Ухвала

іменем України

20 березня 2023 року

м. Київ

справа № 757/31544/22

провадження № 51-1706 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 19 січня 2023 року,

встановила:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 листопада 2022 року задоволено заяву адвоката ОСОБА_5 , відведено прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , від здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000651.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, прокурор оскаржив його в апеляційному порядку.

Суддя-доповідач суду апеляційної інстанції на підставі ч. 4 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 листопада 2022 року, мотивуючи своє рішення тим, що апеляційну скаргу було подано на рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

У касаційній скарзі прокурор ОСОБА_4 ставить питання про скасування ухвали Київського апеляційного суду від 19 січня 2023 року та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції.

Так, прокурор вважає ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 листопада 2022 року незаконною, необґрунтованою, такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування такої позиції прокурор зазначає, що на судових засіданнях по розгляду клопотання захисника про відвід прокурора він не був присутній з поважних причин, а при ознайомленні зі змістом самої ухвали було встановлено й інші порушення, зокрема щодо правильності зазначення посади прокурора.

Також прокурор не погоджується з ухвалою суду апеляційної інстанції та вважає її незаконною, необґрунтованою та такою, яка підлягає скасування через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно доводів касаційної скарги, незважаючи на те, що ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 листопада 2022 року згідно КПК не підлягає окремому оскарженню, проте посилаючись на постанови Другої судової палати Касаційного Кримінального суду Верховного Суду від 31 січня 2019 року (справа № 183/6229/18, провадження № 51-8447 км 18), Першої судової палати Касаційного Кримінального суду Верховного Суду від 15 травня 2019 року (справа № 760/25546/18, провадження № 51-10322 км 18) та від 5 липня 2022 року (справа № 757/27041/21-к, провадження № 51-3781 км 21), а також аналогічні правові позиції викладені в постанові Верховного Суду України від 12 жовтня 2017 року у справі № 5-142кс(15)17, з яким погодилась і Велика Палата Верховного Суду у постановах від 23 травня 2018 року у справах № 237/1459/17 та № 243/6674/17-к, зазначає, що суд апеляційної інстанції, при отриманні апеляційної скарги прокурора, мав керуватися не ч. 4 ст. 399 КПК, а положеннями пунктів 1, 2, 17 ч. 1 ст. 7, ч. 6 ст. 9, ст. 24 КПК та здійснювати апеляційний розгляд на загальних засадах процесуального закону.

Перевіривши касаційну скаргу та надані до неї копії судових рішень, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 424 КПК ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.

Тобто, предметом перегляду суду касаційної інстанції може бути лише ухвала суду апеляційної інстанції, якою відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора та яка перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

З урахуванням вищевказаного, доводи касаційної скарги про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 листопада 2022 року не можуть бути предметом касаційного розгляду та не підлягають перевірці у касаційному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Положеннями ст. 24 КПК встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому КПК.

Згідно з положеннями ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування регламентовано § 2 глави 26 КПК.

Відповідно до положень п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Положеннями ст. 81 КПК передбачено порядок вирішення питання про відвід, згідно з якими, крім іншого, усі відводи під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя, а під час судового провадження - суд, який його здійснює.

За змістом ч. 3 ст. 81 КПК, питання про відвід вирішується в нарадчій кімнаті вмотивованою ухвалою слідчого судді, судді (суду).

Як убачається із долученої до касаційної скарги копії ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 листопада 2022 року, заяву адвоката ОСОБА_5 задоволено, відведено прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , від здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000651.

Відтак, вказана ухвала постановлена в межах компетенції слідчого судді.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою слідчого судді, прокурор звернувся до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою.

Вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначено положеннями КПК, і розширеному тлумаченню він не підлягає.

Тобто постановлена у цьому провадженні ухвала слідчого судді, якою задоволено клопотання захисника та відведено прокурора від здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні не входить до визначеного у КПК переліку ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Положеннями ч. 3 ст. 392 КПК визначено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Водночас, оскарження вищезазначеної ухвали слідчого судді в апеляційному порядку чинним КПК не передбачено.

Встановлення законодавцем обмеження права на апеляційне оскарження рішень слідчих суддів має на меті забезпечення розумного балансу між ефективністю досудового розслідування і здійсненням дієвого судового контролю щодо дотримання прав і законних інтересів осіб.

Така законодавча позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Суддя суду апеляційної інстанції, перевіряючи апеляційну скаргу прокурора на відповідність вимогам ч. 4 ст. 399 КПК, дійшов обґрунтованого висновку про те, що зазначена ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, у зв`язку з чим постановив ухвалу про відмову у відкритті апеляційного провадження, з чим погоджується і колегія суддів Верховного Суду.

Одночасно Суд вважає, що посилання прокурора на постанови Другої судової палати Касаційного Кримінального суду Верховного Суду від 31 січня 2019 року (справа № 183/6229/18, провадження № 51-8447 км 18), Першої судової палати Касаційного Кримінального суду Верховного Суду від 15 травня 2019 року (справа № 760/25546/18, провадження № 51-10322 км 18) та від 5 липня 2022 року (справа № 757/27041/21-к, провадження № 51-3781 км 21), постанову Верховного Суду України від 12 жовтня 2017 року у справі № 5-142кс(15)17, постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справах № 237/1459/17 та № 243/6674/17-к, як на аргумент, який на думку прокурора свідчить про те, що суд апеляційної інстанції, при отриманні апеляційної скарги прокурора мав керуватися не ч. 4 ст. 399 КПК, а положеннями пунктів 1, 2, 17 ч. 1 ст. 7, ч. 6 ст. 9, ст. 24 КПК та здійснювати апеляційний розгляд на загальних засадах процесуального закону, то вони є безпідставними, оскільки вказані рішення були ухвалені з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, які суттєво відрізняються від обставин у даному кримінальному провадженні. Зокрема, зазначені судові рішення стосуються того випадку, коли в апеляційному порядку оскаржувалось рішення слідчого судді, яке не передбачене нормами кримінального процесуального закону.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 листопада 2022 року, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовними підставами для скасування ухвали суду апеляційної інстанції, у касаційній скарзі не наведено.

Таким чином, за результатом перевірки доводів прокурора ОСОБА_4 щодо оскарження вищезазначених судових рішень, колегія суддів не встановила підстав, які б свідчили про необхідність задоволення касаційної скарги прокурора.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів

постановила:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 19 січня 2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3