Справа № 345/4428/21
Провадження № 11-кп/4808/250/22
Категорія ч.2 ст.286 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

законного представника ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000285 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 на вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 квітня 2022 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Збора Калуського району, жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и л а :

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання - 3 (три) роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Строк відбуття покарання ухвалено рахувати з моменту приведення вироку у виконання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задоволено частково. Провадження за цивільним позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди та матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, в частині стягнення матеріальної шкоди, закрито, в зв`язку з відмовою позивача від позову. Стягнуто з ОСОБА_8 в користь потерпілого ОСОБА_10 120000 грн. моральної шкоди.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах:

Так, 09.03.2020 близько 16.20 годин ОСОБА_10 керував мотоциклом марки «Ямаха», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухався ділянкою дороги у м.Калуш по вул.Долинська, у напрямку с.Пійло Калуського району.

В той час із території станції технічного обслуговування «Ферма», що в м.Калуш по вул.Долинська, 88, на головну дорогу виїжджав автомобіль ВАЗ 2104, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 .

Виїжджаючи з території станції технічного обслуговування «Ферма» на головну дорогу, водій автомобіля ВАЗ 2104, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 , проявив неуважність, не переконався, що це буде безпечним та не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не дав дорогу транспортному засобу, що рухався по головній дорозі зліва на право відносно його напрямку руху, почав виконувати маневр повороту ліворуч, де в районі осьової лінії дорожньої розмітки допустив зіткнення із мотоциклом «Ямаха», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_10 ..

При цьому водій ОСОБА_8 порушив Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, а саме:

п.10.1, який вказує, що водій повинен перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п.10.2, який вказує, що виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

У результаті порушення ОСОБА_8 Правил дорожнього руху відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої водій мотоцикла марки «Ямаха» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми із переломами кісток склепіння та основи черепа, забоєм головного мозку, гематосимусу, саден та синців в ділянках голови, які відповідно до висновку експерта № 143/109-Д відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що є небезпечні для життя в момент спричинення, а тілесні ушкодження у вигляді травматичної ампутації правого передпліччя у середній третині із забійною раною, відповідно до висновку експерта № 143/109-Д відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які викликали стійку втрату працездатності, не менш , ніж на 1/3 (більше 33 відсотків).

Не погодившись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_9 подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_8 просить на вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 квітня 2022 року та закрити кримінальне провадження щодо нього на підставі п.10. ч.1 ст. 284 КПК України.

Зокрема посилається на те, що відомості про вчинене ним кримінальне правопорушення за ч.2 ст. 286 КК України були внесені до ЄРДР 09.03.2020 року, а про підозру його повідомлено 23.09.2021 року. Інкримінований йому злочин є тяжким, а тому, відповідно до ч. 2 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування закінчився ще до оголошення йому підозри 09.09.2021 року. Отже, 10.09.2021 року кримінальне провадження щодо нього мало б бути закритим, проте поза межами строку досудового розслідування йому було оголошено про підозру. Водночас, суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні безпідставно відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження відносно нього та призначив кримінальне провадження до судового розгляду.

Захисник адвокат ОСОБА_9 просив скасувати вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 квітня 2022 року та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 на підставі п. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення.

Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та свідчать про те, що суд однобічно та упереджено підійшов до розгляду даного кримінального провадження, взявши до уваги недопустимі докази, які отримані незаконним шляхом.

Зокрема захисник, вказує, що показаннями потерпілого, його законного представника та свідків, допитаних у судовому засіданні, підтверджується факт руху потерпілим ОСОБА_11 без водійського посвідчення та з перевищеною допустимою швидкістю, внаслідок чого відбулась ДТП з автомобілем під керуванням ОСОБА_8 . Також в судовому засіданні було переглянуто відеозапис ДТП, яким підтверджується те, що водій ОСОБА_8 , виїжджаючи з території автомобільної стоянки на проїзну ділянку дороги по вул. Долинська, зупинився і згодом продовжив свій рух, здійснюючи маневр повороту ліворуч, відносно свого напрямку руху. Однак знову зупинився уже на проїздній ділянці дороги і у цей час ОСОБА_12 , який рухався зліва відносно руху автомобіля ВАЗ 2104 зіткнувся задньою частиною мотоцикла з правою передньою частиною автомобіля ОСОБА_8 . В результаті вказаного зіткнення, водій мотоцикла Бреславський в`їхав в бетонну опору лінії електропередач.

Крім того, в даному провадженні органом досудового розслідування проведено ряд експертиз, згідно яких експертами було встановлено, що в діях водія автомобіля, так і в діях водія мотоцикла є невідповідність дій вимогам ПДР України. Таким чином, суд безпідставно у вироку зазначив, що вина ОСОБА_8 доводиться висновками експертиз. При цьому, судом не було враховано висновок експерта інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/109/13/3-704ІТ/20 від 16.09.2020 року (а.с. 149-154), згідно якого встановлено, що за наданим комплексом вихідних даних, в діях автомобіля марки ВАЗ 2104 можуть вбачатися невідповідності вимог п.10.1 та 10.2 ПДР України, однак такі невідповідності, з технічної точки зору, не є необхідними та достатніми для настання пригоди, а тому не можуть перебувати в причинному зв`язку із настанням даної ДТП з причин, що наведені у дослідницькій частині даного висновку. Так, суд послався на те, що при проведенні зазначеної експертизи експертом враховувалась швидкість мотоцикла 50 км/год, а не реальна швидкість, з якою рухався ОСОБА_10 . Проте, такі твердження суду не відповідають дійсності.

Також стороною захисту встановлено, що докази, які покладено в основу обвинувачення ОСОБА_8 , отримані не в порядку, передбаченому положеннями КПК України, а тому такі докази не можуть бути визнані допустимими, а саме, протокол проведення слідчого експерименту (з схемою) від 16.07.2020 року, оскільки такий проводився за відсутності ОСОБА_8 та його захисника, який на той час уже був залучений. А також є недопустимими доказами висновок експерта Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №СЕ/19/109/13/3-603ІТ/20 інженерно-транспортної експертизи від 26.08.2020 року, висновок експерта Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №СЕ-19/109-21/1/-ІТ/20 інженерно-транспортної експертизи від 15.01.2021 року, висновок експерта Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру №КСЕ-19/114-21/12336 комплексної фототехнічно та інженерно-транспортної експертизи від 16.08.2021 року, оскільки вихідні дані для експертиз були взяті з протоколу слідчого експерименту від 16.07.2019 року, який є недопустимим доказом.

Не погоджується з відмовою суду у задоволенні клопотання сторони захисту про визнання доказів, зібраних під час досудового розслідування слідчими ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у даному кримінальному провадженні, недопустимими. Вважає, що додане до матеріалів провадження доручення від керівника органу досудового розслідування не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, а також п.1 ч.2 ст. 39, ч.1 ст. 214 КПК України, оскільки при дорученні більш як одному слідчому проводити досудове розслідування, не була визначена група слідчих, не визначено старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих. Проте, суд відмовив у задоволенні даного клопотання.

До початку апеляційного розгляду потерпілий ОСОБА_10 та його законний представник ОСОБА_11 подали заяву, в якій повідомили, що обвинувачений ОСОБА_8 повністю відшкодував потерпілому шкоду, завдану злочином та будь-яких претензій майнового характеру до обвинуваченого не мають. Просили змінити обвинуваченому покарання на таке, що не пов`язане з позбавленням волі.

Під час апеляційного розгляду:

- обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_9 підтримали вимоги апеляційних скарг, а також просили вирішити питання щодо призначення обвинуваченому покарання не пов`язаного із позбавленням волі;

- потерпілий ОСОБА_10 та його законний представник ОСОБА_11 просили змінити обвинуваченому покарання та призначити йому покарання, яке не пов`язане з позбавленням волі;

- прокурор заперечив проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, просив вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, якою встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повному обсязі, оскільки в ході перегляду вироку суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено порушень вимог процесуального та кримінального закону, які могли б потягти за собою скасування вироку.

