Справа №463/3889/22
Провадження №1-кс/463/2632/22
У Х В А Л А

21 червня 2022 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на постанову слідчого першого слідчого відділу Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_5 від 05 травня 2022 року про закриття кримінального провадження №0000124 від 28.12.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 Кримінального кодексу України, -

в с т а н о в и в :

заявники звернулися до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 від 05.05.2022 року про закриття кримінального провадження №0000124 від 28.12.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 Кримінального кодексу України, просили скасувати зазначену постанову з мотивів та підстав викладених у скарзі.
Скаргу мотивує тим, що першим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000124, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 Кримінального кодексу України, за фактом службової недбалості вчиненої працівниками УДСБЕЗ ГУМВС України у Львівській області, працівниками ГУМВС України у Львівській області, слідчим прокуратури Львівської області ОСОБА_6 , працівниками Пустомитівського РВ ГУМВС України у Львівській області, працівниками Пустомитівського ВП Франківського ВП ГУНП у Львівській області при вилучені, прийнятті на відповідальне зберігання та зберіганні транспортного засобу автомобіля марки «Chevrolet Lacetti» д.н.з. НОМЕР_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 Кримінального кодексу України. 05.05.2022 слідчм ТУ ДБР винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.367 КК України. Враховуючи наведене вважають вказану постанову незаконною та безпідставною, тому просять її скасувати.

Скаржники на розгляд скарги не з`явилися, в поданій скарзі просили таку слухати у їх відсутності, про розгляд справи судом належним чином повідомлялися.
Враховуючи положення ч.1 ст.28 КПК України, яка передбачає, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки, а положеннями ч.3 ст.306 КПК України хоч і визначено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, але наслідки неявки у судові засідання такої не визначено, з врахуванням клопотання скаржника, слідчий суддя вважає, що скаргу слід розглянути у відсутності скаржника на підставі наявних матеріалів. Як передбачено ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України, принципи верховенства права та законності застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Він звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини, якою сформовано критерії визначення розумності процесуальних строків у кримінальному провадженні, зокрема, Рішення ЄСПЛ у справі "Кениг проти Федеративної республіки Німеччини". Відповідно до п. 99 цього рішення: "розумний строк розгляду в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод оцінюється з огляду на обставини справи. Вивчаючи розумність строків кримінального процесу, суд звертає увагу (поміж іншим) на складність справи, поведінку заявників суд вирішив справу слухати у їх відсутності.
Представник суб`єкта оскарження - Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, подав до суду заперечення та скерував матеріали кримінального провадження для огляду та дослідження.
На підставі ст. 107 КПК України фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000124 від 28.12.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 Кримінального кодексу України, приходжу до наступного висновку.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.
Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» та «Ґюль проти Туреччини»).
Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.
Таким чином, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
У п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13 січня 2011 року в справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Як вбачається з матеріалів скарги в провадженні слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 перебувало кримінальне провадження №0000124 від 28.12.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 Кримінального кодексу України.

Постановою слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 від 05.05.2022 вказане кримінальне провадження було закрито.
Частини 1, 2 ст. 22 КПК України передбачають, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження з підстав неправильності та неповноти досудового розслідування, слідчий суддя вважав за необхідне з метою перевірки доводів заявника оглянути матеріали кримінального провадження та надати правову оцінку процесуальним діям слідчого під час проведення досудового розслідування, за наслідками яких була винесена оскаржувана постанова. Вказана постанова винесена передчасно та неповно зібраними матеріалами. Як вбачається, що під час досудового розслідування було допитано в якості потерпілої ОСОБА_4 , отримано ухвалу Сихівського районного суду м. Львова в справі № 461/7501/15-к про обвинувачення ОСОБА_3 , ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, від 20 вересня 2016 року, якою було відмовлено в скасуванні постанови про арешт майна від 25 березня 2012 року про накладення арешту на автомобіль Шевролет Лацетті, д.н.з. НОМЕР_1 , отримано висновок перевірки за заявою ОСОБА_3 щодо можливих порушень службової дисципліни працівниками Пустомитівського РВ ГУМВС України у Львівській області від 3 липня 2017 року, проаналізовано висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 3 травня 2017 року.
Вказане кримінальне правопорушення, передбачене ст. 367 КК України також характеризується наявністю трьох ознак у їх сукупності: 1) дія або бездіяльність службової особи; 2) наслідки у вигляді істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам окремих юридичних осіб; 3) причинний зв`язок між вказаним діями чи бездіяльністю та шкідливими наслідками. Суб`єктивна сторона такого кримінального правопорушення характеризується виключно необережністю.

При цьому, згідно з п. З примітки до ст. 364 Кримінального кодексу України, істотною шкодою у статтях 364, 365, 367, вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Так постанови про закриття кримінального провадження неодноразово скасовувалась з підстав наведених в ухвалах слідчих суддів та такі не виконанні слідчим так як не встановлена, яка саме шкода завдана та в якому розмірі.
За таких обставин, оскільки слідчим досудове провадження здійснено без перевірки всіх обставин кримінального провадження, які мають значення для об`єктивного та повного розслідування, а тому постанова є передчасною, а відтак її слід скасувати. З огляду на викладене вважаю, що скарга в цій частині підлягає до задовлення.
Щодо інших вимог скарги, то такі до задоволення не підлягають, оскільки після скасування постанови про закриття кримінального провадження, орган досудового розслідування продовжує здійснювати розслідування в кримінальному провадженні за наслідками якого зобов`язаний прийняти процесуальне рішення у відповідності до вимог КПК України. Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що за наслідками розгляду скарги вправі прийняти одне з рішень визначених в ст. 307 КПК України, яка не передбачає можливість вжиття заходів для притягнення слідчого до відповідальності. Виходячи з того, що у своїй процесуальній діяльності згідно положень ч.5 ст.40 КПК України слідчий є самостійним, приходжу до переконання, що вимоги скаржника в частині зобов`язання слідчого вжити належні заходи і вчинити певні дії виходять за межі повноважень слідчого судді, а тому до задоволення не підлягають.
Керуючись вимогами ст.ст.303, 306, 307, 372 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого першого слідчого відділу (із дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 від 05.05.2022 року про закриття кримінального провадження №0000124 від 28.12.2017 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 Кримінального кодексу України.

В решті в задоволенні скарги відмовити за безпідставністю.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1