджено питання виконання вимог ст. 290 КПК України, такі клопотання під час судового розгляду сторонами не подавались, факт відкриття матеріалів кримінального провадження протилежній стороні під сумнів не ставився, однак суд першої інстанції, знаходячись в нарадчій кімнаті, безпідставно визнав всі надані стороною обвинувачення докази недопустимими, прийшовши до передчасного висновку про те, що на досудовому розслідуванні стороною обвинувачення не відкрито матеріали кримінального провадження протилежній стороні, хоча питання виконання вимог ст. 290 КПК України взагалі не було предметом судового розгляду. Просить вирок суду від 30.04.2021 скасувати та постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_11 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України й призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 02 (два) роки, та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_11 від відбування покарання з випробування з іспитовим строком 01(один) рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. В судовому засіданні, прокурор просить дослідити письмові докази: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.08.2019 за № 0000770 (т. 1 а. к. п. 226); протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_8 від 18.08.2019 (т. 1 а. к. п. 227); висновок судово-медичного експерта № 107 від 06.09.2019 (т. 1 а.с. 228, 229); протокол проведення слідчого експерименту від 11.09.2019 за участю свідка ОСОБА_13 (т. 1 а. к. п. 230-234); протокол проведення слідчого експерименту від 11.09.2019 за участю потерпілого ОСОБА_8 (т. 1 а. к.п. 240); характеристику (т. 1 а. к. п. 241); довідку про наявність чи відсутність судимості (т. 1 а. к.п. 245); довідку щодо відсутності перебування ОСОБА_11 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра (т. 1 а. к. п. 246), а також додатково заслухати показання потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та дослідити копії протоколів про надання доступу до матеріалів досудового розслідування від 31.10. 2019 та 14.11.2019.

-3-

В апеляційній скарзі, представник потерпілого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 також, просить скасувати виправдувальний вирок суду від 30.04.2021 щодо ОСОБА_11 та ухвалити новий вирок. В обґрунтування апеляційних вимог, представник потерпілого посилається на те, що вирок суду є незаконним і необґрунтованим, поза як судом порушено правила оцінки доказів та доведеність винуватості виправданого в інкримінованому злочині, допущено неповноту судового розгляду, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, та судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність. Зокрема, представник потерпілого вказує на те, що у вироку суду наведено тільки перелік доказів, які досліджувались в судовому засіданні, однак суд безпідставно визнав їх недопустимими з підстав того, що такі матеріали кримінального провадження не були відкриті. В ході як досудового розслідування, так і під час судового провадження, окрім потерпілого, були допитані свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , які були безпосередніми очевидцями умисного нанесення потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_11 , що мало місце 18.08.2019 о 12 год поблизу магазину «Рато» в м. Виноградів та показали про обставини вчинення кримінального правопорушення. Показання цих свідків повністю узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи № 107 від 06.09.2019, з приводу якого був також допитаний судово-медичний експерт ОСОБА_12 . Окрім того, предметом дослідження в судовому засіданні були і письмові докази, які прокурор надав в порядку ст. 358 КПК України, і які були відкритті на досудовому розслідуванні як обвинуваченому та його захиснику, так і потерпілому. Жодного аналізу наведеним вище доказам суд першої інстанції не надав, фактично визнавши всі зібрані докази під час досудового розслідування недопустимими, які були заново досліджені в суді та відкрито стороні кримінального провадження. Також в ході судового засідання ніхто з сторін не заявляв клопотання щодо не відкриття матеріалів кримінального провадження та, що є підстави для визнання доказів, які досліджувались судом, недопустимими, тому вказані у вироку підстави для винесення виправдувального вироку є голослівними. Також представник потерпілого просить дослідити під час апеляційного розгляду кримінального провадження наступні докази: висновок судово-медичної експертизи № 107 від 06.09.2019, протокол проведення слідчого експерименту від 11.09. 2019 за участю свідка ОСОБА_13 ; протокол проведення слідчого експерименту від 11.09.2019 за участю потерпілого ОСОБА_8 ; докази, які характеризують особу обвинуваченого та допитати в судовому засіданні свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 .
17.06.2022 представник потерпілого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 подала заяву про зміну апеляційної скарги, в якій просила вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 30.04.2021 щодо ОСОБА_11 скасувати, а кримінальне провадження призначити до нового розгляду судом першої інстанції. В обґрунтування поданих до апеляційної скарги змін, адвокат ОСОБА_9 вказує на те, що судовий розгляд кримінального провадження відбувся за відсутності обвинуваченого, що є істотним порушенням кримінального процесуального закону.
В запереченні на апеляційні скарги як прокурора, так і представника потерпілого, захисник-адвокат ОСОБА_6 вказує на їх безпідставність та необґрунтованість. Вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано констатовано у вироку про те, що докази обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, наведені в обвинувальному акті, відсутні з огляду на їх недопустимість через не відкриття їх сторонам кримінального провадження. Показання експерта, надані в судовому засіданні в порядку доповнення до складеного ним висновку, який є недопустимим доказом, також не виступають допустимим доказом. Відтак, подію даного кримінального правопорушення не доведено, у зв`язку з чим наявні підстави, передбачені пунктом 1 частини першої статті 373 КПК України, оскільки не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа.