Так, судом першої інстанції перевірялись доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про закриття кримінального провадження щодо нього, оскільки на день повідомлення йому про підозру закінчились строки досудового розслідування, передбачені ч. 2 ст. 219 КПК України, і встановлено їх повну неспроможність. Зокрема, ухвалою Калуського міськрайонного суду від 15.11.2021 року у підготовчому судовому засіданні було відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження №0000285 на підставі п.10 ч. 1 ст. 284 КПК України та призначено кримінальне провадження до судового розгляду.

Судом у вироку в повному обсязі безпосередньо досліджено всі обставини вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 , а також надано оцінку та спростовано доводи сторони захисту, що аналогічні доводам апеляційної скарги, розглянуто клопотання захисту про визнання недопустимими доказів обвинувачення та обґрунтовано відмовлено у їх задоволенні, з таким рішенням погоджується і колегія суддів.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 в порушенні правил безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому ОСОБА_10 тяжкі тілесні ушкодження.

Свої висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, за викладених у вироку обставин, суд першої інстанції обґрунтував сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.Зокрема, такого висновку суд дійшов на підставі аналізу показів, допитаних в судовому засіданні, потерпілого, свідків, фактичних даних, що містяться у протоколі проведення слідчого експерименту, протоколі огляду місця події, у висновках експертиз, а також на підставі інших доказів, зміст яких детально відображено у вироку.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_10 в суді першої інстанції надав пояснення, відповідно до яких ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки ВАЗ 2104 виїжджаючи на головну дорогу з другорядної не надав йому дорогу, створив йому перешкоду для подальшого руху, внаслідок чого відбулось зіткнення. Вважає, що водій легкового транспортного засобу мав технічну можливість відвернути дорожньо-транспортну пригоду, оскільки ніяких перешкод у видимості не було. Погодився з тим, що ним було допущено порушення вимог ПДР України у виді перевищення швидкості руху і його швидкість була до 100 км/год.

В судовому засіданні апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_10 повністю підтримав свої показання та просив змінити вирок в частині призначеного обвинуваченому покарання і призначити йому покарання, не пов`язане із позбавленням волі. Вказував, що ці вимоги не повинні розглядатися судом як подана ним апеляційна скарга, оскільки після ухвалення судового рішення він був з ним повністю згідний і не приймав ніяких дій щодо оскарження вироку суду. Однак, після відшкодування обвинуваченим заподіяної йому шкоди він прийшов до висновку, що призначене обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі є надто суворим.

Показання потерпілого ОСОБА_10 в частині наявності у обвинуваченого технічної можливості відвернути дорожньо-транспортну пригоду повністю узгоджуються із показаннями свідка ОСОБА_15 , який в судовому засіданні суду першої інстанції показав, що бачив, як з правої сторони виїхав транспортний засіб, який створив перешкоду в подальшому русі ОСОБА_10 , який керував мотоциклом. Вказував, що останній намагався відвернути дорожньо-транспортну пригоду шляхом об`їзду автомобіля та виїхав на зустрічну смугу. Вказував, що автомобіль вдарив мотоцикл передньою частиною, а зіткнення відбулось ближче до середини дороги.

Крім того, суд першої інстанції на підтвердження встановлених фактичних обставин та доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, обґрунтовано послався на сукупність письмових доказів, що були досліджені під час розгляду кримінального провадження.

Так, згідно з протоколом огляду місця події від 09.03.2020 (з схемою місця ДТП та додатком до протоколу огляду місця події), проведеного в м.Калуші по вул.Долинській, 17, встановлено, що на правому узбіччі під кутом до проїзної частини передньою частиною до осьової лінії знаходиться автомобіль ВАЗ 2104 д.н.з. НОМЕР_2 , а на узбіччі зліва під кутом передньою частиною до території по вул.Долинська виявлено мотоцикл Ямаха, реєстраційний номер НОМЕР_3 4. (а.с. 82-91).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 09.06.2020 та схеми до нього від 09.06.2020, слідчим за участю ОСОБА_8 було проведено огляд місця події, яким являється ділянка дороги по вул.Долинська в м.Калуш, де 09.03.2020 близько 16.00 годин відбулася ДТП за участю автомобіля марки ВАЗ 2104 р.н.з. НОМЕР_2 під керуванням присутнього ОСОБА_8 . Під час проведення огляду місця події ОСОБА_8 показав місце зіткнення його автомобіля та мотоцикла (а.с.139-141).

З висновку експерта № СЕ-19/109/13/3-603ІТ/20 від 26.08.2020 вбачається, що швидкість руху мотоцикла мари Ямаха р.н. НОМЕР_3 4 ділянкою проїзної частини дороги, а саме від ЛЕП №6 до ЛЕП №5, за умови , що довжина даної ділянки дороги складає 35,17 м, а час за який він подолав дану відстань -1,003 с, буде становити близько 126 км/год. При заданому комплексі вихідних даних, з моменту виникнення небезпеки для руху водій мотоцикла Ямаха, р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_10 , рухаючись із швидкістю 126 км/год, яка встановлена при відповіді на питання №1 даного дослідження, не мав технічної можливості попередити дану ДТП шляхом гальмування, однак рухаючись із швидкістю 50 км/год, яка є максимально дозволеною на даній ділянці дороги, мав технічну можливість попередити дану ДТП шляхом гальмування. З причин, вказаних у дослідницькій частині даного висновку, задана швидкість 80 км/год не може вважатися технічно спроможною, тому при проведенні розрахунку технічної можливості у водія мотоцикла марки Ямаха попередити дану ДТП, експертом не приймались до уваги. При заданому слідством комплексі вихідних даних, причиною настання даної ДТП, з технічної точки зору, були обставини, які з однієї сторони, пов`язані з невідповідністю дій водія автомобіля марки ВАЗ 2104, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_8 вимогам п.п.10.1 та 10.2 ПДР України, з іншої невідповідністю дій водія мотоцикла марки Ямаха , реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_10 вимогам п.12.3 та 12.4 ПДР України (а.с.101-106).

З висновку експерта № СЕ-19/109/13/3-325ІТ/20 від 12.05.2020 вбачається, що зіткнення автомобіля марки ВАЗ 2104 р.н. НОМЕР_2 та мотоцикла марки Ямаха р.н. НОМЕР_1 , відбулося в межах проїзної частини та відносно елементів дороги, в повздовжньому напрямку приблизно знаходиться на рівні передньої правої частини автомобіля марки ВАЗ 2104 р.н. НОМЕР_2 , в поперечному приблизно в районі осьової лінії дорожньої розмітки. Встановити більш точніше місце зіткнення автомобіля марки ВАЗ 2104 р.н. НОМЕР_2 та мотоцикла марки Ямаха р.н. НОМЕР_1 експертним шляхом не є можливим через недостатню кількість слідової інформації, яка би вказувала на дане місце (а.с.123-125).

Згідно з висновком експерта №109 від 24.04.2020-23.05.2020, проведеного на підставі даних медичної карти стаціонарного хворого № 573 Калуської ЦРЛ від 09.03.2020, рентгенограм та комп`ютерних томограм з описом на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відповідності до поставлених запитань, експерт прийшов до наступного висновку: «В наданих медичних документах на ім`я ОСОБА_10 вказані тілесні ушкоджень: відкрита черепно-мозкова травма з переломами кісток склепіння та основи черепа, забоєм головного мозку, гематосинусом, саднами та синцями в ділянках голови; травматична ампутація правого передпліччя у середній третині із забійною раною, що викликало необхідність проведення операції; «ПХО рани, гемостаз, формування кукси» протокол операції 82 від 09.03.2020; садна в поперековій ділянці справа та на грудній клітці; синець правої бокової ділянки живота з переходом на поперекову ділянку, які утворилися від дії тупих твердих предметів, можуть відповідати терміну, вказаному в постанові. Відкрита черепно-мозкова травма з переломами кісток склепіння та основи черепа, забоєм головного мозку, гематосинусом, саднами та синцями в ділянках голови, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що є небезпечні для життя в момент спричинення. Травматична ампутація правого передпліччя у середній третині із забійною раною відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як таких, які викликали стійку втрату працездатності, не менш ніж на 1/3 (більше 33%), а решта вище вказані тілесні ушкодження відносяться до легких. В медичній карті стаціонарного хворого вказаний діагноз «Забій правої нирки. Заочеревинна гематома, не підтверджений об`єктивними клінічними даними і в судово-медичних підсумках не враховується. Про те, що у вище вказаних ділянках були синці, а не гематоми, як вказано в медичних документах, свідчить відсутність інформації про флуктуацію та проведення пункції їх. В зв`язку з тим, що затребувані медичні документи не надані, вирішити питання про наявність, характер, давність та ступінь тяжкості будь-яких інших тілесних ушкоджень немає можливості (а.с.128-129).

