Справа № 274/3675/21
Провадження №1-кп/0274/349/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.06.2022 року м.Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великі Коровинці Чуднівського району Житомирської області, українця, громадянина України, освіта середня - спеціальна, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, - ВСТАНОВИВ:
27.04.2021близько 14 години 40 хвилин ОСОБА_6 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «ЗАЗ Sens» державний номерний знак НОМЕР_1 , що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить останньому, рухався по автодорозі "Шепетівка - Чуднів - Бердичів" в с. Малосілка Бердичівського району, в напрямку м. Бердичів.
Рухаючись у вказаному населеному пункті, поблизу будинку № 78 по вул. Шевченка, водій ОСОБА_6 , порушуючи вимоги п.10.1 "дорожні умови", "дорожня обстановка", п. 12.1, п. 12.4 та п. 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, проявив безпечність та неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не врахував дорожніх умов, не обрав безпечної швидкості з урахуванням дорожніх умов, та, не впоравшись з керуванням транспортного засобу на заокругленій ділянці автодороги, допустив виїзд на ліве узбіччя по ходу руху. Внаслідок виїзду за межі проїзної частини автомобіль під керуванням ОСОБА_6 бічним заносом продовжив свій рух та перетнув проїзну частину з`їхавши у кювет, що знаходиться справа по ходу руху, де правим боковим юзом продовжив рух. В подальшому автомобіль, рухаючись боковим юзом, здійснив неодноразове перекидання.
Внаслідок даної дорожньо - транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «ЗАЗ Sens» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лівої вушної раковини, садна на лівому плечі, множинних різаних ран лівої кисті, перелому зубовидного відростку другого шийного хребця, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя та здоров`я в момент спричинення.
Порушення водієм ОСОБА_6 вимог п.12.1, п. 12.4 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо - транспортної пригоди та її наслідками.
Своїми необережними діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_7 тяжке тілесне ушкодження, водій ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю, розкаявся у скоєному та пояснив, що під час дорожньо-транспортної пригоди дійсно порушив вимоги правил дорожнього руху, внаслідок чого сталася дана ДТП. У вчиненому щиро розкаявся.
Потерпіла ОСОБА_7 до суду не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Щодо визначення міри покарання поклалася на розсуд суду. З огляду на положення ст.325 КПК України та позиції учасників процесу справу було розглянуто у відсутності потерпілої.
Слід зазначити, що показання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які правильно розуміють обвинувачений, інші учасники судового провадження, і які ніким не оспорюються.
Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнані ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
За таких обставин суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, як необережній дії, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжке тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_7 .
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, ступінь суспільної небезпечності скоєного, мотиви злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , згідно ст. 66 КК України є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При вирішенні питання про вид та міру покарання суд виходить з того, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.
Відповідно до ст. 65 КК України суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, за яких вчинений злочин, в тому числі і ті обставини, які пом`якшують покарання. Дотримання цих вимог з приводу загальних засад призначення покарання необхідне, оскільки саме за допомогою них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно положень статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Виходячи зі змісту ст. 75 КК України її положення застосовуються лише у тому випадку, коли суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, має обґрунтовані підстави дійти висновку про можливість виправлення засудженого без реального відбування призначеного покарання.
При призначенні покарання суд врахував необережну форму вини обвинуваченого, яка свідчить про те, що в будь-якому випадку, вчиняючи даний тяжкий злочин, не бажав настання тяжких наслідків. Також суд врахувує пом`якшуючі обставини та дані про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, є особою пенсійного віку, за місцем проживання характеризується позитивно, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває, потерпіла не наполягала на суворості призначеного покарання.
На переконання суду, встановлені обставини свідчать про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без відбування покарання у виді позбавлення волі, а тому обирає йому покарання із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України.
Також слід призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на 2 (два) роки, оскільки на переконання суду воно є обґрунтованим, відповідає вимогам ст. 65 КК України, визначене з урахуванням характеру та ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, даних про особу обвинуваченого та конкретних обставин справи.
Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлений.
Відповідно до ст. 100 КПК України суд вирішує питання про долю речових доказів.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого процесуальні витрати на проведення експертиз.
Керуючись ст.ст.368, 370, 374, 394 КПК України, ст. ст. 75, 76 КК України, суд,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2(два) роки.
Початок відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами рахувати з моменту вилучення у ОСОБА_6 посвідчення водія.
Застосувати до ОСОБА_6 ст. 75 КК України і звільнити його від відбування призначеного основного покарання з випробовуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.
У відповідності до ч.1 ст.76 КК України в період випробувального терміну покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази: автомобіль марки «ЗАЗ Sens» д.н.з. НОМЕР_2 , який знаходиться на майданчику тримання УЛ МТЗ ГУ НП в Житомирській області, після набрання вироком чинності, повернути власнику - ОСОБА_6 .
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в сумі 4462,12 (чотири тисячі чотириста шістдесят два) гривень.
Арешт на автомобіль марки «ЗАЗ Sens» д.н.з. НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії та номеру НОМЕР_3 , виданого ТСЦ 1802, належить ОСОБА_6 , який був накладений ухвалою слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 30.04.2021, після набрання вироком чинності, скасувати.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.
Суддя ОСОБА_1