Справа № 385/567/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.06.2022 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гайвороні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 12.02.2022 року, про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гайворон, Кіровоградська область, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 126 КК України,
з участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
малолітньої потерпілої ОСОБА_6 та її законного представника ОСОБА_7 ,
психолога ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:
12.02.2022 року, близько 14.00 год., в АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_5 , між нею та її знайомим ОСОБА_3 виник словесний конфлікт на ґрунті тривалих особистих неприязних відносин, в ході якого у останнього виник злочинний намір на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій.
Невідкладно, з метою реалізації вказаного злочинного наміру ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, підійшов до ОСОБА_5 , на відстань не більше одного метра, та стоячи один напроти одного, зі значною силою кулаком своєї правої руки наніс один удар в область обличчя потерпілої, від якого вона впала на підлогу, втративши рівновагу. Продовжуючи свої умисні протиправні дії, ОСОБА_3 підійшов до лежачої ОСОБА_5 , схопивши її за волосся своєю лівою рукою, та зі значною силою своєю правою рукою наніс не менше трьох послідовних ударів в область голови та обличчя потерпілої. ОСОБА_5 , намагаючи уникнути подальшого побиття, сховалась до однієї з кімнат в будинку, в якій знаходились її малолітні діти ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак ОСОБА_3 , продовжуючи свої умисні протиправні дії, зайшов до вказаної кімнати, де в присутності малолітніх дітей, схопив ОСОБА_5 за одяг, який був на ній, стягнувши її із ліжка, на якому вона лежала, та кулаками своїх рук умисно наніс не менше шести послідовних хаотичних ударів в область голови, обличчя та грудної клітини потерпілої, після чого правою ногою наніс не менше двох послідовних ударів в область грудної клітки лежачої потерпілої. В цей час малолітня ОСОБА_6 намагалась припинити протиправні дії ОСОБА_3 , однак він зі значною силою відштовхнув дитину, після чого остання вибігла на вулиці та покликала на допомогу працівників поліції через сторонніх осіб. У зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями ОСОБА_5 доставлено до КНП «Гайворонська міська лікарня» для надання медичної допомоги.
Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_3 спричинено тілесні ушкодження ОСОБА_5 у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, множинних саден та синців голови, обличчя та грудної клітки згідно висновку судово-медичної експертизи № 17 від 16.02.2022 року; дані тілесні ушкодження утворились від дії тупих, твердих предметів з обмеженою, контактуючою поверхнею; за характером та локалізацією ушкодження на тілі ОСОБА_5 не могли утворитись при падінні з висоти власного зросту після приданого тілу прискорення або бути спричинені власною рукою; тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку згідно п.2.3.3. Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року, мають ознаки легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я; тілесні ушкодження у вигляді множинних саден та синців голови, обличчя та грудної клітки згідно п.2.3.5. Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року, мають ознаки легких тілесних ушкоджень.
Крім цього, 12.02.2022 року, близько 14.00 год., в АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_5 , між нею та її знайомим ОСОБА_3 виник словесний конфлікт на ґрунті тривалих особистих неприязних відносин, в ході якого у останнього виник злочинний намір на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій. Невідкладно, з метою реалізації вказаного злочинного наміру ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, почав наносити ОСОБА_5 тілесні ушкодження. В свою чергу ОСОБА_5 , намагаючи уникнути подальшого побиття, сховалась до однієї з кімнат в будинку, в якій знаходились її малолітні діти ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак ОСОБА_3 , продовжуючи свої умисні протиправні дії, зайшов до вказаної кімнати, де в присутності малолітніх дітей, продовжив кулаками своїх рук умисно наносити послідовні хаотичні удари в область голови, обличчя та грудної клітини потерпілої, після чого правою ногою наніс не менше двох послідовних ударів в область грудної клітки лежачої потерпілої. В цей же час малолітня ОСОБА_6 , намагалась припинити протиправні дії ОСОБА_3 , відтягуючи його за одяг від лежачої на підлозі ОСОБА_5 . Вказані дії дитини викликали у ОСОБА_3 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті особистих неприязних відносин злочинний намір на умисне завдання їй удару. Невідкладно, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, ОСОБА_3 своєю правою рукою зі значною силою одноразово різко наніс удар в область живота малолітньої ОСОБА_6 , завдавши їй сильного болю і не спричинивши тілесних ушкоджень. Відчувши сильний біль, плачучи, малолітня ОСОБА_5 вибігла на вулицю та покликала на допомогу працівників поліції через сторонніх осіб, а в подальшому цього ж дня у зв`язку із сильною біллю в животі доставлена до КНП «Гайворонська міська лікарня» для надання медичної допомоги. Малолітня ОСОБА_6 перебувала на лікуванні в КНП «Гайворонська міська лікарня» в період з 12.02.2022 по 15.02.2022 з діагнозом: тупа травма, забій черевної стінки справа.
