справа № 631/1106/22
провадження № 1-кп/631/52/23
У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу

09 січня 2023 року смт Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань № 2 Нововодолазького районного суду Харківської області справу з єдиним унікальним № 631/1106/22 за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 вересня 2022 року під № 0000654 щодо обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Городнє Краснокутського району Харківської області, громадянин України, має середню освіту, проходить військову службу за мобілізацією на посаді солдату резерву 1 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , у званні «Солдат», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Нововодолазького районного суду Харківської області перебуває справа з єдиним унікальним № 631/1106/22 за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 вересня 2022 року під № 0000654 щодо обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

У судовому засіданні прокурорЧугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 звернулась із клопотанням, зареєстрованим за вхідним№ 70/23вх від 09 січня 2023 року, щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 без визначення застави.

В обгрунтування клопотання завзначила що на теперішній час, заявлені раніше ризики не зменшилися. Так, ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливість переховування обвинуваченого ОСОБА_4 від суду, обґрунтовується тим, що військовослужбовець обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, за яке законодавством передбачене покарання лише у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, тому є підстави вважати, що ОСОБА_4 з метою уникнення від даного покарання буде переховуватись від суду.

Наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки обвинувачений та свідки добре знайомі між собою, разом проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу, у тому числі шляхом залякування та здійснення насильницьких дій.

Існує також ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки через тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення ОСОБА_4 може переховуватись від суду, у тому числі і на тимчасово окупованій території України, і тим самим вчинити інший злочин - дезертирство. Крім того, обвинувачений вже притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 162 КК України, що обґрунтовано свідчить про схильність обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень під час військового стану.

Менш суворі запобіжні заходи, на думку прокурора, не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків. Просила продовжити стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Захисник ОСОБА_5 , який діє на підставі Договору про надання правової допомоги №б/н від 14 грудня 2022 року а також свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 4830, виданого 21 червня 2017 року Радою адвокатів Донецької області на підставі рішення № 22 від 21 червня 2017 року, у судовому засіданні зазначив, що не погоджується з клопотанням прокурора продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки доказів щодо наявності ризиків не надано. Зазначив, що обвинувачений за станом здоров`я не може перебувати в умовах СІЗО, просив суд застосувати до ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід.

Обвинувачений ОСОБА_4 судовому засіданні повністю підтримав думку свого захисника та заперечував проти обрання йому ще на 60 днів запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вислухавши позиції сторін з приводу заявленого клопотання, дослідивши клопотання прокурора, а також матеріали кримінального провадження в межах питання, яке вирішується, судд дійшов наступного.

Положеннями ч. 1 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Частинами 1, 2 ст. 331 КПК України встановлено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого . Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Перелік запобіжних заходів, які підлягають застосуванню наведений у ст. 176 КПК України, при цьому, як указано у ч. 3 наведеної норми, найбільш суворим запобіжним заходом - є тримання під вартою.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За приписами ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Судом встановлено, що за обставин, викладених у сформульованому обвинуваченні, у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 19 листопада 2022 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - до 16 січня 2023 року включно, в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» без визначення застави. Слідчим суддею встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також встановлено, що ОСОБА_4 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований, нерухомості та транспортних засобів у власності не має, не одружений, дітей не має, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків.

На час вирішення клопотання про застосування запобіжного заходу обвинувачений за своїм віком і станом здоров`я не має специфічних особливостей стану здоров`я, не відноситься до осіб з інвалідністю, має типові соціальні зв`язки для особи його віку та статусу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (наприклад, пункт 32 рішення від 30 серпня 1990 року у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86)) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04)).

Наведеного вище достатньо для висновку, не вирішуючи питання про доведеність вини під час розгляду клопотання, що підозра відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

В даному випадку обвинуваченому інкриміновано вчинення тяжкого кримінального правопорушення, судовий розгляд кримінального провадження не завершений, свідків не допитано, докази, передбачені ст. 84 КПК України, з боку сторони обвинувачення та захисту, не досліджені, у зв`язку з чим, суд доходить висновку про існування ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_4 може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Отже, реальним є ризик переховування, адже наявність певного ризику/ризиків, зокрема ризику втечі, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, а у даному конкретному випадку, такий ризик є обґрунтованим, оскільки він належним чином умотивований прокурором та підтверджується наявними матеріалами.

Слушним є і ризик впливу на свідків, оскільки не виключена ймовірність того, що обвинувачений не будучи обмеженим у спілкуванні із цими особами, яким відомі обставини вчинення злочину у яких останній обвинувачується, він може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

У свою чергу, на переконання суду, наявність ризику, передбаченому п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто вчинення іншого кримінального правопорушення, прокурором не доведено.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, ураховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Суд не може взяти до уваги твердження захисника щодо неможливості перебування обвинуваченого в умовах СІЗО оскільки на даний час в розпорядженні суду відсутні об`єктивні медичні застереження про неможливість перебування вказаної особи під вартою. Свідоцтво про хворобу № 1178/106 на яке посилався захисник, видане 31 жовтня 2019 року, тобто минуло більше трьох років.

З огляду на викладене, суд, у ракурсі встановлених фактичних обставин вважає, що на даному етапі кримінального провадження лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки останнього та зможе запобігти ризикам, передбаченим положеннями ст. 177 КПК України.

Окрім того, за приписами ч. 7 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

Отже, суд, ураховуючи існування ризиків (переховування від суду та незаконного впливу на свідків), оцінюючи всі обставини у їх сукупності, а саме: вагомість висунутого обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, його вік, стан здоров`я, характер соціальних зав`язків, вчинення кримінального правопорушень під час дії в Україні воєнного стану в якості військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, рід занять - офіційно не працевлаштований, матеріальний стан, наявність місця реєстрації та мешкання, відсутність судимості, доходить до обґрунтованого висновку про необхідність застосованння до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у межах строків, визначених законом, і вважає що саме такий запобіжний захід може запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України, а також забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України ( п. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України).

На підставі викладеного та керуючись ст. 131, 132, 176 - 178, 182 - 184, 186, 193 - 194, 196, 331, 369 - 372, 392, 532, 533 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДЕРЖАВНІЙ УСТАНОВІ «ХАРКІВСЬКИЙ СЛІДЧИЙ ІЗОЛЯТОР» на 60 днів, тобто до 09 березня 2023 року.

Зобов`язати прокурора негайно повідомити близьких родичів ОСОБА_4 про застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою в ДЕРЖАВНІЙ УСТАНОВІ «ХАРКІВСЬКИЙ СЛІДЧИЙ ІЗОЛЯТОР» на 60 днів, тобто до 09 березня 2023 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_4 , захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення - ДЕРЖАВНОЇ УСТАНОВИ «ХАРКІВСЬКИЙ СЛІДЧИЙ ІЗОЛЯТОР» .

Ухвала суду про обрання тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а саме до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, як і не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Суддя ОСОБА_1