Справа № 932/2199/23
Провадження №1-кс/932/1274/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_7 по кримінальному провадженню № 0000350 від 10.02.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.186, ч. 2 ст. 129, ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст.146, ч. 2 ст. 146, ч.1 ст. 263 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Дніпропетровська, Дніпропетровської області, громадянину України, офіційно не працевлаштованому, не одруженому, не маючому на утриманні неповнолітніх дітей, фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому,-

ВСТАНОВИВ:

31.03.2023 року до слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000350 від 10.02.2023 року, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

В обґрунтування заявленого клопотання слідчий зазначає, що у невстановлений в ході досудового розслідування час та місці у ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ОСОБА_13 виник спільний злочинний умисел, направлений на незаконне викрадення та подальше незаконне позбавлення волі людини, а саме - ОСОБА_14 , вчиненому за попередньою змовою групою осіб із заподіянням йому фізичних страждань.

ОСОБА_8 діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_5 порушили передбачені статтями 19 і 23 Конституції України гарантовані можливості потерпілого ОСОБА_14 реалізації ним таких конституційних прав і свобод як, свобода та особиста недоторканність, свобода пересування вільний вибір місця проживання за статтями 29, 32, 33 Конституції України незаконно викравши та позбавивши волі останнього із заподіянням йому фізичних страждань.

Крім того досудовим розслідуванням встановлено, що в невстановлений в ході досудового розслідування час та місці у ОСОБА_5 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 виник спільний злочинний умисел, направлений на незаконне викрадення людини, а саме ОСОБА_16 вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Так, 29.03.2023 приблизно о 19 год. 13 хв., ОСОБА_5 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисл направлений на незаконне викрадення людини, вчиненому за попередньою змовою, групою осіб, знаходячись за адресою: м. Дніпро, провулок Штабний, 8 дочекавшись, коли ОСОБА_16 вийде з таксі усвідомлюючи, що за законом вони не мають права позбавляти волі іншу особу, всупереч вимогами статей 3, 10, 29, 33 Конституції України, підійшли до ОСОБА_16 , оточивши його з різних сторін, почали словесно змушувати його проїхати з ними у невідомому напрямку, що ОСОБА_16 робити відмовлявся, після чого ОСОБА_10 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, діючи за попередньою змовою групою осіб відчинив двері автомобілю марки «Skoda Rapid» д.н.з. НОМЕР_1 , а ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , нехтуючи конституційними правами схопили ОСОБА_16 під руки, таким чином подолали його волю до опору та заштовхнули його до салону позбавивши ОСОБА_16 можливості вільно пересуватися і вибирати місце свого перебування.

Таким чином ОСОБА_5 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою групою осіб, порушили передбачені статтями 19 і 23 Конституції України гарантовані можливості потерпілого ОСОБА_16 реалізації ним таких конституційних прав і свобод як, свобода та особиста недоторканність, свобода пересування вільний вибір місця проживання за статтями 29, 32, 33 Конституції України незаконно викравши останнього.

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у незаконному викраденні людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

29.03.2023 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України.

30.03.2023 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146 КК України, повідомлено ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, виникають достатні підстави вважати, що існують ризики, які передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України. У зв`язку з чим у ході досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що існують ризики, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав, надав пояснення аналогічні його доводам, прохав таке задовольнити.

Підозрюваний у судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, проти задоволення клопотання слідчого заперечував, просив обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

У судовому засіданні захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання слідчого, зазначив, що підозрюваний раніше не судимий та наразі навчається в університеті.

Заслухавши доводи прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши надані сторонами докази та матеріали, слідчим суддею встановлено наступне.

Як вбачається із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, до реєстру за № 0000350 від 10.02.2023 року внесено відомості про кримінальні правопорушення, передбачені ч.5 ст.186, ч. 2 ст. 129, ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст.146, ч. 2 ст. 146, ч.1 ст. 263 КК України.

29.03.2023 року ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

30.03.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

Згідно повідомленої підозри ОСОБА_5 підозрюється у незаконному позбавленні волі та викраденні людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням фізичних страждань.

Про причетність підозрюваного ОСОБА_5 до неправомірних дій та обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення фактично свідчать докази, додані до клопотання, а саме: протокол допиту потерпілого ОСОБА_14 ; протокол додаткового допиту потерпілого ОСОБА_14 ; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_14 ; протокол допиту свідка ОСОБА_17 ; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_17 ; протокол допиту свідка ОСОБА_18 ; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_18 ; протокол допиту свідка ОСОБА_19 ; протокол допиту свідка ОСОБА_20 ; протокол допиту свідка ОСОБА_21 ; протоколи пред`явлення осіб для впізнання за участю свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ; протокол допиту потерпілого ОСОБА_16 ; протокол допиту свідка ОСОБА_22 ; інші матеріали кримінального провадження у їх сукупності.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, а також здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить із наступного.

