Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 316/2132/20
Провадження №: 1-і/332/11/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2023 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Запоріжжя клопотання прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь Запорізької області, українця, громадянина України, який має загальну середню спеціальну освіту, розлученого, має неповнолітню дитину 2005 року народження, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого, 14.08.2017 року направлено до суду обвинувальний акт за ч. 2 ст. 121, ч.1 ст. 310 КК України, який перебуває на розгляді Василівського районного суду Запорізької області,-

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

встановив:

Прокурор Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 звернулася до Заводського районного суду м.Запоріжжя з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , посилаючись на те, що на даний час не зменшилися ризики, які враховувалися при застосуванні і продовженні обвинуваченому такого виду запобіжного заходу, оскільки, будучи на свободі, останній має можливість переховуватися від суду у зв`язку з тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення. На даний час передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України ризики, які слугували підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , не зникли, не зменшилися та продовжують існувати. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Строк тримання обвинуваченого під вартою спливає, у той же час, з об`єктивних причин завершити розгляд провадження до його спливу неможливо, підстави для скасування або зміни застосованого запобіжного заходу на більш м`який відсутні. Крім того, відносно ОСОБА_4 14.08.2017 року Енергодарською місцевою прокуратурою до Василівського районного суду Запорізької області направлений обвинувальний акт за ч.2 ст.121, ч.1 ст.310 КК України, який перебуває на розгляді, не зважаючи на те, що кримінальне провадження перебуває на розгляді в суді, він знову вчинив новий злочин, що свідчить про те, що він на свободі може продовжити свою злочинну діяльність. Також зазначила, що ОСОБА_4 перебував в розшуку.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала та просила задовольнити з підставі, наведених у ньому.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання та зазначив, що потребує лікування.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні просив застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, посилаючись на те, що ризики, на які посилається прокурор, не доведені. Крім того, матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_4 за ч. 2 ст.186 КК України знаходяться на тимчасово окупованій території в м. Василівка Запорізької області та ОСОБА_4 вже тривалий час перебуває під вартою.

Заслухавши учасників судового провадження щодо доцільності продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, суд приходить до таких висновків.

У провадженні Василівського районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст.186 КК України, в якому до обвинуваченого обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відповідно до Указу Президента України № 64/222 «Про введення воєнного стану в Україні» з урахуванням положень ст.3 Конституції України та на підставі наказу голови Василівського районного суду Запорізької області № 3 від 28.02.2022 року Василівським районним судом Запорізької області тимчасово зупинено здійснення судочинства.

На підставі розпорядження Верховного Суду №4/0/9-22 від 10.03.2022 територіальну підсудність судових справ Василівського районного суду Запорізької області визначено за Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

На підставі розпорядження Верховного Суду № 49/0/9-22 від 14.09.2022 територіальну підсудність судових справ Василівського районного суду Запорізької області змінено на Заводський районний суд м.Запоріжжя.

Ухвалою слідчого судді Енергодарського міського суду Запорізької області від 16.06.2020 року відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Ухвалами Василівського районного суду Запорізької області, Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області та Заводським районним судом м. Запоріжжя строк тримання під вартою відносно ОСОБА_4 неодноразово було продовжено, останній раз, - 24.11.2022, до 22 січня 2023 року включно.

Відповідно до розділу VII КПК України «Відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження» та ст. 615-1 КПК України, відновленню підлягають втрачені матеріали в тому кримінальному провадженні, яке завершилося ухваленням вироку суду або яке не завершилося направленням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності до суду.

Відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження, у якому обвинувальний акт направлено до суду, кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Таким чином, єдине процесуальне питання яке може вирішувати суд в межах цього кримінального провадження це питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, використовуючи при цьому, відомості, які містяться в попередніх ухвалах суду.

