Справа № 308/3199/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Ужгород клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0000061 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.03.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КК України у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності в порядку п.3-1 ч.1, п.1-1 ч.2 ст.284 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0000061 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.03.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КК України у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності в порядку п.3-1 ч.1, п.1-1 ч.2 ст.284 КПК України.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що у провадженні слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000061 від 24.03.2014, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КК України.

24.03.2014 року до прокуратури Закарпатської області надійшли матеріали із ВВБ у Закарпатській області ДВБ МВС України, про те, що до них звернувся помічник оперуповноваженого ВШР «Сокіл» УБОЗ УМВС України в Закарпатській області, старший прапорщик міліції ОСОБА_4 , із заявою про те, що 13.07.2013 року невідомі йому особи, спричинили йому тілесні ушкодження, наносили побої, утримували у підвальному приміщені невідомої йому будови, вимагаючи зізнатись у підпалі автомобіля колишнього начальника УБОЗ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_5

Прокуратурою Закарпатської області 24.03.2014 року зареєстроване кримінальне провадження №0000061, за фактом перевищення службових повноважень службовими особами УБОЗ УМВС України в Закарпатській області, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

В ході проведення досудового розслідування було долучено матеріали службового розстеження щодо старшого прапорщика ОСОБА_4 вирішено, що останній отримав тілесні ушкодження у вигляді «Розрив передньої схрещеної зв`язки заднього рогу медіального меніску правого колінного суглобу» при обставинах не пов`язаних з виконанням службових обов`язків. Було долучено до матеріалів кримінальної справи копії кадрової документації, вилучено медичну документацію на підставі ухвал слідчого судді, медичну документацію щодо лікування ОСОБА_4 із медичних закладів м. Ужгорода та УМВС, призначено судово-медичну експертизу, відповідно до якої у нього встановлено тілесні ушкодження середньої ступеня важкості.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_4 дав покази, що 13.07.2013 року ввечері близько 22:30 години, він з товаришами знаходився на проспекті Свободи в м.Ужгород і в цей дає йому зателефонував колишній співробітник ВШР «Сокіл» ОСОБА_6 , який повідомив його про те, що до нього приїхали невідомі особи в автомобілі «Мерседес», які хочуть з ним переговорити. Згодом на мобільний телефон ОСОБА_4 надійшло повідомлення від ОСОБА_6 , в якому він написав, що в нього проблеми, його вивозять із міста Ужгород і вони вже проїхали с.Барвінок. Після цього ОСОБА_4 зателефонував ОСОБА_8 ..

В автомобілі «Фольксварен», належному ОСОБА_8 , вони поїхали на АЗС ОККО в с. Барвінок, Ужгородського району, де він зустрівся з особою на ОСОБА_9 . На передньому пасажирському сидіння ОСОБА_9 на латвійських номерах сидів працівник міліції, про якого ОСОБА_4 говорити відмовився. Згодом ОСОБА_9 покликав невідомого йому хлопця, і сказав, що цей хлопець відвезе його до ОСОБА_6 . Його повезли в напрямку м.Мукачево, і коли вони спустились із Лазівського берега, то повернули в с.Підгорб, доїхавши до розвилки повернули в поле ліворуч, неподалік від дорожнього моста зупинились і ОСОБА_4 побачив близько 8-ми автомобілів різних марок та велику кількість людей, але ОСОБА_6 з ними не було. Як він потім дізнався, в той час він побитий вже лежав у кюветі.

Після цього ОСОБА_4 оточили біля десяти осіб, які розпитували про підпал автомобіля ОСОБА_5 , а згодом невідомі особи стали наносити йому удари кулаками в голову, удари ногами по різних частинах тіла.

Зі свідком ОСОБА_4 проведено слідчий експеримент, під час якого він показав місце, де йому спричинено тілесні ушкодження невідомими особами, серед яких був ОСОБА_9 .

Проведеними оперативно-розшуковими заходами, направленими на встановлення будинку, у якому після побиття утримувався ОСОБА_4 13-14.07.2013 року, встановити вдалось можливим.

У клопотанні зазначено, що в ході досудового розслідування не встановлено доказів, які б свідчили про причетність службових осіб УБОЗ УМВС України у Закарпатській області чи інших службових осіб УМВС до спричинення тілесних ушкоджень працівникові УБОЗ ОСОБА_4 чи до організацій його побиття, чи інших доказів, які б підтверджували факти перевищення службових повноважень.

ОСОБА_4 відмовився називати особу працівника міліції, який ніби то, знаходився у автомобілі ОСОБА_9 , проведеними слідчими діями та оперативними заходами такого працівника міліції не представилось можливим.

Також у ході досудового розслідування повідомлення про підозру в межах кримінального провадження не здійснювалося.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.364 КК України відноситься до категорії не тяжких злочинів та з моменту його вчинення минув п`ятирічний строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, передбачений п.3 ч.1 ст.49 КК України, відповідно до ч. 1 п. 3-1 ст. 284 КПК України, прокурор просив закрити кримінальне провадження.

