Справа № 128/2951/22
ВИРОК

Іменем України

20 січня 2023 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 , законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Вінниця обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000091, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.03.2021, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянки України,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 166 КК України,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , являючись матір`ю малолітніх ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно якої у 2019 році вирішувалось питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП та яка поставлена на облік як не благонадійна родина, ігноруючи вимоги чинного законодавства, а саме незважаючи на те, що згідно ст. 150 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладено обов`язки виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, готувати її до самостійного життя і здоров`я, умисно, систематично, протягом тривалого часу упродовж 2020 року та по 03.03.2021 злісно не виконувала встановлені законом обов`язки по догляду за малолітніми дітьми, що спричинило тяжкі наслідки, а саме смерть ОСОБА_7 та спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 .

ОСОБА_6 злісно не виконувала встановлені законом обов`язки по догляду за дітьми, зловживала спиртними напоями, систематично залишала впродовж тривалого строку малолітніх доньок без будь-якого нагляду, тим самим не забезпечувала своїм малолітнім дітям безпечні умови перебування за місцем проживання, не забезпечувала належне харчування дітей, не піклувалась про їх здоров`я та фізичний розвиток.

Так, ОСОБА_6 02.03.2021 близько 8 години, після приготування їжі за допомогою електричної нагрівальної плитки, не переконавшись у її вимкненні та недоступності для дітей, залишила без нагляду своїх малолітніх дітей та, не пересвідчившись у безпечності умов їх самостійного перебування у будинку, хоча була зобов`язана та мала реальну можливість таку безпеку забезпечити та передбачити створену загрозу для життя і здоров`я дітей, залишила місце свого проживання за адресою: будинок АДРЕСА_3 , щоб підзаробити на посезонній роботі у полях поблизу с. Некрасово.

Під час відсутності ОСОБА_6 вдома 02.03.2022 приблизно о 14 годині 30 хвилин в її будинку за вказаною адресою, де перебували двоє її малолітніх дітей, відбулося займання і пожежа внаслідок тривалого теплового впливу розжареного тепло електро нагрівального (ТЕНу) елементу (спіралі) електричної нагрівальної плитки на горючу поверхню підлоги з дерев`яних дошок, в локально обмеженій межі контакту високо нагрітої (розжареної) поверхні ТЕНу із продуктами розкладу фарбувального покриття та піролізу деревини дошок підлоги.

Будучи позбавленими можливості вжиття заходів до самозбереження через малолітство, ОСОБА_7 померла внаслідок удушення чадним газом та ОСОБА_8 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: термічного опіку верхніх дихальних шляхів - рото глотки, гортані, стороннього тіла трахео-бронхіального дерева (сажевий вміст); отруєння чадним газом, що супроводжувалося мозковою комою першого ступеня; забійно-рваної рани долонної поверхні 1 -го пальця лівої кисті - за ступенем тяжкості належать до тяжких тілесних ушкоджень, оскільки являлися небезпечними для життя в момент заподіяння, спричинили загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги за звичайним своїм перебігом закінчуються чи можуть закінчитися смертю.

Вказані дії ОСОБА_6 кваліфікуються за ст. 166 КК України, тобто злісне невиконання батьками обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки.

Обвинувальний акт по даному кримінальному провадженні надійшов до суду з угодою про визнання винуватості. Так, 30.11.2022 між обвинуваченою ОСОБА_6 та прокурором Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до зазначеної угоди, прокурор та обвинувачена ОСОБА_6 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_6 за ст. 166 КК України, обвинувачена ОСОБА_6 беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166КК України, за вищевказаних обставин та за вказаною правовою кваліфікацією.

Також вказаною угодою сторони погодили покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, зі звільненням ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, що передбачені ст. 76 КК України, та дійшли згоди на його призначення, ОСОБА_6 роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.ст. 473, 474 КПК України, наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, та умисного невиконання угоди про визнання винуватості.

Згідно наданої суду угоди, законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_4 надала згоду на укладення угоди, що підтверджується її письмовою заявою.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні пояснила, що вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просила угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченій узгоджене в угоді покарання. Також зазначила, що процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні відсутні, оскільки вказаний в обвинувальному акті висновок судової експертизи наданий в межах іншого кримінального провадження, речові докази та накладення арешту на майно в межах даного кримінального провадження відсутні.

Законний представник малолітньої потерпілої в підготовчому судовому засіданні підтвердила надання добровільної згоди на укладення угоди про визнання винуватості та просила затвердити надану суду угоду, оскільки поведінка обвинуваченої на даний час змінилася в кращу сторону, вважає, що вона зробила для себе належні висновки.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 зазначила, що вона цілком розуміє характер обвинувачення, яке їй пред`явлено, в повному обсязі, заперечень щодо фактичних обставин кримінального провадження, встановлених досудовим розслідуванням, не має. Крім того зазначила, що вона розуміє надані їй законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання у разі затвердження угоди та пояснила, що здатна реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просила угоду про визнання винуватості затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник обвинуваченої в підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості підтримав, просив її затвердити.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо, зокрема, кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди. Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

У ст. 472 КПК України визначені основні вимоги до змісту угоди про визнання винуватості. Згідно з вимогами ст. 474 КПК України, якщо угоду досягнуто, обвинувальний акт із підписаною між сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язковою участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження.

Суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ст. 166 КК України, тобто злісне невиконання батьками обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки.

Так, злочин, який вчинила обвинувачена ОСОБА_6 , відповідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином, та він відповідає ч. 4 ст. 469 КПК України.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_6 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін або інших осіб.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 30.11.2022 в кримінальному провадженні № 0000091 між прокурором Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_6 та призначення останній узгодженої сторонами кримінального провадження міри покарання.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченої не застосовувались, підстав для його обрання суд не вбачає. Клопотань про вирішення судом питань щодо судових витрат та речових доказів в межах даного кримінального провадження не заявлено з підстав їх відсутності.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 124, 314, 373, 374, 471, 473, 474, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 30.11.2022 про визнання винуватості, укладену між прокурором Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_6 у кримінальному проваджені № 0000091, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 166 КК України

Визнати винною ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 :

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя: