Справа №950/617/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/270/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА
Іменем України

07 грудня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 950/617/22 за апеляційною скаргою представника власника і володільця майна ТОВ «Петроліум Плюс» - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Лебединського районного суду Сумської області від 24.05.2022 про арешт майна,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

представника власника і володільця майна ТОВ «Петроліум Плюс»

адвоката ОСОБА_8 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі представник власника і володільця майна ТОВ «Петроліум Плюс» ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, оскільки огляд автомобіля був проведений без відповідного дозволу його власника/володільця, за відсутності ухвали слідчого судді, клопотання про арешт майна подане не уповноваженою особою, з порушенням строків, передбачених ч. 5 ст. 171 КПК, будь-яких доказів підроблення офіційного документу та незаконного транспортування пального співробітниками ТОВ «Петроліум Плюс», їх незаконної господарської діяльності матеріали клопотання не містять, а накладений слідчим суддею арешт на тимчасове вилучене майно перешкоджає законній діяльності товариства.

20.05.2022 до Лебединського районного суду Сумської області з клопотанням про арешт майна, погодженим із прокурором Сумської обласної прокуратури ОСОБА_10 , звернулась слідча СВ ВП № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_11 , яке обґрунтувала тим, що у кримінальному провадженні № 0000045 від 18.05.2022 за ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 204 КК здійснюється досудове розслідування за фактом того, що 18.05.2022 по вул. Гастелло в м. Лебедин Сумської області пересувався т/з, який здійснював перевезення вуглеводної сировини з підробленими документами, а невстановлена особа за допомогою вказаного т/з здійснювала транспортування незаконно виготовленої вуглеводної сировини (пального).

18.05.2022 в ході огляду місця події по вул. Гастелло в м. Лебедин Сумської області було виявлено та вилучено наступне майно: автомобіль DAF, д. н. з. НОМЕР_1 , білого кольору, 2003 р. в., власником якого є ОСОБА_12 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; спеціалізований напівпричеп-цистерна-Е, сірого кольору, д. н. з. НОМЕР_2 1991 р. в., власником якого є ОСОБА_13 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; рідина загальним об`ємом 25790 дм/3, що міститься у напівпричепі-цистерні; товаро-транспортна накладна на відпуск нафтопродуктів (нафти) в двох примірниках від 18.05.2022, без номера: паспорт від 18.05.2022 ТОВ НК «Грейд».

Зважаючи на те, що вилучене 18.05.2022 майно є речовим доказом, до якого також може бути застосована спеціальна конфіскація, передбачена ст. 96-1 КК, тому слідча просила накласти на нього арешт.

Ухвалою слідчого судді Лебединського районного суду Сумської області від 24.05.2022 вказане клопотання слідчої задоволене. Своє рішення слідчий суддя умотивував тим, що вилучене майно відповідає критерію речового доказу, до якого також може бути застосована спеціальна конфіскація, передбачена ст. 96-1 КК, і саме такий спосіб арешту відповідає інтересам кримінального провадження.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи представника власника і володільця майна ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу, просила скасувати ухвалу слідчого судді, доводи прокурора ОСОБА_7 про залишення судового рішення без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК).

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (ч. 1 ст. 170 КПК). При цьому арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК, арешт накладається на майно за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених п. 1-4 ч. 1 ст. 96-2 КК (ч. 2, 4 ст. 170 КПК).

Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу, а згідно ч. 2 цієї статті при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 с. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених КК, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого ч. 1 ст. 150, ст. 154, ч. 2 і 3 ст. 159-1, ч. 1 ст. 190, ст. 192, ч. 1 ст. 204, 209-1, 210, ч. 1 і 2 ст. 212, 212-1, ч. 1 ст. 222, 229, 239-1, 239-2, ч. 2 ст. 244, ч. 1 ст. 248, 249, ч. 1 і 2 ст. 300, ч. 1 ст. 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, ст. 363, ч. 1 ст. 363-1, 364-1, 365-2 КПК (ч. 1 ст. 96-1 КК), а застосовується спеціальна конфіскація у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання (ч. 1 ст. 96-2 КК).

Розглянувши клопотання про арешт майна, слідчий суддя дійшов цілком обґрунтованого висновку, що арешт повинен бути накладений на майно з метою забезпечення збереження речових доказів та можливої спеціальної конфіскації, що в повній мірі відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, вимогам кримінального процесуального закону та належним чином вмотивовано, оскільки при вирішенні зазначеного вище питання дотримані вимоги ст. 170-173 КПК, з`ясовані і досліджені всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а саме наявність правової підстави для арешту цього майна, можливість спеціальної конфіскації майна у кримінальному провадженні.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ВП № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування в об`єднаному кримінальному провадженні № 0000045 від 18.05.2022 за ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 204 КК, внесеного до ЄРДР за фактом того, що 18.05.2022 по вул. Гастелло в м. Лебедин Сумської області вантажний т/з здійснював перевезення вуглеводневої сировини з підробною товаро-транспортною накладною, а невстановлена особа за допомогою вказаного т/з здійснювала транспортування незаконно виготовленої вуглеводної сировини (пального).

