Справа № 708/733/22
Провадження № 1-кп/708/50/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року м. Чигирин

Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Чигиринського районного суду Черкаської області кримінальне провадження, внесене 23.07.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000976, за яким:
- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Черкаси Черкаської області, громадянин України, не працюючий, має середню освіту, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, останній раз 21.05.2020 Черкаським районним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання даного призначеного покарання і покарання, призначеного по вироку Чигиринського районного суду Черкаської області від 15.04.2020 у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 04.02.2022 Старобабанівською виправною колонією Черкаської області № 92 ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25.01.2022 умовно достроково, невідбутий термін 8 місяців 20 днів,
обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , перебуваючи під адміністративним наглядом згідно ухвали Чигиринського районного суду Черкаської області від 22.02.2022, достовірно знаючи, що згідно ухвали суду та постанови про встановлення обмежень від 22.02.2022 на нього покладено обов`язки, а саме, заборонено виходити з будинку з 22 години до 06 години наступного дня, заборонено з`являтись у місцях, де дозволено розпивання спиртних напоїв, заборонено змінювати місце проживання без дозволу начальника ВПД № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, з`являтися для реєстрації в чергову частину ВПД № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області кожної суботи з 09 год. до 11 год., незважаючи на це, будучи ознайомленим із вказаними обмеженнями, з метою ухилення від відбування адміністративного нагляду, умисно, без будь-якого дозволу та повідомлення працівників поліції, всупереч покладених на нього постановою обов`язків, не перебував у домоволодінні з 22 год. до 06 год. кожного дня, не з`являвся для реєстрації в чергову частину ВПД № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області кожної суботи з 09 год. до 11 год., самовільно залишив місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , яке не повинен був залишати без дозволу органів Національної поліції, 15 липня 2022 року виїхав у с. Красносілка Олександрівської ТГ Кропивницького району Кіровградської області, де знаходився до 19.08.2022, чим порушив правила адміністративного нагляду.
За наведених обставин ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ст. 395 КК України, а саме самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.
Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки під час судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.
Учасники процесу не оспорюють обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні та які викладено в обвинувальному акті. Судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставини, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
Відтак суд, роз`яснивши учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, роз`яснивши положення ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого порядку судового розгляду, провів судовий розгляд даного кримінального провадження щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.
Крім того, дане рішення суду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації N 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ст. 395 КК України визнав у повному обсязі та підтвердив, що наведені у обвинувальному акті обставини вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, а саме: час, місце, мета та спосіб його вчинення, цілком та повністю відповідають дійсності.
За таких обставин у суду відсутні сумніви щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України є щире каяття. У свою чергу обставини, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлені.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ст. 395 КК України суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує позицію сторін судового провадження щодо необхідної міри покарання, за якої прокурор вважав достатнім призначення покарання у виді одного місяця арешту; відношення обвинуваченого до вчиненого (наявність каяття); ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків; особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря нарколога та/або психіатра не перебуває, не працює, за місцем проживання характеризується негативно; неповнолітніх дітей на утриманні не має; наявність обставини, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання.
За таких обставин суд приходить до висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у межах санкції ст. 395 КК України у виді арешту строком на 1 місяць.
Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням статей 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення визначеною статтею 50 Кримінального кодексу України мети покарання.
У свою чергу, оскільки ОСОБА_4 ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25.01.2022 був звільнений з місць позбавлення волі умовно достроково, невідбутий термін 8 місяців 20 днів, при призначенні покарання за вчинення нового кримінального правопорушення протягом невідбутої частини покарання застосуванню підлягає ч. 4 ст. 81 КК України, зі змісту якої вбачається, що суд призначає покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.
Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями) у разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (статті 75, 104 КК) або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (статті 81, 107 КК) і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання. (Абзац сьомий пункту 26 із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 8 від 12.06.2009).
З урахуванням наведеного, призначене судом покарання ОСОБА_4 за ст. 395 КК України у виді арешту на підставі п.п. а п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України підлягає переведенню у більш суворий вид покарання у виді позбавлення волі виходячи із розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту і таким чином буде становити 1 місяць позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків суд визначає шляхом повного приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутої частини покарання за вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 21.05.2020, яка становить 8 місяців 20 днів позбавлення волі, з призначенням остаточного покарання у виді позбавлення волі строком 9 місяців 20 днів.
Ураховуючи, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу сторонами кримінального провадження заявлено не було, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов у провадженні не заявлений.
Процесуальні витрати відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 373, 374, 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України і призначити йому покарання у виді арешту строком на 1 (один) місяць.
На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю вироків шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 21.05.2020 визначити обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) місяців 20 (двадцять) днів.
Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту затримання ОСОБА_4 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Чигиринський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Копію вироку вручити обвинуваченому і прокурору негайно після проголошення.
Копію вироку не пізніше наступного дня після його проголошення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1