Відповідно до висновку експерта № 143/109-Д від 29.05.2020-24.07.2020, проведеного підставі даних висновку експерта № 109 від 24.04.2020 на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатково наданої медичної карти стаціонарного хворого №2523/20 КПН «ІФОДКЛ ІФ ОР» від 10.03.2020, завіреної копії карти виїзду швидкої медичної допомоги № 342 від 05.03.2020, у відповідності до поставлених запитань, експерт прийшов до таких підсумків: «В наданих медичних документах на ім`я ОСОБА_10 вказані тілесні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма з переломами кісток склепіння та основи черепа, забоєм головного мозку, гематосинусом, саднами та синцями в ділянках голови; травматична ампутація правого передпліччя у середній третині із забійною раною, що викликало необхідність проведення операції: «ПХО рани, гемостаз, формування кукси» протокол операції 82 від 09.03.2020; садна в поперековій ділянці справа та на грудній клітці; синець правої бокової ділянки живота з переходом на поперекову ділянку, які утворилися від дії тупих твердих предметів, можуть відповідати терміну, вказаному в постанові. Відкрита черепно-мозкова травма з переломами кісток склепіння та основи черепа, забоєм головного мозку, гематосинусом, саднами та синцями в ділянках голови, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що є небезпечні для життя в момент спричинення. Травматична ампутація правого передпліччя у середній третині із забійною раною відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як таких, які викликали стійку втрату працездатності, не менш ніж на 1/3 (більше 33%), а решта вище вказані тілесні ушкодження відносяться до легких. В медичній карті стаціонарного хворого вказаний діагноз «Забій правої нирки. Заочеревинна гематома, не підтверджений об`єктивними клінічними даними і в судово-медичних підсумках не враховується. Про те, що у вище вказаних ділянках були синці, а не гематоми, як вказано в медичних документах, свідчить відсутність інформації про флуктуацію та проведення пункції їх. (а.с.126-127).

Згідно з даними протоколу огляду предмета від 10.06.2020, слідчим було проведено огляд відеозаписів подій, які мали місце 09.03.2020, а саме ДТП за участю автомобіля марки ВАЗ 2104 та мотоцикла Ямаха (а.с.132).

Колегія суддів неодноразово вказувала на те, що відеозапис, яким зафіксовані події, які мають відношення до вчиненого правопорушення, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.

Зокрема, вищевказаним відеозаписом зафіксовано безпосередньо зіткнення автомобіля ВАЗ 2104, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , із мотоциклом «Ямаха», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_10 . На вказаному відеозапису зафіксовано, як з території станції технічного обслуговування на головну дорогу виїжджає автомобіль ВАЗ 2104 , який намагається виконати маневр повороту ліворуч, чим створює небезпеку мотоциклу «Ямаха», який рухається по головній дорозі зліва на право відносно його напрямку руху і який намагається об`їхати легковий автомобіль, виїхавши на зустрічну смугу руху. Однак, внаслідок вищевказаних дій учасників дорожнього руху відбувається зіткнення транспортних засобів внаслідок чого вони отримують механічні пошкодження.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав вищевказаний відеозапис належним та допустимим доказом, оскільки він отриманий у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого правопорушення, які мають істотне значення для розгляду кримінального провадження, оскільки ним зафіксовані реальні дані, які не носять суб`єктивного характеру та дозволяють конкретизувати дії кожного із учасників дорожнього руху, відновити послідовність подій, що дійсно відбувались, не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду кримінального провадження.

З протоколу огляду предмета від 06.08.2020 вбачається, що слідчим проведено огляд відеозаписів з місця ДТП, яке відбулося 09.03.2020 в м.Калуш по вул.Долинська. Під час перегляду було встановлено, як рухались транспортні засоби до ДТП, як відбулось саме зіткнення, та як розташувались транспортні засоби після зіткнення, а також встановлено час за який мотоцикл «Ямаха» під керуванням ОСОБА_10 долає відстань від ЛЕП № 5 і ЛЕП № 6 (а.с.147-148).