-4-

Судове провадження розглядається за відсутності обвинуваченого, потерпілого, його представника, неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на вирок суду, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки.
Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, доводи апеляційних скарг, пояснення учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 , яка частково підтримала апеляційну скаргу прокурора та підтримала апеляційну скаргу представника потерпілого; захисника-адвоката ОСОБА_6 , який частково підтримав апеляційні скарги прокурора та представника потерпілого, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, а змінена апеляційна скарга представника потерпілого задоволенню, з таких підстав.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За приписами ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Судове рішення - це акт правосуддя, ухвалений згідно з нормами матеріального та процесуального права та згідно з конституційними засадами і принципами судочинства. Судове рішення має бути законним, обґрунтованим, зрозумілим та чітким, і не повинно містити положень, які б суперечили або виключали одне одного, ускладнювали чи унеможливлювали його виконання.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 закріплено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Цих вимог судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_11 не дотримано.
Згідно ч. 1 ст. 373 КПК України суд постановляє виправдувальний вирок, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад

-5-

кримінального правопорушення. У мотивувальній частині вироку у таких випадках зазначається: формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення, а також мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Як вбачається зі змісту оскаржуваного вироку, виправдовуючи ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд першої інстанції зазначив, що у кримінальному провадженні стороною обвинувачення не були відкриті матеріали досудового розслідування стороні захисту, з огляду на відсутність документів, складених у відповідності до ч. 9 ст. 290 КПК України, а тому, відповідно до вимог ч. 12 ст. 290 цього Кодексу, суд не має права допустити відомості, які містяться в них, як докази. Враховуючи наведене, суд визнав надані стороною обвинувачення докази недопустимими.
Разом з тим, з такими висновками суду, колегія суддів не може погодитися, з таких підстав.
Відповідно до положень ст. 290 КПК України, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акту, прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування й надати доступ до цих матеріалів, що включає в себе можливість робити копії або відображення матеріалів.
У частині 9 цієї ж статті визначено, що сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів. Сторонам кримінального провадження надається достатній час для ознайомлення з матеріалами, до яких їм надано доступ.
Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що органом досудового розслідування у відповідності до вимог ст. 290 КПК України, обвинуваченому ОСОБА_11 , його захиснику-адвокату ОСОБА_6 , а також потерпілому ОСОБА_8 було надано доступу до матеріалів досудового розслідування, про що свідчать відомості Реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 000770, а також надані прокурором протоколи про надання такого доступу від 14.11.2019, 31.10.2019, згідно яких, як захисник ОСОБА_6 , так і обвинувачений ознайомились з матеріалами в повному обсязі.
Окрім того, відповідно до розписок від 14.11.2019, підозрюваний ОСОБА_16 та його захисник-адвокат ОСОБА_6 отримали копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, що засвідчили власними підписами.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що стороною обвинувачення було відкрито та надано доступ до всіх матеріалів досудового розслідування стороні захисту.
Таким чином, ненадання прокурором в судовому засіданні окремих письмових підтверджень факту надання протилежній стороні доступу до матеріалів досудового розслідування, не може свідчити про невідкриття таких матеріалів стороні в розумінні положень ч. 12 ст. 290 КПК України, про що зазначив суд у вироку, а тому такий висновок суду є передчасним.