На день розгляду даного клопотання, прокурором з об`єктивних причин (на даний час на території Василівської міської територіальної громади та Василівського районного суду Запорізької області тривають активні бойові дії з окупаційними військами російської федерації), не були надані суду матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, що позбавляє суд в повній мірі розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою або вирішити питання в порядку ст.331 КПК України про скасування або зміну обвинуваченому запобіжного заходу. У зв`язку з цим, суд розглядає клопотання на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Частинами 1,2,3 ст.331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 завершується 27.11.2022, завершити розгляд кримінального провадження до вказаної дати неможливо.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, суд вважає, що ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які враховувалися при застосуванні до обвинуваченого даного виду запобіжного заходу і його продовженні, на час розгляду зазначеного кримінального провадження у суді не відпали і не зменшились, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років при цьому судовий розгляд кримінального провадження не закінчений. Також суд враховує, що обвинувачений розлучений, має неповнолітнього сина 2005 року народження, який проживає з матір`ю, однак ці особи є потерпілими у цьому провадженні, інших осіб на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність джерела доходу та стійких соціальних зав`язків, в провадженні суду перебуває ще кримінальне провадження за ознаками ч.2 ст.121, ч.1 ст.310 КК України, отже ОСОБА_4 обвинувачується у тяжкому злочині, і як зазначила прокурор, у цих кримінальних провадженнях був оголошений у розшук.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Із Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що в провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження ЄУН 937/7127/20 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.115 КК України, в якому щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався та розгляд якого не закінчено.

Також ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України обумовлюється тим, що обвинувачений ОСОБА_4 має місце реєстрації та проживання на тимчасово окупованій території, зокрема, у м. Енергодар Василівського району Запорізької області, що свідчить про те, що останній може переховуватися на вказаній території від суду. Крім того, враховуючи, що адреса реєстрації та проживання ОСОБА_4 знаходиться на тимчасово окупованій території України, на теперішній час відсутня будь яка можливість контролю за зобов`язаннями ОСОБА_4 .

До обставин (ризиків), які враховуються при вирішенні питання про запобіжний захід, безумовно належить військова агресія в Україні, що суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

З урахуванням наявності зазначених ризиків, а також з огляду на тяжкість вчиненого злочину, характеру інкримінованого обвинуваченому діяння, строку покарання, яке може бути йому призначено, беручи до уваги обставини, визначені у ст. 178 КПК України, суд приходить до висновку про неможливість застосування до обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу, який зможе забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти зазначеним вище ризикам, а саме: вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватися від суду, а отже, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою, та стороною захисту в судовому засіданні не надані.

Також, суд враховує те, що постановою Кабінету Міністрів України № 1122 від 21 листопада 2012 року затверджено Порядок надання екстреної медичної допомоги особам, узятим під варту або яким призначено покарання у виді позбавлення волі, за яким визначеним особам безперешкодно надається медична допомога в закладах охорони здоров`я за специфікою захворювання за встановленим порядком, їх доправлення до них та госпіталізація.

Враховуючи, що матеріали кримінального провадження, у тому числі при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не містять даних щодо тяжкості захворювань та стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 та за вказаним порядком він не позбавлений можливості отримувати належну медичну допомогу, у зв`язку з чим, стан здоров`я обвинуваченого не може бути визначальним для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на інший.

Вислухавши думку сторін, враховуючи вищенаведене, введення воєнного стану в державі та військової агресії в Україні, обмежену можливість виконання правоохоронними органами своїх повноважень на даний час, суд дійшов висновку, що прокурором доведено, що обвинувачений представляє ризики рецидиву та втечі, а зазначені фактичні обставини та дані характеристики його особи суд вважає такими, що не стримуватимуть обвинуваченого ОСОБА_4 від порушення покладених на нього процесуальних обов`язків, тому є підстави для продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд вважає, що застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, хоча й обмежує права та свободи останнього, однак відповідає характеру суспільного інтересу, підставам та меті його застосування, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги свободи особистості. Всі ці обставини в своїй сукупності свідчать про наявність ризиків, визначених в п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, що у взаємозв`язку з обвинуваченням у вчиненні тяжких злочинів є підставою для продовження дії найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Відсутні передумови для застосування обвинуваченому менш суворого виду запобіжного заходу.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який не може перевищувати 60 (шістдесят) днів.

Запобіжний захід тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає не лише особі обвинуваченого, а й характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого він обвинувачуються, виключають можливість перешкоджання інтересам правосуддя і ухиленню від суду.

Суд не визначає розмір застави, як альтернативний запобіжний захід, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 197, 331, 372, 376 КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_8 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 18 березня 2023 року включно.

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою - відмовити.

Копію ухвали направити в ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» для виконання, прокурору для відома.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою яка тримається під вартою з моменту вручення копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали виготовлений 18.01.2023 року.

Суддя: ОСОБА_1