Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

20 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Тютюн Т.М.,

суддів Гладія С.В., Павленко О.П.,

за участю секретаря Невмержицької Т.О.,

прокурора Будкова В.С.,

захисника Плюти Р.В.,

обвинуваченої ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001096 щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки м. Львова, громадянки України, що зареєстрована за адресою:

АДРЕСА_1 ,

проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судимої:

1) вироком Подільського районного суду м. Києва від 08.06.2015

за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі,

на підставі ст.75 КК України звільненої від відбування покарання

з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

2) вироком Подільського районного суду м. Києва від 13.07.2015

за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України на підставі ч.4 ст.70 КК України

на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненої

від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

3) вироком Оболонського районного суду м. Києва від 30.07.2015

за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України на підставі ч.4 ст.70 КК України

на 2 роки 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненої

від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки;

4) вироком Святошинського районного суду м. Києва від 29.09.2017

за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України на підставі ст.71 КК України на 3 роки

позбавлення волі, на підставі п."в" ст.1 Закону України "Про амністію у 2016 році" від 22.12.2016 звільненої від відбування покарання;

5) вироком Святошинського районного суду м. Києва від 20.12.2017

за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі,

на підставі ст.75 КК України звільненої від відбування покарання

з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

6) вироком Деснянського районного суду м. Києва від 02.02.2019

з урахуванням змін, внесених ухвалою Київського апеляційного суду

від 22.05.2018, за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України на 1 рік 6 місяців

позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненої

від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

7) вироком Подільського районного суду м. Києва від 10.09.2020

за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України на підставі ст.71 КК України

на строк 2 роки 7 місяців позбавлення волі;

8) вироком Київського апеляційного суду від 27.04.2021

за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі, звільненої 28.01.2022

по відбуттю строку покарання,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_1 та захисника Плюти Р.В. на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 5 липня 2022 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 05.07.2022 ОСОБА_1 визнана винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст.185 КК України і їй призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

В апеляційній скарзі обвинувачена просить вирок суду змінити, призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років і звільнити від його відбування з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, вказує на встановлені судом першої інстанції обставини, а саме, що вона утримує двох неповнолітніх дітей, має періодичні заробітки, розуміє неприйнятність своїх дій, вартість викраденого майна в сумі 551 грн. 60 коп., а також обставину, що пом`якшує покарання, - щире каяття.

В апеляційній скарзі захисник Плюта Р.В. просить вирок суду змінити і на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Захисник не оспорює фактичні обставини кримінального правопорушення, встановлені судом, які викладені у вироку, доведеність винуватості ОСОБА_1 і правильність кваліфікації її дій, однак вважає, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через суворість. Посилаючись на положення ст.ст.50, 65 КК України, якими визначено мету покарання та загальні засади його призначення, положення ч.6 ст.368 КПК України, ч.ч.5, 6 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у контексті врахування судом висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду, постанову Касаційного кримінального суду Верховного суду від 09.10.2018 у справі № 756/4830/17-к, вказує, що суд першої інстанції не дав належну оцінку встановленим обставинам, які характеризують особу обвинуваченої, та наявності обставини, що пом`якшує покарання, про які йдеться в апеляційній скарзі ОСОБА_1 . А відтак, є всі підстави вважати, що її виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи обвинуваченої та захисника Плюти Р.В., які підтримали апеляційні скарги і просили їх задовольнити; доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вважаючи вирок суду законним, обґрунтованим і вмотивованим; провівши судові дебати, надавши обвинуваченій останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що в їх задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що 16 травня 2022 року, тобто під час дії воєнного стану, в період з 13 год. 52 хв. по 14 год. 05 хв. ОСОБА_1 , знаходячись у магазині "Prostor" за адресою: м. Київ, вул. Будівельників, 40, реалізуючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, взяла з полиць рюкзак зі штучної шкіри, гель-пілінг для душу "Energy Vitamins" парфумований "Good girl", гель-пілінг для душу "Energy Vitamins" парфумований "Ocean Kiss", які належали ТОВ "Стиль Д". Сховавши вказаний товар загальною вартістю 551 грн. 65 коп. у сумку, ОСОБА_1 не розрахувалась за нього, залишила приміщення магазину і в подальшому викраденим майном розпорядилась на власний розсуд, чим завдала ТОВ "Стиль Д" майнової шкоди на вказану суму.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_1 за ч.4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, - є вірною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для зміни або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Всупереч доводам апеляційних скарг суд дотримав вимог закону, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, відношення обвинуваченої до своїх дій та їх наслідків, а так само особу винної, яка з 11.12.2017 перебуває під диспансерно-динамічним наглядом у лікаря-нарколога з діагнозом: Розлади психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів, гостра інтоксикація, неодноразово судима за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштована.

Крім того, за наявності обставин, які пом`якшують покарання, якими суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, збіг тяжких сімейних обставин, з урахуванням особи обвинуваченої, невеликої вартості викраденого майна, яке повернуто власнику, суд застосував положення ст.69 КК України.

Тобто суд взяв до уваги зазначені раніше дані й обставини, в тому числі ті, на які є посилання в апеляційних скаргах, і правильно призначив ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст.185 КК України, яке належить відбувати реально.

Посилання захисника на постанову Касаційного кримінального суду Верховного суду від 09.10.2018 у справі № 756/4830/17-к є безпідставними, оскільки ніяких висновків про застосування норм права вона не містить.

Колегія суддів звертає увагу і на те, що до обвинуваченої вже неодноразово застосовувалося звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, однак вона продовжувала вчинювати нові умисні злочини, у тому числі під час іспитового строку, що свідчить про відсутність критичної оцінки нею своїх дій та неможливість її виправлення без відбування покарання.

Саме таке покарання, яке призначив суд першої інстанції, на переконання колегії суддів, буде необхідним й достатнім для досягнення його мети, яка полягає не тільки в карі, а й виправленні обвинуваченої та запобіганні вчиненню кримінальних правопорушень як нею, так і іншими особами.

Отже, вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим, і підстави для його зміни відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 5 липня 2022 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_1 та захисника Плюти Р.В. - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

Тютюн Т.М. Гладій С.В. Павленко О.П.