Справа № 646/7297/13-к>
Номер провадження 1-в/948/18/23>
УХВАЛА

08 лютого 2023 року Машівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю засудженого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

представника установи ОСОБА_5 ,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Машівка Полтавського району Полтавської області в режимі відеоконференції спільне подання начальника Державної установи «Машівська виправна колонія (№9)» та заступника голови спостережної комісії Полтавської районної державній адміністрації Полтавської області про застосування умовно-дострокового звільнення в порядку статті 81 КК України відносно засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, офіційно не працюючого, з середньою освітою, одруженого, зі слів маючого на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований у встановленому законом порядку та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засудженого 08 вересня 2015 року Червонозавським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.263 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України (вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 15.09.2014 в частині п.4 ч.2 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років) до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років, без конфіскації майна; ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 29.11.2021 невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 10 місяців 25 днів, замінено більш м`яким у виді обмеження волі на той самий строк,

в с т а н о в и в:

У січня 2023 року до Машівського районного суду Полтавської області надійшло спільне подання начальника Державної установи «Машівська виправна колонія (№9)» та заступника голови спостережної комісії Полтавської районної державній адміністрації Полтавської області про застосування умовно-дострокового звільнення в порядку статті 81 КК України відносно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як особи, що довела своє виправлення.

Представник установи виконання покарань, де утримується засуджений ОСОБА_3 , ОСОБА_5 в судовому засіданні подання підтримав та просив його задовольнити, вказавши на те, що ОСОБА_3 є особою, яка довела своє виправлення.

Засуджений ОСОБА_3 в судовому засіданні просив суд задовольнити подання та звільнити його умовно-достроково від призначеного покарання, зауваживши, що він провину у вчиненні кримінального правопорушення визнає, довів своє виправлення.

Захисник засудженого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_3 та прохала його задовільнити.

Прокурор Карлівського відділу Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_3 , зазначивши про те, що поведінка засудженого за ввесь період відбування покарання свідчить більше про те, що він став на шлях виправлення, але не дає підстав говорити, що ОСОБА_3 довів своє виправлення та до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного судом покарання. Між іншим, за ввесь строк відбування призначеного покарання, засуджений не вчиняв дії для відшкодування стягнених з нього вироком суду витрат на користь потерпілої.

Суд, вислухавши думку учасників та вивчивши матеріали справи, вважає подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_3 таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_3 , що останній засуджений 15 вересня 2014 року Червонозавським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.263, ч.1 ст.263 КК України із застосуванням ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років, без конфіскації майна. Даним вироком також стягнено із засудженого на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 300 000,00 гривень, на користь Комунального закладу охорони здоров`я «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги» ім.проф. Мєщанінова витрати на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_9 в розмірі 4 518,40 гривень та на користь держави витрати на залучення експертів на проведення судово-дактилоскопічної експертизи №74 від 25.05.2013 у розмірі 1 222,50 гривень, судово-дактилоскопічної експертизи №75 від 23.05.2013 у розмірі 1 075,80 гривень, судово-балістичної експертизи №227 від 27.06.2014 у розмірі 733,50 гривень, судово-хімічної експертизи №45 від 11.06.2013 у розмірі 1176,80 гривень, судово-хімічної експертизи №53 від 25.07.2013 у розмірі 733,50 гривень та судово-хімічної експертизи №54 від 25.07.2013 у розмірі 1176,80 гривень.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 04 грудня 2014 року вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 15.09.2014 в частині обвинувачення ОСОБА_3 за ч.1 ст.263 КК України скасований та призначений в цій частині новий розгляд в суді першої інстанції. Виключено із резолютивної частини вироку рішення суду про відшкодування процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням судово-балістичної експертизи, та щодо речових доказів- чотирьох патронів. ОСОБА_3 вважається засудженим за п.4 ч.2 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років, без конфіскації майна. В іншій частині вирок залишено без змін.

Вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 08 вересня 2015 року ОСОБА_3 засуджений за ч.1 ст.263 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України (вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 15.09.2014 в частині п.4 ч.2 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років) до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років, без конфіскації майна. Даним вироком також стягнено із засудженого на користь держави витрати на залучення експертів на проведення судово-балістичної експертизи №227 від 27.06.2014 у розмірі 733,50 гривень. Даний вирок набрав законну силу 24.12.2015.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 10.05.2016 засудженому ОСОБА_3 зараховано у строк відбування покарання за вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 08 вересня 2015 року, строк попереднього ув`язнення в період з 11.05.2013 по 04.12.2014, з 29.12.2014 по 24.12.2015, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 29.11.2021 засудженому ОСОБА_3 невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 10 місяців 25 днів, замінено більш м`яким у виді обмеження волі на той самий строк.

Як вбачається із характеристики засудженого ОСОБА_3 , останній в місцях позбавлення волі знаходиться з 11.05.2013. Під час перебування в державній установі «Харківська УВП (№27)» три рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення зняті та погашені у встановленому законом порядку, адміністрацією установи не заохочувався. За час перебування в державній установі «Диканівська УВП (№12)» два рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення зняті та погашені у встановленому законом порядку. Оголошувалось 17 заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці. В установі був працевлаштований. За час перебування в ДУ «Хролівський ВЦ (№140)» характеризувався посередньо до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією установи не заохочувався. 24 березня 2022 року прибув до дільниці тримання осіб, засуджених до обмеження волі державної установи «Машівська виправна колонія (№9)». Оголошувалось три заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці. На даний час не працевлаштований у зв`язку із відсутністю робочих місць на підприємстві установи. Виконує роботи по благоустрою установи виконання покарань, порушень вимог пожежної безпеки не допускає. У відношенні до представників адміністрації виправного центру ввічливий, тактовний, дотримується правомірних взаємовідносин, виконує їх законні вимоги. Виконує передбачені законом вимоги персоналу, при виконанні робіт із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, порушень техніки безпеки не допускає. Відповідно до статті 65 КВК України приймає особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Приймає активну участь в організації і проведенні культурно-масових та фізкультурно-оздоровчих заходів серед засуджених, згідно ст. 66 КВК України. За власним бажанням приймає участь в програмах диференційованого впливу на засуджених «Правова просвіта», «Підготовка до звільнення», програми реалізовані. За характером врівноважений, спокійний. У відношенні до засуджених не конфліктний, підтримує рівні стосунки. Відповідно до статті 59 КВК України підтримує доброзичливі родинні зв`язки із родичами шляхом телефонних розмов. Отримує посилки, передачі. 19 січня 2022 року комісією державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» відмовлено в застосуванні умовно-дострокового звільнення відповідно до ст. 81 КК України, як такому, що не довів свого виправлення. Загальний стан здоров`я задовільний. На профілактичному обліку не перебуває. Вину у вчиненому злочині визнає. Міру покарання вважає справедливою. Після звільнення має намір проживати за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно висновку характеристики, засуджений ОСОБА_3 за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, на підставі статті 81 КК України його можливо звільнити умовно-достроково.

Згідно довідки про стягнення та заохочення, складеної начальником відділення соціально-психологічної служби ОСОБА_10 , засуджений ОСОБА_3 за час відбування покарання мав п`ять стягнень, зокрема, карцер, догана та попередження, які зняті та погашені у встановленому законом порядку, а також двадцять заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці (а.с.4-5 том 1).

Заходи заохочення, які застосовуються до засудженого є важливою умовою закріплення позитивних змін в особистості засуджених.

Згідно частин першої та другої статті 81 КК України (в редакції положень статті КК України станом на момент вчинення кримінального правопорушення засудженим) до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За положеннями пункту 3 частини третьої статті 81 КК України (в редакції положень статті КК України станом на момент вчинення кримінального правопорушення засудженим) умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Судом також враховані положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.02.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», в якій передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії. Суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як встановлено в статті 6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Під сумлінною поведінкою необхідно розуміти свідоме і безперечне дотримання засудженим режиму відбуття покарання та обов`язків, встановлених діючими нормативно-правовими актами з цих питань, виконання законних вимог адміністрації. Сумлінна поведінка передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, але й те, що засуджений подає позитивний приклад поведінки для інших засуджених.

Не можна вважати сумлінною поведінкою лише формальний факт наявності у засудженого заохочень, оскільки дотримання вимог режиму відбування покарання є обов`язком засудженого.

