Номер провадження: 11-кп/813/1182/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2023 року Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю:

секретаря

судового засідання: ОСОБА_5

адвоката: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000523 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 31 березня 2023 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2ст. 186 КК України ,-

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваною ухвалою суду від 31.03.2023 року продовжено строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 до 30.05.2023 року включно з встановленим розміром застави 53680 грн.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 , змінити йому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт за місцем його проживання: АДРЕСА_1 .

Посилається на необґрунтованість ухвали та її невідповідність вимогам КПК .

Зазначає, що ОСОБА_7 з початку досудового розслідування до часу обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою належним чином виконував процесуальні обов`язки, не перешкоджав кримінальному провадженню, з`являвся на виклики до органів досудового розслідування та суду.

Прокурором не доведено неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, зміст клопотань прокурора щоразу є ідентичним , стороною обвинувачення не доведено існування жодних ризиків.

Зазначає, що сама лише тяжкість інкримінованого злочину не може бути підставою для тримання особи під вартою.

Судом не було враховано, що ОСОБА_7 самостійно прибував до Іванівського районного суду, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ст. 185, ст.186 КК. Це свідчить про те, що він не переховується від суду та органів досудового розслідування та належно виконує свої обов`язки обвинуваченого.

ОСОБА_7 має постійне місце проживання, цивільну дружину, чудово розуміє відповідальність за порушення покладеного на нього зобов`язання.

Стороною обвинувачення не було надано жодних документів, які б свідчили, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, тому такі доводи прокурора ґрунтуються лише на припущеннях та суб`єктивній думці, лише з особистої характеристики ОСОБА_7 , що не відповідає нормам КПК.

За твердженням захисника суд дійшов висновку помилкового про неможливість застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Позиція учасників судового розгляду .

Адвокат ОСОБА_6 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_7 клопотання про участь під час апеляційного розгляду не подавав.

Прокурор ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, направила заяву про здійснення апеляційного розгляду за її відсутності та висловила позицію про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Неприбуття прокурора відповідно до положень ст. 422-1, ст. 405 КПК не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката ОСОБА_6 , перевіривши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Частина 1 ст. 404 КПК передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ст. 422-1 КПК передбачено порядок та межі перевірки ухвал суду про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

В межах апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції апеляційний суд відповідно до положень ст. 422-1 КПК здійснює перевірку обставин, які підтверджують наявність ризиків та досліджує клопотання прокурора та рішення суду першої інстанції, яким вирішувалося питання продовження строку тримання під вартою.

За приписами ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вбачається, що на розгляді Суворовського районного суду м. Одеси знаходиться кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000523 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Ухвалою суду від 31.03.2023 року продовжено строк тримання ОСОБА_7 під вартою до 30.05.2023 року включно з визначеним розміром застави - 53680 грн.

Суд, продовжуючи строк дії запобіжного заходу має перевірити чи не зменшилися на цій стадії судового розгляду встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам.

Крім тяжкості покарання, що загрожує особі у разі визнання її винуватою, на стадії продовження запобіжного заходу враховується і сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, зокрема соціальні зв`язки, відомості, що характеризують особу обвинуваченого.

Застосування запобіжних заходів стає можливим при наявності ризиків.

Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого .

Питання про те, чи є розумною тривалість попереднього ув`язнення, не може бути оцінено абстрактно. Чи є обґрунтованим залишати обвинуваченого під вартою, слід оцінювати за фактами кожної окремої справи та відповідно до її особливостей. Тому безперервне тримання під вартою у конкретному випадку може бути виправдане за наявності дійсної необхідності захисту суспільних інтересів, яка, незважаючи на презумпцію невинуватості, має переважне значення порівняно з вимогою поваги до свободи особистості відповідно до статті 5 Конвенції.

Задовольнивши клопотання прокурора, який наводив доводи про продовження існування ризику переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, посилаючись на те, що ОСОБА_7 судом оголошувався у розшук, протягом тривалого часу не з`являвся до суду, раніше засуджений , декілька обвинувальних актів щодо нього перебуває на розгляді в Іванівському районному суді Одеської області, суд дійшов висновку, що на даній стадії кримінального провадження продовжують існувати раніше встановлені ризики, і що інші більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти цим ризикам.

Як видно приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого, суд фактично врахував відомості, що передбачені ст. 178 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути піддана обвинувачена, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати її до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральні якості, місце проживання, професію, прибуток, сімейні зв`язки, будь які зв`язки з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

Вбачається, що судовий розгляд кримінального провадження не завершено, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.

Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Сукупність відомостей про особу обвинуваченого та наявні у нього соціальні зв`язки, які не можна визнати достатніми для того , щоб гарантувати стримуючу дію та нівелювання ризику втечі, враховуючи наявні у матеріалах відомості щодо його процесуальної поведінки під час розгляду вказаного провадження, свідчать, що не можна погодитися із доводами апеляційної скарги про нівелювання на цій стадії судового розгляду ризику переховування від суд .

Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень.

Серйозність пред`явленого обвинувачення в світлі обставин справи та характеристики особи обвинуваченого, робить вірогідним продовження існування ризику вчинити інші кримінальні правопорушення.

З наявних у провадженні відомостей видно, що ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, раніше судимий , законних джерел доходів не має, що у сукупністю з серйозністю пред`явленого обвинувачення у скоєнні тяжкого злочину проти власності свідчить про вірогідність продовження існування ризику вчинити інше кримінальне правопорушення.

Переконливих доводів на спростування продовження існування встановлених ризиків апеляційна скарга не містить.

Твердження захисника про те, що існування ризику вчинити інші кримінальні правопорушення не підтверджено прокурором шляхом надання відповідних документів колегія суддів відхиляє, оскільки суд має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому. Натомість сукупність відомостей про особу обвинуваченого , не переконують у тому , що наразі такий ризик знівельований.

Доводи захисника про те, що обвинувачений демонстрував належну процесуальну поведінку в іншому кримінальному провадженні не можна визнати достатньою підставою для висновку щодо можливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу у кримінальному провадженні , в якому постановлена оскаржувана ухвала як на те вказує захисник. Оскільки з матеріалів провадження, доводів клопотання прокурора вбачається, що обвинувачуваний ОСОБА_9 не виконував обов`язок щодо явки до суду саме у цьому провадженні , оголошувався у розшук.

Ухвала суду про оголошення ОСОБА_9 у розшук не є предметом апеляційного розгляду.

Посилання апелянта на те, що єдиною підставою для тримання ОСОБА_7 під вартою є тяжкість інкримінованого йому злочину є безпідставними, оскільки при вирішенні питання щодо продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, фактично взято до уваги сукупність відомостей, передбачених ст. 178 КПК України, а не лише тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі доведеності його вини.

Як видно з ухвали запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжено з визначеним розміром застави, отже він не є безальтернативним.

Апеляційний суд , враховуючи обставини, передбачені 177, 178, 183 КПК, зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує йому в разі доведеності вини у вчиненні кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, його соціальні зв`язки за відсутності доказів того, що вони здатні реально впливати на процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти ризикам, зокрема ризику вчинити інші кримінальні правопорушення погоджується з висновком суду та вважає, що зміна запобіжного заходу на більш м`який з великою вірогідністю не зможе запобігти існуючим ризикам , що в свою чергу не буде слугувати виконанню завдань кримінального судочинства, передбачених ст. 2 КПК.

Наявність у обвинуваченого цивільної дружини, постійного місця проживання, на що посилається захисник, підлягають врахуванню, як обставини, що свідчать про наявність соціальних зв`язків. Разом з тим зазначені соціальні фактори не спростовують викладені в ухвалі суду висновки та не дають достатніх підстав вважати, що вони можуть мати стримуючу дію та нівелюють існуючі ризики.

Встановлені ризики із сплином часу зменшуються, разом із тим вони ще є достатньо суттєвими, що дає підстави для висновку про те, що застосування до ОСОБА_7 на даній стадії судового розгляду кримінального провадження на час постановлення ухвали суду більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, як на тому наполягає захисник, не могло забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Захисником в апеляційній скарзі не наведено відомості, які підтверджують, що у соціальному, сімейному, матеріальному стані обвинуваченого сталися суттєві зміни, чи з`явилися нові обставини, які не були предметом дослідження суду першої інстанції і не були ним враховані, та які суттєво могли би вплинути на висновки про вірогідність продовження існування встановлених судом ризиків.

Висловлені під час апеляційного розгляду посилання захисника на погіршення стану здоров`я обвинуваченого жодними доказами не підтверджені.

До апеляційної скарги не додано доказів критичного погіршення стану здоров`я обвинуваченого та неможливості його перебування в установі попереднього ув`язнення, як на те вказує захисник.

Апеляційний суд звертає увагу, що у разі встановлення незадовільного стану здоров`я, який перешкоджатиме подальшому перебуванню обвинуваченого під вартою, обвинувачений або його захисник не позбавлені права звернутися до суду із відповідним клопотанням про зміну раніше обраного/продовженого запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

Враховуючи викладене слід дійти висновку, що зазначені в апеляційній скарзі обставини не можна визнати підставами для скасування оскаржуваної ухвали, як про те просить апелянт, тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення .

Керуючись ст.ст. 177, 178, 331, 404, 405, 407, 419, 422-1, 376 ч.2 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 31 березня 2023 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3