Справа №591/6166/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/174/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 31 січня 2023 року, якою накладено арешт на майно у кримінальному провадженні № 0000181 внесенному до ЄРДР за ч. 2 ст. 110-2, ч.4 ст. 111-1, ч. 3 ст.15- ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно, вилучене під час обшуку 21 січня 2023 року автомобіля «MITSUBISHI», модель «LANCER», д.н.з НОМЕР_1 .

Однак, не погодившись з таким рішенням слідчого судді адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просив ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 31 січня 2023 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ УСБУ в Сумській області ОСОБА_8 .

Апелянт вказував, що вилучені кошти, телефони та ключі від автомобіля не мають жодного відношення до будь-якого кримінального правопорушення. Грошові кошти є особистою приватною власністю ОСОБА_7 , вилучені на території України, по дорозі до місця мешкання ОСОБА_7 .

Зазначав, що зміст мобільних телефонів може бути скопійовано слідчим зі згоди власника, а тому їх арешт є необґрунтованим втручанням у право власності ОСОБА_7 .

Наголошував, що з ухвали суду не вбачається будь-яких обґрунтувань, які сліди могли на собі зберегти ключі від автомобіля. Вилучені речі не є знаряддям злочину та не можуть бути речовими доказами.

Вважав,що в даному випадку втручання держави в мирне володіння майном не відповідає критерію «законності» з огляду на відсутність правових підстав для накладення арешту на майно.

До початку апеляційного розгляду від адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 надійшла заява, в якій він просив провести судовий розгляд без його участі та без участі підозрюваного ОСОБА_7 . Від прокурора ОСОБА_9 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги у її відсутність.

За таких обставин, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 у відсутність учасників судового розгляду та без фіксування судового засідання технічними засобами, що узгоджується з вимогами ч.4 ст.405 КПК України.

Тому, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положенням ч.1 ст. 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Перевіряючи законність оскаржуваного судового рішення в межах поданої представником власника майна апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що слідчим суддею в повному обсязі було дотримано вимоги кримінального процесуального закону, з яким пов`язано вирішення питання щодо накладення арешту на майно.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим відділом УСБУ в Сумській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000181 від 03 листопада 2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.110-2, ч.4 ст.111-1, ч.3 ст.15-ч.4 ст.111-1, ч.1 ст.263 КК України, за фактом організації ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 незаконного переміщення через кордон України грошових коштів, з метою повалення конституційного ладу та захоплення влади, передачі матеріальних ресурсів представникам збройних та воєнізованих формувань країни-агресора, незаконного поводження зі зброєю та боєприпасами.

21 січня 2023 року після затримання ОСОБА_7 на підставі слідчого судді було проведено обшук його автомобіля, в ході якого виявлено та вилучено грошові кошти, мобільний телефон з двома сім картками та ключі від автомобіля, які мають доказове значення, тому слідчий просив накласти на них арешт.

Перевіряючи доводи вказаного клопотання та додані до нього докази, слідчим суддею було встановлено, що зі змісту наданих слідчим протоколів НСРД, обшуку та ухвали, а також обсягу внесених до ЄРДР відомостей вбачається, що наведене майно відповідає критеріям, визначеним в ст..98 КПК України, оскільки воно безпосередньо стосується предмета розслідування кримінального провадження (в тому числі знищену чи приховану), листування, за його допомогою можливо встановити обставини події та причетних осіб, їх зв`язки, переміщення, інформація стосовно чого може міститись у вказаних предметах.

Саме з врахуванням встановлених обставин, слідчий суддя і дійшов висновку, що наведені предмети та речі можуть бути використані як доказ на підтвердження чи спростування тієї чи іншої позиції сторони в справі, надати можливість встановити її суттєві обставини, а також зазначене майно може бути предметом експертних досліджень, тому на зазначене майно слід накласти арешт з метою запобігання його приховування, пошкодження, псування, знищення чи відчуження.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується в повному обсязі та вважає, що не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, може перешкодити встановленню всіх обставини у даному кримінальному провадженні.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що вилучені кошти, телефони та ключі від автомобіля не мають жодного відношення до будь-якого кримінального правопорушення, а грошові кошти є особистою приватною власністю ОСОБА_7 , вилучені на території України, по дорозі до місця мешкання ОСОБА_7 , колегія суддів вважати обґрунтованими не може, оскільки слідчим в клопотанні було доведено те, що вилучене майно відповідає критеріям речових доказів та може бути використане як доказ на підтвердження чи спростування тієї чи іншої позиції сторони в справі, надати можливість встановити її суттєві обставини, а також зазначене майно може бути предметом експертних досліджень.

При цьому, колегія суддів враховує і те, що відповідно до положень ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, під час апеляційного перегляду не встановлено обставин, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали, в даному випадку арешт слідчим суддею було накладено правомірно і жодних порушень, при цьому, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи вищезазначене, всупереч доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою та не вбачає підстав для її скасування, у зв`язку з чим вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника власника майна - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 31 січня 2023 року, якою задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно, вилучене під час обшуку 21 січня 2023 року автомобіля «MITSUBISHI», модель «LANCER», д.н.з НОМЕР_1 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на цю ухвалу, без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4