З протоколу додаткового огляду предмета від 19.08.2020 вбачається, що слідчим було додаткового проведено огляд відеозаписів з місця ДТП, яке відбулося 09.03.2020 в м.Калуш по вул. Долинська. Під час перегляду відеозаписів було проведено по кадровий перегляд відеозапису для встановлення часу, за який мотоцикл Ямаха реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_10 долає відстань від ЛЕП №5 і ЛЕП №6 (різниця у часі між початковим та кінцевим кадрами становить 31 кадр=1,003с) та для встановлення часу, за який автомобіль ВАЗ 2104 р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 долає відстань з моменту початку руху (виїзду на дорогу по вул. Долинська) до місця зіткнення (різниця у часі між початковим та кінцевим кадрами становить 60=2с) (а.с.145-146).

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 16.07.2019 (так зазначено на протоколі), його проведено слідчим ОСОБА_13 , за участю ОСОБА_10 та його батька ОСОБА_11 , у присутності понятих. Умови проведення слідчого експерименту відповідають умовам, які були на час ДТП. Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_10 розказав та відтворив події, які відбувалися 09.03.2020 близько 16 годин по вул.Долинській в м.Калуш, показав, як рухався керований ним мотоцикл у момент зіткнення із автомобілем. При проведенні слідчого експерименту використовувався автомобіль марки ВАЗ 2107, схожий тому, яким ОСОБА_8 09.03.2020 керував на час ДТП та мотоцикл марки Loncin, що відповідає такому, який також був на час ДТП. В ході слідчого експерименту будь-яких зауважень та доповнень не надходило. За результатами проведення слідчої дії було складено протокол та план-схему (а.с 135-138).

Будь-яких сумнівів щодо належності та допустимості протоколу слідчого експерименту від 16.07.2020 року та схеми до нього, який суд поклав в обґрунтування вироку, колегія суддів не вбачає. Суд першої інстанції перевіряв доводи сторони захисту про визнання недопустимим вищевказаного протоколу та правильно визнав їх безпідставними. Зокрема, суд правильно вважав технічною опискою зазначену в протоколі дату «16.07.2019», а не 16.07.2020» зважаючи на те, що ДТП мала місце 09.03.2020. А також суд обґрунтовано спростував доводи сторони захисту про недопустимість зазначеного протоколу проведення слідчого експерименту з тих підстав, що його проведено за відсутності обвинуваченого та захисника. Так, суд звернув увагу на те, що на час проведення слідчого експерименту 16.07.2020 ОСОБА_8 не перебував у статусі підозрюваного чи обвинуваченого, оскільки підозра ОСОБА_16 була оголошена тільки 23.09.2021 та відповідно того ж дня його було допитано у статусі підозрюваного (згідно реєстру матеріалів досудового розслідування (а.с.5-8), а тому не мав права брати участі у його проведенні. Крім того, нормами КПК не передбачена обов`язкове залучення підозрюваного (обвинуваченого) до проведення слідчого експерименту.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/109-21/1-ІТ від 15.01.2021 встановлено, що, в загальному випадку у даній ДТП, водій автомобіля марки ВАЗ 2104 НОМЕР_2 ОСОБА_8 повинен був, з технічної точки зору, керуватися вимогами пунктів 9а,10.1 та 10.2 Правил дорожнього руху України. У відповідності до вказаних пунктів ПДР в дорожній ситуації, яка розглядається, водій автомобіля ОСОБА_8 повинен був, з технічної точки зору, перед початком виїзду з території автомобільної стоянки та проїзну частину вул..Долинська, що в м.Калуш, подати сигнал покажчиком повороту відповідного напрямку, дати дорогу мотоциклісту марки Ямаха р.н. НОМЕР_1 , який рухався даною ділянкою проїзної частини, а безпосередньо перед виконанням маневру повороту ліворуч переконатися, що це буде безпечно не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. В заданій дорожньо-транспортній ситуації, водій мотоцикла марки Ямаха р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_10 повинен був, з технічної точки зору, керуватися вимогами пунктів 12.4 та 12.3 Правил дорожнього руху України. У відповідності до вимог вказаних пунктів ПДР в дорожній ситуації, яка розглядається, водій мотоцикла ОСОБА_10 повинен був, з технічної точки зору, рухатися даною ділянкою дороги з швидкістю, яка не перевищує 50 км/год, а з моменту відновлення автомобілем марки ВАЗ 2104 р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , руху у напрямку проїзної частини вул.Долинська негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу. При заданому комплексі вихідних даних та за умови руху із розрахованою швидкістю 126 км/год, водій мотоцикла марки Ямаха р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_10 не мав технічної можливості уникнути зіткнення із автомобілем марки ВАЗ 2104 р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 з моменту виникнення небезпеки для руху, шляхом застосування своєчасного гальмування. При заданому комплексі вихідних даних та за умови руху із максимально допустимою швидкістю 50 км/год водій мотоцикла марки Ямаха р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_10 мав технічну можливість уникнути зіткнення із автомобілем марки ВАЗ 2104 р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 з моменту виникнення небезпеки для руху, шляхом застосуванням своєчасного гальмування. При заданому слідством комплексі вихідних даних, причиною настання дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору стали обставини, які з однієї сторони пов`язані з невідповідністю дій водія автомобіля марки ВАЗ 2104 р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_8 вимогам пунктів 10.1 та 10.2 ПДР України, а з іншої сторони невідповідністю дій водія мотоцикла марки Ямаха р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_10 вимогам пунктів 12.4 та 12.3 ПДР України (а.с. 156-161).

