Провадження № 1-кп/761/836/2023
У Х В А Л А

Іменем України

09 лютого 2023 року місто Київ

Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора третього відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , про звільнення від кримінальної відповідальності:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, місце реєстрації та фактичного проживання: АДРЕСА_1 , громадянина України,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 111 КК України, по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000558 від 11.05.2022 року,-

встановив:

У провадження Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000558 від 11.05.2022 року за ч. 1 ст. 14 ч.2 ст. 111 КК України, на підставі ч. 3 ст. 111 КК України.

Згідно клопотання, Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно-територіальний устрій та порядок утворення національно-адміністративних одиниць.

28.06.1996 Верховна Рада України прийняла Основний Закон України - Конституцію України.

Статтями 1,2,3 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Статтею 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Згідно з частиною 1 статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Статуту ООН всі Члени Організації Об`єднаних Націй утримуються в їх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103 про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав і резолюціями: від 16.12.1970 № 2734 (XXV), що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки; від 21.12.1965 № 2131 (XX), що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав і про обмеження їх незалежності і суверенітету від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), що містить визначення агресії, зазначено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію або втручання у будь-якій формі або з якої б то не було причини у внутрішні і зовнішні справи інших держав. Закріплені обов`язки держав утримуватися від: збройної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації; надання сприяння, заохочення або підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на своїй території навчання, фінансування і вербування найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна і міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам Президент Російської Федерації, а також інші представники влади Російської Федерації, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту Організації Об`єднаних Націй і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV), від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України.

З цією метою 22.02.2022 Президент Російської Федерації підписав з керівниками російських окупаційних адміністрацій на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей договори про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу, які в той же день ратифіковані Державною думою та Радою Федерації Федеральних Зборів Російської Федерації.

В цей же день Президент Російської Федерації, з метою надання видимості законності дій по нападу на Україну, направив до Ради Федерації Федеральних Зборів Російської Федерації звернення про використання Збройних Сил Російської Федерації за межами Російської Федерації, яке було задоволено.

23.02.2022 керівники російських окупаційних адміністрацій на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей звернулися до Президента Російської Федерації з проханням надати допомогу у відбитті надуманої ними воєнної агресії «українського режиму щодо населення» так званих «Донецької народної республіки» та «Луганської народної республіки».

24.02.2022 Президент Російської Федерації оголосив про своє рішення почати військову операцію в Україні, після чого був відданий наказ на вторгнення підрозділів Збройних Сил Російської Федерації на територію України.

Після того, 24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці Збройних Сил Російської Федерації шляхом збройної агресії, незаконно вторгайсь на територію України через лінію державного кордону України, розташовану в Автономній Республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївські^ Сумській, Чернігівській та інших областях та шляхом застосування зброї здійснили напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти, а також здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується до теперішнього часу та призводить до тяжких наслідків.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України № 133 від 14.03.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 годин 30 хвилин 26.03.2022 строком на ЗО діб. Указом Президента України № 259 від 18.04.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 годин 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб.

Так 15.04.2022, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, невстановлені на даний час досудовим розслідуванням представники спецслужб Російської Федерації, знаходячись на тимчасово окупованій території с. Бугаївка Ізюмського району Харківської області, за допомогою здійснення психологічного тиску, встановили безпосередній контакт зі ОСОБА_6 , у якого попередньо були з`ясовані особисті контакті дані, відомості про його роботу та іншу необхідну інформацію, з метою подальшого залучення вказаної особи до конфіденційного співробітництва зі спеціальними органами Російської Федерації, для використання у проведенні підривної діяльності проти України.

Зокрема того ж дня, вказані невстановлені особи у невстановлений досудовим розслідуванням час, вивезли військовим транспортним засобом ОСОБА_6 з території с. Бугаївка Ізюмського району Харківської області, яка тимчасово окупована у ході військової агресії Збройних Сил Російської Федерації, за межі села і у невстановленому місці запропонували останньому надати згоду на встановлення зв`язку у формі конфіденційного співробітництва зі спеціальною службою Російської Федерації - Федеральною Службою Безпеки (далі - ФСБ).

Розуміючи, що невстановлені особи, які його вивезли є співробітниками спецслужби іноземної держави - ФСБ Російської Федерації, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_6 надав письмову згоду на встановлення зв`язку у формі конфіденційного співробітництва з невстановленими органом досудового розслідування представниками ФСБ Російської Федерації, тобто на співпрацю та виконання злочинного завдання, чим умисно створив умови для вчинення злочину.

При цьому, зазначені невстановлені досудовим розслідуванням співробітники ФСБ поставили ОСОБА_6 злочинне завдання - конспіративно збирати відомості стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, зброї та бойових припасів, що належить Збройним Силам України, їх місць знаходження, а також підготовки списків населення с. Бугаївка із зазначенням адрес, прізвищ, кількості проживаючих, кількості осіб тимчасово проживаючих, кількості осіб, які прибули або вибули з с. Бугаївка, а також знаходити іноземних громадян, з метою умисного завдання шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Під час вербування ОСОБА_6 було присвоєно конспіративний псевдонім « ОСОБА_6 ».