За приписами ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, а також забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, згідно якої ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Так, згідно із рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми до такого ступеню, щоб забезпечити засудження, але мають бути настільки достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак створювати у слідчого судді реальне бачення причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.

Не вдаючись до детальної оцінки дій та винуватості особи, на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.

З врахуванням вищевказаних письмових доказів, що були надані органом досудового розслідування, та досліджені в судовому засіданні, здійснюючи їх оцінку за своїм внутрішнім переконанням, слідчий суддя, приходить до висновку, що повідомлена ОСОБА_5 підозра у вчиненні кримінального правопорушення є обґрунтованою.

Щодо застосування заявленого запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою та вирішуючи питання про існування передбачених ст. 177 КПК України ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя зазначає таке.

Інкриміноване підозрюваному ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, передбачає застосування покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років, підозрюваний раніше не судимий, доказів на підтвердження того, що ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, підозрюваний переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню, слідчому судді не надано, у зв`язку із чим, слідчий суддя приходить до висновку про те, що тримання під вартою, як запобіжний захід, не може бути застосований до підозрюваного.

Доведеними, наданими суду поясненнями прокурора та матеріалами справи в їх сукупності, є наявність ризику у вигляді можливого переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки ОСОБА_5 , у випадку доведеності його вини у вчиненні злочину, загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років, що є тривалим, що може спонукати його до зміни місця мешкання та вчинення дій із можливого переховування від слідства та суду.

Внаслідок того, що досудове розслідування тільки розпочато, усі слідчі та процесуальні дії не проведені, підозрюваному відомі адреси проживання свідків та потерпілих вказаного кримінального провадження, беручи до уваги характер інкримінованого правопорушення, високоймовірним є ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні.

Так, при встановленні наявності ризику позапроцесуального впливу на свідків та потерпілих слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання у кримінальному провадженні показань від осіб, які є свідками, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні. При цьому, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на тих показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто на показаннях допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею осіб. Суд, згідно із вимогами ч. 4 ст. 95 КПК України, не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тому, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

До такого висновку приходжу і тому, що на цей час підозра у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, ґрунтується, в основному, саме на показаннях свідків та потерпілих, які, хоча і є наданими слідчому, однак не можуть бути покладені, як зазначено вище, у мотивування рішення суду по суті обвинувачення.

У судовому засіданні прокурором не було обгрунтовано існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У зв`язку із тим, що як було встановлено в судовому засіданні, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований до підозрюваного ОСОБА_5 , однак, прокурором було обгрунтовано причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України та існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Спираючись на норми ст. 178 КПК України, якими встановлено ті обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, приходжу до висновку, що запобігти встановленому у судовому засіданні ризику можливо шляхом обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу у вигляді застави.

Згідно з ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 1 ч. 5 ст. 182 КПК України визначено, що до особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину розмір застави визначається у розмірі від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на пред`явлену підозру та на матеріальний стан ОСОБА_5 , заставу визначаю у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 53680 гривень.

Строк дії обов`язків визначаю у межах строку досудового розслідування, що залишився по справі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 7-9, 176-178, 181, 193, 194, 196,309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді застави у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що у грошовому еквіваленті складає 53680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) грн.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , наступні обов`язки:

- з`являтися за викликом до суду, прокурора та/або слідчого за першою вимогою;

- повідомляти суд, прокурора та/або слідчого про зміну місця свого проживання та/або праці;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками в даному кримінальному провадженні;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований чи проживає, без дозволу слідчого судді, прокурора та/або слідчого.

Строк дії ухвали та покладених обов`язків встановити до 30 травня 2023 року включно.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_5 з-під варти негайно в залі суду.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до частини 6 статті 182 КПК України підозрюваний, обвинувачений, який не тримається під вартою, не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що застава може бути внесена як ним, так й іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на рахунок ТУ ДСА України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ - 26239738, UA 0017442 в ГУДКСУ в м. Київ ).

Роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі невнесення застави ним (або заставодавцями), до нього може бути застосований інший, більш суворий запобіжний захід.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до частини 8 статті 182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1