Прокурор в судове засідання не з`явився, при цьому 18.04.2023 року від прокурора ОСОБА_15 надійшла заява, згідно якої просив розглянути без його участі клопотання про закриття кримінального провадження №0000061 на підставі п.3-1 ч.1, п.1-1 ч.2 ст.284 КПК України, клопотання підтримує та просить задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_4 у підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся шляхом надсилання судової повістки про виклик до суду.

У відповідності до вимог ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Розглянувши подане прокурором клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження №0000061 від 24.03.2014 року, суд приходить до наступного висновку.

Згідно п.3-1 ч.1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. Учасники кримінального провадження мають право заявляти клопотання прокурору про закриття кримінального провадження за наявності передбачених цим пунктом підстав.

Відповідно до абз. 4 ч. 4 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті. Закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

У відповідності до санкції ч.2 ст.122 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину, вчинене з метою залякування потерпілого або його родичів чи примусу до певних дій або з мотивів расової, національної чи релігійної нетерпимості, - караються позбавленням волі від трьох до п`яти років.

За правилами, визначеними ч.4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

З врахуванням наведеного кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

Відповідно до пункту 3 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності зокрема у разі, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Варто зазначити, що неповнота досудового розслідування не може впливати на обов`язок суду закрити кримінальне провадження на підставі положень ст. 284 КПК України за наявності передбачених для цього законом підстав. Невиконання слідчим окремих слідчих та процесуальних дій, що призвело до спливу строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, не може впливати на обов`язок суду закрити кримінальне провадження на підставі положень ст.284 КПК України за наявності передбачених для цього законом підстав.

Перевірка правильності кваліфікації кримінального правопорушення в межах розгляду клопотання прокурора не передбачена КПК України, тому суд розглядає клопотання прокурора про закриття кримінального провадження в межах правової кваліфікації за ч.2 ст.122 КК України, за якою проводилось досудове розслідування.

Аналогічна правова позиція була викладена в увалах Верховного Суду: від 25.01.2021 року у справі № 397/282/20 (провадження № 51-300ск21), від 12.03.2021 року у справі № 379/1594/19 (провадження № 51-1246ск21), від 16.08.2021 року у справі №941/996/20 (провадження № 51-3913ск21).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що Прокуратурою Закарпатської області було розпочато досудове розслідування кримінального провадження за №0000061 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.03.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

Досудове розслідування було розпочато у зв`язку із надходженням 24.03.2014 року до прокуратури Закарпатської області матеріалів із ВВБ у Закарпатській області ДВБ МВС України, про те, що до них звернувся помічник оперуповноваженого ВШР «Сокіл» УБОЗ УМВС України в Закарпатській області, старший прапорщик міліції ОСОБА_4 , із заявою про те, що 13.07.2013 року невідомі йому особи, серед яких був і працівник правоохоронного органу, спричинили йому тілесні ушкодження, наносили побої, утримували у підвальному приміщені невідомої йому будови, вимагаючи зізнатись у підпалі автомобіля колишнього начальника УБОЗ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_5 .

Постановою заступника начальника слідчого відділу прокуратури Закарпатської області старшого радника юстиції ОСОБА_16 від 30.11.2015 року, винесеною в рамках кримінального провадження №0000061 від 24.03.2014 року, перекваліфіковано дії невстановлених осіб, які 13.07.2013 спричинили ОСОБА_4 тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості з ч.2 ст.365 на ч.2 ст.122 КК України.

Постановою начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих прокуратури Закарпатської області старшого радника юстиції ОСОБА_17 від 30.11.2015 року визначено підслідність кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КК України, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000061 від 24.03.2014 року за слідчим відділенням Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

ОСОБА_4 звернувся 22.03.2014 року до заступника начальника ВВБ в Закарпатській області ДВБ МВС України із заявою, в якій повідомляв, що 13.07.2013 року невідомі особи, серед яких він впізнав ОСОБА_9 поблизу с.В.Лази Ужгородського району нанесли йому тілесні ушкодження, під час яких примушувалися зізнатися у причетності до підпалу автомобіля начальника УБОЗ УМВС, якого він не скоював. В результаті цього йому було заподіяно тілесні ушкодження які він зафіксував у травмпункті Ужгородської ЦМКЛ (Том 1 матеріалів КП, арк.6).

У рапорті старшого оперуповноваженого в ОВС ВВБ в Закарпатській області ДВБ МВС України від 22.03.2014 року, серед іншого, зазначено, що на АЗС «ОККО» ОСОБА_4 вийшов з автомобіля та побачив автомобіль марки «Мерседес» з номерними знаками Латвії, з якого вийшов невідомий громадянин високого зросту, спортивної статури і повідомив, що вони їдуть розмовляти з ОСОБА_6 та запросив ОСОБА_4 поїхати з ним. Пізніше стало відомо, що прізвище даного чоловіка ОСОБА_9 , мешканець м.Луганська, який тимчасово перебував на території Закарпатської області. Зі слів ОСОБА_4 ОСОБА_9 уродженець Луганської області, віком приблизно 40-45 років, високий на зріст, спортивної тіло будови. За даними бази даних «Армор» значаться чотири особи із анкетними даними вказаними ОСОБА_4 і жоден із них на території Закарпатської області не зареєстрований (Том 1 матеріалів КП, арк.7-9).

В матеріалах кримінального провадження міститься доручення заступника начальника слідчого відділу прокуратури Закарпатської області старшого радника юстиції ОСОБА_16 від 08.04.2014 року про проведення слідчих (розшукових) дій в порядку ст.40 КПК України, у якому, серед іншого було доручено оперативним працівникам вжити заходів щодо встановлення особи по імені « ОСОБА_9 », яка була причетною до організації побиття ОСОБА_4 , також досудовим розслідуванням встановлено, що вказаний ОСОБА_9 неодноразово відвідував ОСОБА_5 , його службовий кабінет в приміщенні УБОЗ УМВС в Закарпатській області, у зв`язку із чим необхідно допитати в якості свідків всіх без виключення чергових та помічників чергових УБОЗ УМВС, працівника приймальні ОСОБА_5 з приводу зазначеної особи, а також встановити в яких приміщеннях УБОЗ ведеться відеозапис, переглянути такі відеозаписи та вилучити відео файли, на яких міститься запис із зображенням ОСОБА_9 (Том 1 матеріалів КП, арк.36-38).

Під час досудового розслідування було допитано ряд свідків, які, серед іншого, повідомляли, що чули про особу на ім`я « ОСОБА_9 » та що ОСОБА_5 підтримує стосунки з особою на ім`я « ОСОБА_9 » і ОСОБА_9 неодноразово заходив до ОСОБА_5 у його службовий кабінет.

Під час допиту потерпілий ОСОБА_4 06.08.2014 року вказував на те, що на пасажирському сидінні автомобіля сидів працівник міліції, який видався йому знайомим, він був схожий на начальника УБОЗ УМВС України в Закарпатській області ОСОБА_5 (Том 5 матеріалів КП, арк.146-152).

При цьому, із матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування ОСОБА_5 допитано не було.

На підставі наведеного вище, суд вважає, що органом досудового розслідування не здійснено всіх необхідних заходів для встановлення особи, яка може бути причетна до кримінальних правопорушень, про вчинення яких вказує ОСОБА_4 , а тому твердження прокурора про те, що органом досудового розслідування проведено ряд слідчих (розшукових) дій, однак не встановлено осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, а тому повідомлення про підозру не здійснювалось, не є достатньою підставою для закриття кримінального провадження на підставі пункту 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження повинно бути закритим тільки після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів, а у положенні п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України законодавцем встановлено імперативне правило, за яким суд приймає рішення про закриття кримінального провадження у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за умови, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Так, у постанові від 23 лютого 2021 року (справа № 397/42/20) Верховний Суд зазначив, що приймаючи рішення про задоволення клопотання прокурора і закриття кримінального провадження з підстав закінчення строків, визначених ст.49 КК України, однак із вказівкою на встановлення конкретних осіб, які причетні до вчинення злочину, суд допустив протиріччя з нормою процесуального закону, яке призвело до істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

При цьому, із матеріалів кримінального провадження №0000061 від 24.03.2014 року вбачається, що ще на початковій стадії досудового розслідування кримінального провадження, у заяві від 22.03.2014 року ОСОБА_4 повідомляв, що 13.07.2013 року невідомі особи, серед яких він впізнав ОСОБА_9 поблизу с.В.Лази Ужгородського району нанесли йому тілесні ушкодження. Разом із тим, можливу причетність вказаної особи до вчинення кримінального правопорушення в ході досудового розслідування перевірено не було.

Крім цього, в ході досудового розслідування не було допитано ОСОБА_5 , який, за показаннями інших свідків, неодноразово спілкувався із особою на ім`я « ОСОБА_9 ».

При цьому, суд, розглядаючи клопотання сторони обвинувачення, з урахуванням вищевикладених положень кримінального процесуального закону, позбавлений можливості постановити рішення про закриття кримінального провадження у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за умови, якщо існують відомості щодо особи, яка причетна до вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи наведене, суд вважає, що органом досудового розслідування не виконано вимоги кримінального процесуального закону, зокрема не забезпечено виконання приписів ст. 2 КПК, якими визначенні завдання кримінального провадження, оскільки належні та ефективні заходи, спрямовані на розкриття кримінального правопорушення, а також встановлення та притягнення винуватої особи до кримінальної відповідальності, здійснені не були. У даному кримінальному провадженні наявні відомості про особу, яка може бути причетною до вчинення кримінального правопорушення.

За таких підстав, суд приходить до висновку, що клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 12, 49 КК України, ст.ст. 284, 372, 392, 395, 532 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0000061 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.03.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КК України у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності в порядку п.3-1 ч.1, п.1-1 ч.2 ст.284 КПК України, - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області ОСОБА_1