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винуватим у пред`явленому обвинуваченні, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини. У вчиненому щиро розкаявся, попросив пробачення у потерпілої ОСОБА_5 , просив суворо його не карати, вказавши, що повністю усвідомив протиправність своїх дій.
Потерпіла ОСОБА_5 , яка водночас є законним представником малолітньої потерпілої ОСОБА_6 , в судовому засіданні просила притягнути обвинуваченого ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності, вказавши, що не пробачила такому. Щодо визначення виду та міри покарання, яке слід призначити обвинуваченому у разі визнання його винуватим, то поклалася на розсуд суду.
За згодою сторін, згідно ч.3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів в добровільності їх позицій, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються. При цьому судом сторонам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_5 , яка водночас є законним представником малолітньої потерпілої ОСОБА_6 , дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
Оцінивши показання обвинуваченого ОСОБА_3 , які він надав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із правилами ст. ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обвинувальному акту, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення (проступок), передбачені ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 126 КК України.
Його дії органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 125 КК України, оскільки такий вчинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Окрім цього, його дії органом досудового розслідування вірно кваліфіковано за ч.1 ст. 126 КК України, оскільки такий вчинив умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.
Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Суд враховує ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, а саме: кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 125 КК України, та кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КК України, відносяться до проступків.
Обвинувачений ОСОБА_3 несудимий, непрацевлаштований, відноситься до осіб з інвалідністю третьої групи з дитинства, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.
Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.
Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини, вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебував у сімейних або близьких відносинах, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
За положенням ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Ураховуючи вищенаведене та конкретні обставини справи, за яких вчинено діяння, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, та обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, ОСОБА_3 слід визначити покарання в межах санкції ч.2 ст. 125 КК України та ч.1 ст. 126 КК України у виді штрафу, оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення, попередження нових кримінальних правопорушень.
При цьому суд при призначенні покарання обвинуваченому у виді штрафу бере до уваги те, що матеріали кримінального провадження не містять обмежень щодо призначення такого виду покарання за ст. 53КК України.
Призначене судом покарання у виді штрафу за ч.2 ст. 125 КК України та за ч.1 ст. 126 КК України, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме поняттю та меті покарання.
Згідно із ч.1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень, суд призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Таким чином, остаточне покарання обвинуваченому слід обрати на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, враховуючи характер та співвідношення тяжкості злочинних діянь, їх наслідки, ступінь суспільної небезпечності скоєних кримінальних правопорушень, - шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Речові докази, процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлено.
Захід забезпечення кримінального провадження запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.
Керуючись ст. ст. 368, 371, 373, 374 КПК України,
у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 125, ч.1 ст. 126 КК України, та призначити покарання:
за ч.2 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі 100 (сто) неоподатковуваних доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень;
за ч.1 ст. 126 КК України у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу у розмірі 100 (сто) неоподатковуваних доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Кропивницького апеляційного суду через Гайворонський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Відповідно до ч.6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1

Дата документу 24.06.2022