Сумлінне ставлення до праці це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків, покращення кількісних та якісних показників виконуваної роботи, бережне ставлення до обладнання та інструментів, суворе додержання правил техніки безпеки, тощо. Сумлінне ставлення до праці передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, а також відшкодування збитків, заподіяних злочином.

Оскільки закон, як один із критеріїв оцінки виправлення вказує сумлінне ставлення до праці, то у поданні на засуджених в обов`язковому порядку повинні відображатися причини, з яких засуджений не працює в Установі або не отримує заробіток (особисте небажання, чи об`єктивна відсутність можливості працевлаштування).

Відповідно до статті 130 КВК України заходи заохочення застосовуються до засуджених за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених цим Кодексом та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі.

При вирішенні питань застосування до засуджених заохочуваних норм, передбачених статтею 81 КК України, висновок адміністрації установи про той чи інший ступінь виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку та ставлення до праці за весь період відбуття покарання в установі виконання покарань, а не за час, який безпосередньо передує розгляду цих питань.

У відповідності до частини другої статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Суд враховує, що засуджений ОСОБА_3 , зокрема, за вчинення особливо тяжкого злочину та за вироками Червонозавського районного суду м.Харкова від 15 вересня 2014 року та від 08 вересня 2015 року із засудженого загалом стягнено на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 300 000,00 гривень, на користь Комунального закладу охорони здоров`я «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги» ім.проф. Мєщанінова витрати на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_9 в розмірі 4 518,40 гривень та на користь держави витрати на залучення експертів на проведення судових експертиз на загальну суму 5 018, 90 гривень.

Згідно матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_3 , зокрема, довідки підписаної начальником державної установи «Диканівська виправна колонія №12» та головним бухгалтером установи, датованої 10.11.2021, встановлено, що до установи надійшли постанови про стягнення на загальну суму 27 160, 43 гривень та станом на 26.10.2021 із заробітної плати утримано 2 663,07 гривень. Добровільного погашення не було (а.о.с. 78 ч.2).

Інших даних про те, що засудженим було погашено стягнені із нього витрати, судом не знайдено, а відтак спростовується посилання ОСОБА_3 про повне відшкодування стягнених з нього витрат.

Між іншим матеріали особової справи не містять доказів того, що засуджений вчиняв будь-які дії спрямовані на відшкодування моральної шкоди у розмірі 300 000,00 гривень на користь потерпілої.

Беручи до уваги, що висновок про виправлення засудженого повинен ґрунтуватись на даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період відбування ним покарання, а саме дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечного виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, погашені стягнення, їх кількість і характер, висновок про те, що засуджений ОСОБА_3 своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення не ґрунтується на матеріалах провадження.

Так, оцінюючи дані про особу ОСОБА_3 судом враховано особу засудженого, його поведінку протягом всього часу відбування покарання, його ставлення до вироку, виду та міри покарання, яка йому була призначена, кількість заохочень з початку перебування в установах виконання покарання та кількість заохочень отриманих ним після заміни покарання більш м`яким.

З огляду на викладене, суд критично оцінює доводи про те, що засуджений довів своє виправлення і до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення, адже не знаходить підтвердження доводів засудженого ОСОБА_3 , що останній сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а тому для застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого ОСОБА_3 суд не вбачає підстав та розцінює даний захід як передчасний.

Позитивна характеристика засудженого за останній час відбування покарання свідчить більше про те, що наявна тенденція до становлення на шлях виправлення, однак це не є достатнім для твердження про доведеність виправлення та існування підстав для умовно-дострокового звільнення відповідно до положень статті 81 КК України.

Разом з тим, фактичне відбуття засудженим 3/4 призначеного покарання не може свідчити про наявність підстав для умовно-дострокового звільнення особи.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України,

п о с т а н о в и в:

Спільне подання начальника Державної установи «Машівська виправна колонія (№9)» та заступника голови спостережної комісії Полтавської районної державній адміністрації Полтавської області про застосування умовно-дострокового звільнення в порядку статті 81 КК України відносно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Машівський районний суд Полтавської області, а ОСОБА_3 в той же строк, з моменту вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали оголошено 13 лютого 2023 року

Суддя ОСОБА_1