-6-

При цьому судом першої інстанції наведено тільки перелік доказів, які досліджувались в судовому засіданні, однак суд безпідставно визнав їх недопустимими з підстав того, що не були відкриті матеріали кримінального провадження. В ході як досудового розслідування, так і під час судового провадження, окрім потерпілого, були допитані свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , які були безпосередніми очевидцями умисного нанесення потерпілому ОСОБА_8 тілесного ушкодження обвинуваченим ОСОБА_11 , досліджено висновок судово-медичної експертизи № 107 від 06.09.2019, з приводу якого був також допитаний судово-медичний експерт ОСОБА_12 . Окрім того, предметом дослідження в судовому засіданні були і письмові докази, які прокурор надав в порядку ст. 358 КПК України та які були відкритті на досудовому розслідуванні як обвинуваченому та його захиснику, так і потерпілому. Жодного аналізу наведеним вище доказам суд першої інстанції не надав, фактично визнавши всі зібрані докази під час досудового розслідування недопустимими, які були заново досліджені в суді та відкрито стороні кримінального провадження, при цьому в ході судового розгляду жодна зі сторін не заявляла клопотання щодо не відкриття матеріалів кримінального провадження та, що наявні підстави для визнання доказів, які досліджувались судом, недопустимими, тому вказані у вироку підстави для винесення виправдувального вироку є безпідставними.
Оскільки зміст вироку не відповідає вимогам ст. 374 КПК України, висновки суду зроблені без ретельного аналізу та оцінки доказів, допущені судом порушення процесуального закону відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України є істотними, оскільки ставлять під сумнів повноту встановлення судом першої інстанції обставин провадження, що суперечить як основним завданням кримінального провадження так і його основним загальним засадам, таким як верховенство права, законність та забезпечення змагальності сторін та свободі в наданні ними суду своїх доказів у доведенні перед судом їх переконливості, що обґрунтовано ставить під сумнів законність і справедливість вироку, а також позбавляє апеляційний суд підстав у цій частині визнавати чи не визнавати обґрунтованими доводи в межі обвинувачення чи доводи сторін захисту.

За наведених вище обставин висновки суду про визнання ОСОБА_11 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та виправдання за цим обвинуваченням у зв`язку із недоведеністю, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому останній обвинувачується, є передчасними та зробленими без повного, всебічного, об`єктивного дослідження та аналізу наявних у кримінальному провадженні доказів, а тому не може визнаватися законним та обґрунтованим.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів дійшла висновку, що вищезазначені істотні порушення є процесуально неприпустимими при судовому розгляді, оскільки в такий спосіб порушуються норми кримінального процесуального закону та загальні засади забезпечення права на захист, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, безпосередності дослідження доказів і змагальності сторін у процесі, законності та одночасно обґрунтованості судового рішення, що передбачено як обов`язкова вимога у ст. 370 КПК України.

Оскільки суд апеляційної інстанції відповідно до положень ст. 404 КПК України не вправі встановлювати й доказувати факти, які не були встановлені та не доведені судом першої інстанції, долучати до матеріалів провадження докази, які не були предметом дослідження місцевого суду, колегія суддів позбавлена можливості дійти однозначного висновку щодо правильності застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність.

-7-

Перевіряючи доводи апеляційних скарг прокурора та представника потерпілого про безпідставне неврахування на їх думку доказів у кримінальному провадженні, з огляду на їх недопустимість, апеляційний суд враховує положення ч. 3 ст. 26 КПК України про те, що суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що внесені на розгляд сторонами та віднесені до його компетенції цим Кодексом.

За змістом ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Таким чином, норми ч. 3 ст. 404 КПК України зобов`язують суд апеляційної інстанції провести повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, лише коли суд першої інстанції дослідив ці обставини неповно або з порушеннями.

Як видно, в апеляційних скаргах представник потерпілого та прокурор, замість правової аргументації застосування апеляційним судом ч. 3 ст. 404 КПК України, не викладають свою позицію, щодо винуватості ОСОБА_11 з посиланням на неповноту допиту потерпілого, свідків та експерта або конкретні процесуальні порушення, що свідчить про відсутність правових підстав для повторного допиту апеляційним судом потерпілого, свідків та експерта, та дослідження наданих прокурором письмових доказів.

Разом з тим, допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону, які колегія суддів не може виправити, використовуючи свої повноваження, відповідно до ст. 412, 415 КПК України, є підставою для скасування вироку із призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Зважаючи, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину, суд першої інстанції при новому розгляді справи має належним чином проаналізувати кожний доказ (як зазначалося вище) з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, надавши оцінку при цьому кожному суттєвому доводу сторін кримінального провадження та відобразивши це в мотивувальній частині прийнятого судового рішення.

Що стосується інших доводів апеляційних скарг, то вони не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки порушені ними питання спочатку підлягають дослідженню при новому розгляді в суді першої інстанції, а вже потім при наявності судового рішення бути предметом апеляційної перевірки, так як суд апеляційної інстанції згідно ч. 2 ст. 415 КПК України при скасуванні вироку не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

-8-

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно врахувати наведене, повно й всебічно, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, проаналізувати докази у кримінальному провадженні, дати їм юридичну оцінку з огляду на їх достовірність, допустимість та достатність, з урахуванням положень, передбачених ст. 17, 23, 94, 95 КПК України, з дотриманням прав учасників процесу, ретельно перевірити доводи, зазначені в апеляційних скаргах прокурора та представнирка потерпілого, і в залежності від здобутого постановити законне, обґрунтоване та справедливе судове рішення.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а змінена апеляційна скарга представника потерпілого задоволенню в цілому.

Керуючись ст. 405, 407, 409, 410, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити частково, а змінену апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 30.04.2021 щодо ОСОБА_17 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції в іншому складі.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: