Справа № 305/1912/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/63/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові у режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 на ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 28 листопада 2022 року, якою повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000150 від 30 березня 2022 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а :

вищенаведеною ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №000150 від 30 березня 2022 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, повернуто першому заступнику керівника Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_9 для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі суду недоліків.

Не погоджуючись з ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 28 листопада 2022 року, прокурор Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні №000150 від 30 березня 2022 року про обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 332 КК України у суді першої інстанції.

Подану апеляційну скаргу прокурор мотивує тим, що ухвала Рахівського районного суду Закарпатської області від 28 листопада 2022 року є незаконною та необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зокрема, вказує на те, що в обвинувальному акті повністю зазначені відомості, передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України, а також здійснено виклад фактичних обставин кримінального правопорушення. Як зазначає апелянт, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення здійснюється слідчим, прокурором відповідно до вимог статей 36, 40 КПК України, тобто на власний розсуд.

Сторона обвинувачення звертає увагу на те, що місцевий суд, постановляючи оскаржуване рішення, вдався до оцінки змісту фактичних обставин кримінального провадження, які прокурор вважає встановленими, його правової кваліфікації, чим вийшов за межі своїх повноважень, тоді як під час підготовчого судового засідання суд лише перевіряє обвинувальний акт на предмет викладення в ньому відомостей, передбачених п.п. 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України. Покликавшись на ст. 91 КПК України, суд зробив висновки щодо неповноти викладених обставин, які підлягають доказуванню, зокрема: події кримінального правопорушення, а також форми вини, мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення.

Також прокурор звертає увагу на те, що єдиною підставою для повернення обвинувального акта прокурору є невідповідність цього акта вимогам КПК. Водночас, закон не передбачає у якості підстави для повернення обвинувального акта прокурору факт невідповідності вимогам закону будь-яких додатків цього акта чи інших суміжних документів (реєстру, цивільного позову, доданих матеріалів кримінального провадження тощо).

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав подану апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів та просив таку задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 заперечили проти задоволення апеляційних вимог, зазначивши, що такі не ґрунтуються на вимогах закону.

Заслухавши доповідача, позицію учасників процесу, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення за наявними у справі матеріалами в межах поданої апеляційної скарги.

Так, відповідно до вимог, передбачених п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Обвинувальний акт, як це передбачено ст. 291 КПК України, складається і підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Частиною другою цієї ж норми КПК передбачено, які відомості повинен містити в собі обвинувальний акт. Зокрема, поряд з іншими даними, в ньому повинні міститись дата та місце його складення та затвердження.

Так, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» від 3 жовтня 2012 року за №223-1430/0/4-12 чітко визначив, що суд під час підготовчого провадження повертає обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам статті 291 КПК України: зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.

Аналіз наведених норм кримінального процесуального закону дає підстави стверджувати, що на стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції повернення обвинувального акта прокурору допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим вимог ч. 2 ст. 291 КПК України.

Отже, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність обвинувального акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Як вбачається з обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000150, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 березня 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, який було направлено для розгляду до Рахівського районного суду Закарпатської області, вказаний процесуальний документ, за своїм змістом, у повній мірі відповідає вимогам, передбаченим ч. 2 ст. 291 КПК України, а тому суд не мав достатніх правових підстав для висновку про його невідповідність вимогам цього Кодексу.

Зокрема, на стадії підготовчого судового засідання суд перевіряє обвинувальний акт на відповідність вимогам ст. 291 КПК України. Вказана стаття містить конкретний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, та не підлягає розширеному тлумаченню. Тому зазначені судом недоліки в обвинувальному акті, є передчасними та не можуть бути безумовною підставою для повернення обвинувального акта прокурору.

Слушними є доводи прокурора про те, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, встановлених під час досудового розслідування, здійснюється на власний розсуд слідчим та (або) прокурором, які відповідно до вимог статей 36, 40 КПК України є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, заборонено.

Як зазначено в обвинувальному акті, ОСОБА_7 , разом із невстановленою під час досудового розслідування особою, діючи за попередньою змовою групою осіб, у березні 2022 року організував незаконне переправлення через державний кордон України чотирьох громадян України призовного віку, шляхом сприяння перевезення їх до державного кордону України в смт. Великий Бичків Рахівського району Закарпатської області та надання можливості здійснити його незаконний перетин… За сприяння в незаконному перетині державного кордону України поза межами пункту пропуску громадянам України ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , після того, як останні його перетнуть, ОСОБА_7 обумовив отримання ним винагороди у сумі по 1 800 доларів США з кожного, що станом на той час за курсом НБУ становило 55 800 гривень. Близько 23:00 години 29 березня 2022 року поблизу будівлі автомобільного сервісного центру за адресою: АДРЕСА_1 , на виконання вказівок невстановленої досудовим розслідуванням особи, які були надані за попередньою домовленістю з ОСОБА_7 , громадяни України: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вчинили спробу незаконного перетину державного кордону України шляхом переправлення через річку Тиса, яка в указаному місці має значну ширину та глибину водного потоку, тим самим будучи під реальною загрозою загибелі, однак були затримані працівниками Державної прикордонної служби України.

Таким чином, дії ОСОБА_7 органом обвинувачення кваліфіковано за ч. 3 ст. 332 КК України, а саме як організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчинені способом небезпечним для життя чи здоров`я особи, яку незаконно переправляють через державний кордон України, щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Згідно з оскарженою ухвалою, підставами для повернення обвинувального акта прокурору стало те, що обвинувальний акт не містить даних про розподіл ролей між ОСОБА_7 та невстановленою під час досудового розслідування особою; у ньому не зазначено дати, часу та місця досягнення ОСОБА_7 з невстановленою особою попередньої злочинної змови; в обвинувальному акті не зазначено конкретне місце ріки Тиса, глибину і ширину ріки в тому місці, яке було вказане ОСОБА_7 громадянам для незаконного перетину кордону.

Так, положеннями ч. 2 ст. 28 КК України встановлено, що кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення. При цьому домовленість про спільне вчинення кримінального правопорушення заздалегідь означає наявність згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивної сторони. Така домовленість може відбутися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій тощо.

Учасники вчинення злочину такою групою діють як співвиконавці. При цьому можливий технічний розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль.

Втім, оскільки розподіл ролей у випадку вчинення особою кримінального правопорушення у складі групи осіб за попередньою змовою є необов`язковим, учасники групи можуть діяти як співвиконавці чи виконувати кілька ролей одночасно, зазначене не впливає на обсяг пред`явленого особі обвинувачення, а тому відсутність покликання у пред`явленому ОСОБА_7 обвинуваченні на його роль під час вчинення інкримінованого правопорушення не може бути підставою для повернення обвинувального акта прокурору.

Незазначення в обвинувальному акті даних про те, у який період та за яких обставин ОСОБА_7 досягнув попередньої домовленості з невстановленою досудовим розслідуванням особою, також є недостатнім фактором для повернення обвинувального акта. Факт вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим самостійно чи у складі групи осіб, про що зазначає сторона обвинувачення, має бути перевірений судом під час судового розгляду, а не на етапі прийняття обвинувального акта до провадження.

Не ґрунтуються на вимогах закону і висновки місцевого суду про те, що відсутність в обвинувальному акті відомостей щодо глибини та ширини ріки Тиса, а також інших даних, які підтверджують існування реальної загрози загибелі громадян ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , унеможливлюють перевірку правильності кваліфікації дій ОСОБА_7 . Зазначені відомості є фактичними обставинами кримінального провадження, такі згідно з вимогами ст. 91 КПК України належать до обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а тому мають бути перевірені в ході судового розгляду, за результатами якого суд уповноважений ухвалити одне з рішень, визначених ст. 373 КПК України. Перевірка вказаних обставин під час проведення підготовчого судового засідання є передчасною.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, суперечить матеріалам провадження, оскільки обвинувальний ат відповідає вимогам ст. 291 КПК України і підстав для застосування п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що рішення суду, прийняте за результатами підготовчого засідання є незаконним, оскільки при його постановленні були порушені вимоги кримінального процесуального закону.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення цього Кодексу, які перешкоджали або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції застосовує на підставі ч. 6 ст. 9 КПК України загальні засади кримінального провадження, а саме вимоги п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України щодо забезпечення принципу законності кримінального провадження, оскільки допущені судом істотні порушення кримінального процесуального закону не входять до переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст. 415 КПК України.

За наведеного, колегія суддів вважає, що оскаржена ухвала підлягає скасуванню з направленням обвинувального акта до суду першої інстанції для здійснення судового провадження зі стадії підготовчого судового засідання.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 412, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу прокурора Ужгородської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 28 листопада 2022 року щодо ОСОБА_7 - скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000150 від 30 березня 2022 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, в суді першої інстанції, в тому ж складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4