18.05.2022 в період часу з 18:25 до 20:00 був проведений огляд місця події, в ході якого були виявлені та вилучені т/з DAF, д. н. з. НОМЕР_1 , білого кольору, 2003 р. в., власником якого є ОСОБА_12 , зареєстрований: АДРЕСА_1 ; спеціалізований напівпричеп-цистерна-Е, сірого кольору, д. н. з. НОМЕР_2 , 1991 р. в., власником якого є ОСОБА_13 , зареєстрований: АДРЕСА_2 ; рідина загальним об`ємом 25790 дм/3, що міститься у напівпричепі-цистерні; товаро-транспортна накладна на відпуск нафтопродуктів (нафти) в двох примірниках від 18.05.2022, без номера: паспорт від 18.05.2022 ТОВ НК «Грейд».

18.05.2022 постановою начальника СД ВП № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУНП в Сумській області виявлене та вилучене в ході огляду майно визнано речовими доказами в даному кримінальному провадженні.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про наявність підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту виявленого та вилученого в ході огляду місця події майна, оскільки з метою забезпечення дієвості кримінального провадження в частині спеціальної конфіскації та для проведення необхідних процесуальних слідчих дій і експертних досліджень виникла необхідність у фактичному позбавленні власника/володільця майна можливості заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, що неможливо без накладення арешту на нього. При цьому викладені в апеляційній скарзі доводи про відсутність доказів на підтвердження факту підроблення офіційного документа (ТТН) та незаконного транспортування пального співробітниками ТОВ «Петроліум Плюс», колегія суддів вважає безпідставними, так як фактичні обставини кримінального провадження містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вилучене під час огляду місця події 18.05.2022 майно може підлягати спеціальній конфіскації, а тому наявні ризики, передбачені абз. 2 ч.1 ст. 170 КПК.

Зокрема, як було встановлено слідчим суддею суду першої інстанції при розгляді клопотання, мало місце приховування майна, а саме, незважаючи на зупинку працівниками поліції зазначеного вантажного автомобіля з напівпричепом 18.05.2022 в м. Лебедині по вул. Гастелло, водій продовжив рух т/з і був зупинений працівниками поліції повторно вже на іншій вулиці, що підтверджується протоколом допиту водія даного т/з (а. с. 17-19).

Крім того, в ході огляду місця події була встановлена невідповідність зазначеного в товаро-транспортній накладній товару (рідини) фактично наявному в цьому т/з.

Аналізуючи наведені вище обставини, колегія суддів вважає, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права та інтереси власника/володільця майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна, колегія суддів враховує і сталу судову практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Таким чином, втручання держави у право власності/володіння майном у даному конкретному випадку є законним і обґрунтованим, оскільки таке втручання здійснено на підставі чинного КПК, який є доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм, сумісних з принципами Конвенції.

Втручання у вказаному вище кримінальному провадженні є виправданим, так як воно здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» та за наявності об`єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави, громади, а також здійснено з дотриманням принципу «пропорційності» - «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства, громади), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання, який передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. При цьому, оцінюючи пропорційність, колегія суддів виходить з того, що досягти легітимної мети за допомогою інших заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, ніж арешт майна, неможливо, застосовані слідчим суддею суду першої інстанції обмеження стосовно вказаного в ухвалі майна не є надмірними або ж такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, представником власника/володільця майна не надано та колегією суддів не встановлено.

У сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на зазначене у клопотанні майно, діяв у спосіб та в межах законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги з цього приводу також задоволенню не підлягають.

Необхідно зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, правильності правової кваліфікації дій особи, на майно якої накладено арешт, переваги одних доказів над іншими тощо.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення ймовірною, вірогідною та достатньою певною мірою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Колегія суддів також враховує, що вказаний захід забезпечення майна є тимчасовим заходом, а тому у подальшому його законний власник/володілець має право звернутися із клопотанням про скасування даного арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно положень ст. 174 КПК.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що огляд автомобіля всупереч положень ст. 233 КПК був проведений без відповідного дозволу його власника/володільця, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки у винятковому випадку, передбаченому ч. 3 ст. 233 КПК, слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи. При цьому т/з був оглянутий під час огляду місця події.

Доводи апеляційної скарги про те, що з клопотанням про арешт майна слідчий звернувся поза встановленими ст. 171 КПК строками, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Арешт на майно у кримінальному провадженні накладений за наявності для цього правових підстав та відповідає вимогам КПК, а матеріали провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим, пропорційним та необхідним, тому колегія суддів вважає за необхідне ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Ухвалу слідчого судді Лебединського районного суду Сумської області від 24.05.2022 щодо накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000045 від 18.05.2022 залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника і володільця майна ТОВ «Петроліум Плюс» ОСОБА_6 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4