У свою чергу, зазначені невстановлені досудовим розслідуванням співробітники ФСБ, отримавши згоду ОСОБА_6 на конфіденційне співробітництво, повідомили, що з останнім у подальшому будуть щоденно зустрічатись на території с. Бугаївка Ізюмського району Харківської області.

Починаючи з 16.04.2022 вказані невстановлені досудовим розслідуванням співробітники ФСБ проводили неодноразові зустрічі зі ОСОБА_6 на території с. Бугаївка Ізюмського району Харківської області, вимагаючи надати їм вищевказану інформацію.

Крім того, 19 чи 20 квітня 2022, точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлені, зазначені представники спеціальної служби іноземної держави, з метою агітації, висвітлення діяльності Російської Федерації, дискредитації органів державної влади України і громадян України, та формування думки серед населення про законність власних дій, змусили ОСОБА_6 прийняти участь у відеозйомці пропагандистського матеріалу Російської Федерації за участі декількох російських телеканалів («Россия», «Первьш» та ін.).

Однак ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та можливість доведення особливо тяжкого злочину до кінця, але не бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, вирішив не підтримувати будь-яких контактів із зазначеними невстановленими досудовим розслідуванням співробітниками спецслужб іноземної держави - ФСБ Російської Федерації, та відмовився від наміру вчиняти будь-які дії, спрямовані на заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності, недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України. При цьому, у ході зустрічей із даними особами, жодної інформації їм не надавав.

Таким чином, своїми умисними діями за викладених вище обставин ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 111 КК України, а саме готування до державної зради, тобто готування до діяння, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України: надання представнику іноземної організації допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану.

Відповідно до клопотання вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч.2 ст. 111 КК України підтверджується: власними показаннями ОСОБА_6 , наданими у статусі підозрюваного, які узгоджуються із показаннями свідка ОСОБА_9 , протоколом огляду інформаційного ресурсу BecтиRU та іншими матеріалами досудового розслідування.

Судом встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 27.04.2022 виїхав за межі окупованої Збройними Силами Російської Федерації території с. Бугаївка Ізюмського району Харківської області, у подальшому, прибувши на підконтрольну українській владі територію, 02.05.2022 добровільно заявив органам державної влади про свій зв`язок з представниками іноземної організації та про отримане завдання.

Поряд із цим, підозрюваний ОСОБА_6 на виконання злочинного завдання представника іноземних спецслужб ніяких дій не вчинив.

30.05.2022 підозрюваний ОСОБА_6 надав письмову згоду на його звільнення від кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання з підстав наведених у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_6 визнав усі зазначені в клопотанні фактичні обставини, просив задовольнити клопотання прокурора про звільнення його від кримінальної відповідальності, підтримав свою заяву на звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 111 КК України, на підставі ч. 3 ст. 111 КК України. Крім того, ОСОБА_6 пояснив суду, що йому роз`яснено та зрозуміло суть підозри, підставу для звільнення від кримінальної відповідальності, наслідки такого звільнення, його право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Захисник просив клопотання прокурора задовольнити та звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши клопотання на відповідність вимогам ст. 287 КПК України, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 44 КК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбаченим законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч. 3 ст. 111 KK України, звільняється від кримінальної відповідальності громадянин України, якщо він на виконання злочинного завдання іноземної держави, іноземної організації або їх представників ніяких дій не вчинив і добровільно заявив органам державної влади про свій зв`язок з ними та про отримане завдання.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч. 1 ст. 286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КПК України, встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду.

Згідно ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Суд, дослідивши клопотання та надані матеріали, встановив, що підозрюваний ОСОБА_6 ніяких дій на виконання злочинного завдання представників іноземної держави не вчинив, 02.05.2022 добровільно заявив органам державної влади про свій зв`язок з ними та про отримане завдання.

Таким чином, судом встановлено та перевірено наявність законних підстав для звільнення від кримінальної відповідальності, на підставі ч. 3 ст. 111 КК України.

Підозрюваному в судовому засіданні було роз`яснено, відповідно до ч. 3 ст. 285 КПК України, суть підозри, підставу звільнення від кримінальної відповідальності та наслідки такого звільнення, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні, судових витрат у кримінальному провадженні немає, запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 не обирався, так само, як не застосовувались і інші заходи забезпечення кримінального провадження.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, на підставі ч.3 ст.111 КК України та закриття кримінального провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.284, 285, 286, 288, 372 КПК України, ч.3 ст.111 КК України, суд, -

ухвалив:

клопотання прокурора третього відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000558 від 11.05.2022 року за ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст.111 КК України - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 111 КК України, на підставі ч. 3 ст. 111 КК України.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000558 від 11.05.2022 року за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 111 КК України - закрити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Судді :

_________ ____________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3