КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №642/6674/21
Провадження № 1-кп/552/112/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2023 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_2 ,

захисника - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0000532 від 07.08.2021 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, суд, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Київського районного суду м. Полтави знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на строк 60 діб, посилаючись на те, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, спливає. ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, на теперішній час залишаються підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілих чи свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому обвинувачується, що свідчить про те, що заявлені ризики не зменшилися та існує неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник заперечували проти продовження застосування до нього міри запобіжного заходку у вигляді тримання під вартою та прохали змінити на більш м`який, що не буде пов`язаний із триманням під вартою.

Окрім того, ОСОБА_6 заявив клопотання про зміну йому міри запобіжного заходу із тримання під вартою на особисте зобов`язання, одночасно прохає звільнити його з під варти, оскільки він має бойові навички та має намір захищати України.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Згідно вимог ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно ст. 178 КПК України, судом при вирішенні клопотання враховуються, дані про особу обвинуваченого, його репутація, відомості щодо наявності у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків за місцем мешкання, вік та стан його здоров`я, відсутність відомостей про наявність постійного місця роботи та джерел доходу, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.

Як ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, варто розцінювати те, що ОСОБА_6 , згідно ч.5 ст.12 КК України підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років.

Отже, розуміючи невідворотність покарання та оцінюючи покарання, яке йому загрожує, ОСОБА_6 з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене, не маючи міцних соціальних зв`язків , не маючи джерел до існування, в пошуках заробітку та кращого життя, може переховуватись від суду.

Крім того, перебуваючи на волі, ОСОБА_6 може впливати на свідків з метою спонукання останніх до зміни раніше наданих показань або до відмови від їх надання.

Також, під час вирішення питання про доцільність продовження тримання під ватрою ОСОБА_4 , необхідно враховувати практику Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Летельє проти Франції» від 29.06.1991 вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Враховуючи вищезазначені ризики і наявність обґрунтованого обвинувачення, застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не здатні усунути ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Зважаючи на викладені обставини застосувати до підозрюваного обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`які запобіжні заходи неможливо, оскільки обрання йому іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого та виконання ним обов`язків, передбачених кримінальним процесуальним законодавством.

Враховуючи вищевикладене, наявні обставини свідчать про те, що заявлені під час обрання тримання під вартою ризики не зменшилися, а подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою є цілком виправданим, оскільки останній може переховуватися від суду, впливати на свідків, продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, та те, що забезпечити

Продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, що передбачені в п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчиняти інші злочини.

Обвинувачений ОСОБА_6 не надав будь яких доказів чи документів, які б підтверджували придатність ОСОБА_4 до несення військової служби в умовах воєнного стану. Будь яких відомостей щодо надходження до установи попереднього ув`язнення чи суду запиту органу, що здійснює оборону України про доцільність мобілізації ОСОБА_4 немає.

Згідно ст. 616 КПК України клопотання ОСОБА_4 про зміну міри запобіжного заходу не підлягає задоволенню, оскільки він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В ст.. 616 КПК України у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який не може перевищувати 60 (шістдесят) днів.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 196, 197, 199, 331, 372, 376, 615, 616 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 28.04.2023 року включно.

Копію ухвали направити для виконання в Державну установу «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з моменту проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Головуючий ОСОБА_1