Згідно з висновком експерта № КСЕ-19/114-21/12336 від 16.08.2021 встановлено, що з технічної точки зору причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди стали, як з однієї сторони не відповідаючі вимогам п.п.10.1 та 10.2 чинних ПДР дії водія автомобіля ВАЗ 2104 р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_8 , які проявились в тому, що він перед виїздом на головну дорогу не переконався у безпечності запланованого маневру, так і з іншої сторони не відповідаючі вимогам п.п.12.3,12.4 та 12.9 б чинних ПДР дії водія мотоцикла Ямаха р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_10 , які проявились в тому, що він, рухаючись із перевищенням швидкісного режиму поставив себе в такі умови, в яких унеможливив себе попередити настання даного зіткнення, шляхом застосуванням своєчасного екстреного гальмування (а.с. 163-169).

Водночас, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недопустимість експертизи № СЕ-19/109/13/3-704ІТ/20 від 16.09.2020, (а.с.149-154), оскільки при її проведенні експертом враховувалась швидкість мотоцикла 50 км/год, а не реальна швидкість, з якою рухався ОСОБА_10 .

Висновки автотехнічних експертиз не викликають будь-якого сумніву у своїй об`єктивності, науковості, обґрунтованості, базуються на вихідних даних отриманих при складанні протоколу огляду місця події та слідчих експериментів, а тому у суду не було підстав для визнання цих доказів неналежними та недопустимими, як на це вказує сторона захисту.

Отже, викладені докази узгоджуються між собою щодо обставин порушення ОСОБА_8 правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_10 тяжкі тілесні ушкодження, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, тому суд першої інстанції обґрунтовано прийняв до уваги ці докази при ухваленні вироку, у зв`язку із чим у суду не було підстав ставити під сумнів їх належність, допустимість та достовірність.

Зі змісту показань, які були надані обвинуваченим ОСОБА_8 вбачається, що він, вважає, що об`єктивно не мав технічної можливості встановити на головній дорозі мотоцикл під керуванням потерпілого, оскільки останній їхав з достатньо великої швидкістю на ділянці дороги, яка повертала та мала обмеження у видимості.

