ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2023 Справа №607/8218/22 Провадження №1-кп/607/77/2023 м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі кримінальне провадження №0000042, дані про яке 31.03.2022 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернопіль, українця, громадянина України, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, не одруженого, непрацюючого, судимого вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.03.2023 - за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

15.03.2022 близько 14 год. 00 хв. у ОСОБА_3 , який перебував за місцем свого проживання у приміщенні квартири АДРЕСА_2 виник намір, направлений на незаконне придбання, зберігання психотропних речовин, без мети збуту.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 15.03.2022 близько 14 год. 00 хв., використовуючи свій мобільний телефон марки «Motorola», у месенджері «Телеграм» замовив у невстановленої особи один поліетиленовий пакет зеленого кольору на застібку, у якому знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору, що містить PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), який відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, переказавши при цьому грошові кошти в розмірі 1980 грн. на картковий рахунок невстановленої особи. В подальшому на мобільний телефон ОСОБА_3 прийшло повідомлення із зазначенням місця знаходження особливо небезпечної психотропної речовини.

Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 31.03.2022 о 16 год. 00 хв. в порушення вимог ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, перебуваючи на території кладовища в с.Курівці Тернопільського району Тернопільської області, незаконно придбав та помістив у праву зовнішню кишеню штанів, в які був одягнений, згорток обмотаний клейкою стрічкою чорного кольору із зеленим поліетиленовим пакетом на застібку, всередині якого знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору, що містить PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), який відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

В подальшому, 31.03.2022 близько 16 год. 40 хв. ОСОБА_3 , зберігаючи при собі згорток обмотаний клейкою стрічкою чорного кольору із зеленим поліетиленовим пакетом на застібку, в середині якого знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору, що містить PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), який відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, на блокпості, що по вул.Тернопільська, с.Великий Глибочок Тернопільського району Тернопільської області, був зупинений працівниками ВП №1 (м.Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, оскільки поводив себе підозріло та вході спілкування з останніми, повідомив, що у правій зовнішній кишені штанів, в які одягнений, зберігає психотропну речовину.

В ході проведення огляду місця події за вищевказаною адресою у ОСОБА_3 було виявлено та вилучено із правої зовнішньої кишені штанів згорток обмотаний клейкою стрічкою чорного кольору із зеленим поліетиленовим пакетом на застібку, всередині якого знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору, дана речовина є психотропною речовиною, обіг якої заборонено - «PVP» (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), загальна маса якої в перерахунку на діючу речовину становить 2,00655 грама.

Згідно ст.ст.2, 7 Закону України "Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори" від 15.02.1995 та Списку №2, Таблиці №І Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затверджених Постановою КМУ №770 від 06.05.2000, PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), віднесений до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

За таких обставин ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.309 КК України - тобто, у незаконному придбанні, зберіганні психотропних речовин без мети збуту у великих розмірах.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.309 КК України, визнав повністю та підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини його вчинення. Показав, що дійсно 15.03.2022 з метою особистого споживання придбав за 1980 грн. у месенджері «Телеграм» психотропну речовину - «PVP». В подальшому, 31.03.2022 після отримання повідомлення із зазначенням місцезнаходження вказаної психотропної речовини, отримав згорток з такою на території кладовища у с.Курівці Тернопільського району та поклав його у кишеню своїх штанів, у які був одягнутий. Через деякий час його зупинили працівники поліції, яким він під час спілкування добровільно видав згорток із вказаною психотропною речовиною. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у скоєному щиро розкаявся, та просив суворо не карати.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, а також враховуючи, що судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідженням даних, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , а також стосуються процесуальних витрат і речових доказів. При цьому суд з`ясував правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, з`ясував чи немає сумнівів в добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідивши документи, що характеризують особу обвинуваченого, а також стосуються процесуальних витрат та речових доказів, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю, оскільки він своїми умисними діями, які виразилися у незаконному придбанні, зберіганні психотропних речовин без мети збуту у великих розмірах, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України, і його дії органом досудового розслідування кваліфіковані вірно.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд виходить із того, що відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З урахуванням наведених положень законодавства, при призначенні покарання суд відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , у відповідності до вимог ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Окрім цього, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує особу винного, який раніше судимий за вчинення кримінального правопорушення у сфері обігу психотропних речовин, задовільно характеризується по місцю проживання, а також те, що він не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога.

Крім того, суд враховує поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 під час судового розгляду, яка наповнена критичною оцінкою вчиненого та висловленням жалю з приводу вчиненого, а також демонстрацією готовності нести відповідальність за вчинене (повне визнання вини, належна процесуальна поведінка).

З огляду на викладене, та виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації та приймаючи до уваги, що покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, суд у даному конкретному випадку вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.309 КК України, у виді двох років позбавлення волі.

Підстав для застосування ст.69 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов за яких, норми, передбачені даною статтею можуть бути застосовані.

При цьому суд не знаходить підстав для застосування іншого виду покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.309 КК України, оскільки вважає його таким, що не призведе до виправлення особи обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, із урахуванням обставин даної справи, особи обвинуваченого, який задовільно характеризується за місцем проживання, а також беручи до уваги наявність пом`якшуючих покарання обставин, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, тому вважає за можливе застосувати до ОСОБА_3 положення ст.75 КК України й звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та покласти обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

З метою додержання принципу співмірності та індивідуалізації покарання у даному випадку, на думку суду, можливо досягти мети заходу примусу без ізоляції ОСОБА_3 від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою впродовж іспитового строку тривалістю один рік шість місяців, який буде достатнім для того, щоб останній довів своє виправлення, а покладення на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України дозволить здійснювати контроль за поведінкою обвинуваченого.

Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням йому іспитового строку, у порядку визначеному ст.75 КК України, суд, із врахуванням його характеризуючих даних, ступеня тяжкості вчиненого злочину, взяв до уваги те, що обвинувачений повністю визнав свою вину у скоєному, щиро розкаявся та під час судового розгляду дав детальні показання щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

На думку суду, таке покарання та звільнення від його відбування з випробуванням буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципам гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Крім цього, судом встановлено, що вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.03.2023, ОСОБА_3 засуджений за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень.

Згідно ч.3 ст.72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

З урахуванням викладеного, вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.03.2023, яким ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, слід виконувати самостійно.

Крім того, враховуючи, що на даний час у цьому кримінальному провадженні відсутні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, суд не вбачає підстав для прийняття рішення про застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання даним вироком законної сили.

Документально підтверджені процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.

Долю речового доказу слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 124, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому 1 (один) рік 6 (шість) місяців іспитового строку.

Відповідно до ст.76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ: порошкоподібну речовину білого кольору, яка містить PVP, який відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, яку поміщено у сейф-пакет №2790042 та згідно постанови дізнавача від 02.06.2022 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000042 від 31.03.2022 та здано на зберігання в камеру зберігання речових доказів ВП №1 (м.Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, після набрання вироком законної сили - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи матеріалів, речовин та виробів від 25.05.2022 №СЕ-19/120-22/3125- НЗПРАП в розмірі 1029 (одна тисяча двадцять дев`ять) гривень 72 копійки.

Вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.03.2023, яким ОСОБА_3 засуджений за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень, виконувати самостійно.

Вирок суду, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддяОСОБА_1