Справа № 524/8712/19
Провадження №1-кп/524/195/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2022 року Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю:
секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника потерпілої ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченої ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці кримінальне провадження № 0003268 по обвинуваченню:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Кременчука Полтавської області, українки, громадянки України, освіта середня, не одруженої, пенсіонерки, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,
встановив:
02.12.2019 року до Автозаводського районного суду м.Кременчука надійшов обвинувальний акт в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченої ОСОБА_6 на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Обвинувачена ОСОБА_6 у судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_5 про звільнення її від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності підтримала та просила задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував проти клопотання захисника, оскільки строки притягнення обвинуваченої ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності закінчились.
Представник потерпілої ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечила щодо клопотання захисника про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченої, просила стягнути понесену моральну шкоду потерпілою.
Потерпіла ОСОБА_7 надала до суду заяву в якій просила слухати справу без її участі.
Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Так, встановлено 24.09.2019 року близько 14 години 30 хвилин обвинувачена ОСОБА_6 , знаходячись в м.Кременчуці по вул. Вадима Бойка на території «Новоіванівського» ринку, під час словесного конфлікту з потерпілою ОСОБА_7 , внаслідок чого у неї виник протиправний умисел спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .
З метою реалізації свого протиправного умислу, обвинувачена ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, почала наносити удари руками потерпілій ОСОБА_7 , в результаті чого ОСОБА_6 нанесла удар в область обличчя, кісток носу, тим самим спричинила останній тілесні ушкодження.
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_6 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 575 від 04.10.2019 року спричинила ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: рани на спинці носа, яка загоїлась з утворенням рубця та утворилась від однієї травмуючої дії у вказаний строк та при вказаних, по ступеню тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Дії обвинуваченої ОСОБА_6 , суд кваліфікує за ч.2 ст. 125 КК України, як умисне нанесення легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Відповідно до статті 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.
Статтею 49 КК України встановлено зокрема, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Відповідно до частини четвертої статті 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Санкція частини 2 статті 125 КК України передбачає відповідальність за умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності карається штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до одного року, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років. Відповідно до пункту першого частини другої статті 284 КПК кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до частини першої статті 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
За частиною третьою статті 285 КПК України, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку.
Згідно частини третьої статті 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
За частиною 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Касаційним Кримінальним Судом у складі Верховного Суду в Постанові від 19.11.2019 року в справі №345/2618/16-к зроблено висновок:«відповідно до пункту 2 частини 1 статті 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі, і до набрання вироком законної сили минуло три роки. За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК України строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК України строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину. Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності. Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності. Отже, суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям кримінального провадження як під час підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду в загальному порядку, керуючись положеннями ст. 49 КК України».
Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.
Положеннями ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання. Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.
У відповідності до ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки, в тому числі, три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років. Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 ст. 49 КК України); не вчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості. Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.125 КК України, згідно ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, за вчинення якого передбачене покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до одного року, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_6 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, яке відбулося 24 вересня 2019 року.
Початком перебігу строку давності є день, коли кримінальне правопорушення було вчинено, тобто, згідно обвинувального акту 24 вересня 2019 року і ця обставина сторонами не заперечується, в тому числі і обвинуваченою та захисником.
З огляду на наведене, з часу вчинення кримінального проступку минуло більше 3 років, тобто у даному кримінальному провадженні, закінчився строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений п.2 ч.1ст.49 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.
Враховуючи що в матеріалах судового провадження, при обвинувальному акті, в реєстрі матеріалів досудового розслідування, відсутні дані стосовно ОСОБА_6 про наявності судимості, притягнення особи до кримінальної відповідальності, обмеження, передбачені кримінально-процесуальним законодавством України, в період досудового слідства або суду, суд, вбачає доведеною вимогу передбачену ч. 2 ст. 49 КК України.
Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).
Також, суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст.49 КК України є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили. Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою підозрюваного, обвинуваченого, підсудного ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності. У відповідності до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Оскільки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою підставою, закон надає право обвинуваченому заперечувати проти закриття провадження і в такому разі судовий розгляд продовжується у загальному порядку. Однак, обвинувачена ОСОБА_6 не заперечує проти закриття провадження з відповідних підстав, її захисником подане клопотання про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження.
З`ясувавши позицію обвинуваченої та впевнившись у її добровільності, відповідності обставинам справи і усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає, що клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження підлягає до задоволення, як обґрунтоване.
Вирішуючи питання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 та закриття кримінального провадження за ч.2 ст. 125 КК України, суд також враховує, що обвинувачена раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, відомості про судимість відсутні, кримінальне правопорушення вчинила вперше, вчинене обвинуваченою кримінальне правопорушення належить до категорії кримінальних проступків, строки притягнення особи до кримінальної відповідальності збігли. Також, суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченої від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням права обвинуваченої, що є недопустимим.
При прийнятті рішення за клопотанням захисника, суд, вдається і до оцінки позиції потерпілої сторони представника потерпілої-представника цивільного позивача, яка заперечила щодо звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_6 .
Заперечення представника потерпілої проти клопотання захисника є таким, що не узгоджується із вимогами ст.49 КК України, остільки звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК України строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК України строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину і при цьому звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності, а не правом. Згідно до ст.42 КПК України обвинувачений має право не говорити нічого з приводу обвинувачення і відмовитися у будь-який момент відповідати на запитання, давати пояснення з приводу обвинувачення чи в будь-який момент відмовитися їх давати, висловлювати свою думку щодо клопотань та згідно ст.18 КК України наділений свободою від самовикриття. Також, суд бере до уваги, що обвинувачена у поясненнях суду заперечувала свою вину, при цьому інститут звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ним своєї винуватості у вчиненні злочину, що закріплено і у Правовій позиції Верховного Суду у Постанові №462/7282/14К від 12 грудня 2018 року.
Незгода представника потерпілої щодо клопотання захисника, суду є зрозумілою, адже невід`ємним є право сторони отримати справедливе правосуддя у зв`язку із заподіянням шкоди здоров`ю та майну, принцип якого стосується всіх сторін кримінального провадження. Суд, ніяким чином, не бажає обмежити процесуальні права потерпілих визначені ст.55 КК України, але надаючи можливість стороні ними користуватися не може при цьому не враховувати прав інших учасників процесу, в даному випадку право на заявлення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження. Прийняте судом рішення про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження не позбавляє потерпілу вирішувати в порядку цивільного судочинства вимоги про відшкодування моральної шкоди, навіть при незгоді з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення. Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності не є реабілітуючою підставою, а тому в разі її застосування потерпіла не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про відшкодування заподіяної моральної шкоди в порядку цивільного судочинства, як то визначено і в Постанові Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 345/2618/16-к.
З врахуванням вищевикладеного, суд, вбачає підстави для залишення цивільного позову у кримінальному провадженні без розгляду, з роз`ясненням права потерпілої та на звернення до суду в порядку цивільного судочинства для вирішення питання про відшкодування моральної шкоди.
Запобіжний захід відносно особи не застосовувався, у суду відсутні підстави для його обрання. Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Процесуальних витрат та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.12, 49ч. 1. п. 1 КК України, ст. ст.284 - 286,288,350,370,372,376 КПК України, -
постановив:
Клопотання захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0003268 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити.
Звільнити обвинувачену ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст.. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності за вчинення 24 вересня 2019 року кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 125 КК України щодо умисного нанесення легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та закрити кримінальне провадження №0003268 на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.
Позовну заяву потерпілої ОСОБА_7 про стягнення моральної шкоди залишити без розгляду.
Потерпілій ОСОБА_7 роз`яснити право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства для вирішення питань про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м.Кременчука протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_8