Разом з тим, вищевказані доводи обвинуваченого ОСОБА_8 повністю спростовуються сукупністю досліджених судом доказів та безпосередньо відеозаписом дорожньо-транспортної пригоди, який дозволяє встановити, що обвинувачений, виїжджаючи з території станції технічного обслуговування на головну дорогу мав технічну можливість встановити наявність на ній мотоцикла марки «Ямаха», під керуванням ОСОБА_10 та прийти до висновку про небезпечність виконання маневру повороту ліворуч.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у випадку виникнення дорожньо-транспортної пригоди за участю декількох водіїв наявність чи відсутність в їх діях складу адміністративного правопорушення, потребує встановлення причинного зв`язку між діянням (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, тобто з`ясування ступеню участі (внеску) кожного з них у спричинення злочинного наслідку.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України у постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у випадках, коли передбачені ст.286 КК України суспільно небезпечні наслідки настали через порушення правил безпеки дорожнього руху двома водіями транспортних засобів, потрібно з`ясовувати характер порушень, які допустив кожний з них, а також чи не було причиною порушення зазначених правил одним водієм їх недодержання іншим і чи мав перший можливість уникнути дорожньо-транспортної події та її наслідків. Виключається кримінальна відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.

Апеляційний суд вважає, що саме дії водія ОСОБА_8 знаходяться у причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, оскільки саме він створив аварійну ситуацію, яка призвела до зіткнення транспортних засобів.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що під аварійною обстановкою необхідно розуміти ситуацію, за якої інші учасники дорожнього руху були змушені різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.

Суд першої інстанції, врахувавши всі обставини справи, дав належну оцінку позиції обвинуваченого про його невинуватість і обґрунтовано не прийняв її до уваги, оскільки вона суперечить встановленим обставинам кримінального провадження, наведеним вище доказам.

Інші доводи сторони захисту про неналежність та недопустимість доказів обвинувачення були предметом перевірки в суді першої інстанції та не знайшли свого підтвердження, з чим погоджується і колегія суддів.

Давши належну оцінку дослідженим доказам у їх сукупності, суд, відповідно до встановлених фактичних обставин провадження, обґрунтовано зробив висновок про доведеність винності ОСОБА_8 у вчиненні злочину і правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст.286 КК України.

Підстав для скасування вироку та закриття кримінального провадження, як про це ставиться питання обвинуваченим та його захисником, колегія суддів не вбачає.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду потерпілий ОСОБА_10 та його законний представник ОСОБА_11 зазначили про те, що обвинувачений ОСОБА_8 вплатив їм 120000 гривень у відшкодування шкоди, завданої злочином, та неодноразово, під час судового розгляду у суді апеляційної інстанції, наполягали на необхідності призначення обвинуваченому покарання не пов`язаного із позбавленням волі.

Згідно з ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів, вирішуючи питання про можливість застосування ст. 75 КК України, враховує, що обвинувачений вчинив необережний тяжкий злочин, особу винного, а зокрема його вік, стан здоров`я, та те, що ОСОБА_8 на ОСОБА_17 обліку у нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні одну неповнолітню дитину, позитивно характеризується по місцю проживання, має постійне місце праці, раніше не притягався до кримінальної відповідальності.

Отже, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та те, що ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду повністю визнав вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та відшкодував потерпілим завдану шкоду, приймаючи до уваги , що потерпілий та його представник не заперечують проти умовного звільнення обвинуваченого від призначеного йому покарання у виді позбавлення волі, колегія суддів вважає можливим виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків і застосування до нього вимог ст.ст. 75, 76 КК України.

При визначенні обов`язків, які необхідно покласти на обвинуваченого та тривалості іспитового строку, колегія суддів враховує характер і тяжкість вчиненого злочину, вид і строк призначеного покарання, дані, що характеризують особу обвинуваченого.

На думку колегії суддів, призначене покарання з подальшим звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк два роки є справедливим та законним з врахуванням всіх фактичних обставин в кримінальному провадженні у їх сукупності, таким, що відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Колегія суддів звертає увагу, що звільнення від відбування покарання з випробуванням полягає у звільненні засудженого від основного покарання за умови, що він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Так, відповідно до ст. 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.

Згідно з ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції необхідно змінити в частині призначення покарання.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,408,418,419 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 квітня 2022 року щодо ОСОБА_8 змінити в частині призначення покарання.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від основного покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 квітня 2022 року з випробуванням, за умови, що протягом двох років іспитового строку він не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05 квітня 2022 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5