Справа № 183/4056/22
№ 1-кп/183/1088/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2022 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської областікримінальне провадження № 0000323за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Салтичія, Чернігівського району, Запорізької області, громадянина України, маючого середню освіту, одруженого, маючого на утримані двох малолітніх дітей зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця за контрактом військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні старший солдат, не судимого, учасника бойових дій
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

встановив:

ОСОБА_3 , призначений наказом командира НОМЕР_2 окремої механізованої бригади (по особовому складу) від 18 січня 2021 року №І7-рс на посаду навідника 1 механізованого взводу 1 механізованої роги 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , уклав контракт, поставлений на всі види забезпечення з 19 січня 2021 р., прийняв справи та посаду і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем, відповідно до ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З моменту оголошення стану війни чи фактичного початку воєнних дій настає воєнний час, який закінчується у день і час припинення стану війни.
У зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України №64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан.
14 березня 2022 року Указом Президента України №133/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 30 діб з 05 год. 30 хв. 26 березня 2022 року.
15 березня 2022 року Указ Президента України №133/2022 р. від 14.03.2022 р.затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».
У подальшому Указом Президента України №341/2022 р. від 17.05.2022 р. строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб з 05 год.30 хв. 25 травня 2022 р. до 24 серпня 2022 року.
17 травня 2022 близько 09 год. 00 хв., за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, смт. Черкаське, заступник командира 1 механізованого батальйону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_5 довів до підлеглого особового складу 1 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 наказ командира 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_6 , який згідно положень ст. ст. 31, 32 Статуту є прямим начальником по відношенню до старшого солдата ОСОБА_7 , про виконання бойовою розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_8 №251 від 11.05.2022 року, а саме виконання службових обов`язків та захоплення панівного рубежу, продовження виконання завдання щодо закріплення на занятій позиції на території Харківської області.
Однак, назначений наказ викликав обурення у старшого солдата ОСОБА_9 та останній, в порушення вимог ст. ст. 9, 11. 16, 28, 30, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою уникнути можливої участі у бойових діях з окупаційною армією Російської Федерації, знаючи про проблемні питання, з якими стикаються захисники України під час виконання військового обов`язку, 17 травня 2022 р., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , відкрито відмовився від виконання наказу командира 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_6 , у результаті чого було створено передумови для зриву виконання бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №251 від 11.05.2022 року, щодо захоплення панівного рубежу, продовження виконання завдання щодо закріплення на занятій позиції, в умовах воєнного стану.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю. У скоєному щиро кається, готовий нести кримінальну відповідальність, передбачену законом.

Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких скоєно злочин, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували.

Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Судом було з`ясовано, що учасники судового процесу правильно розуміють вищенаведені обставини та наслідки такого порядку дослідження доказів, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Суд, дослідивши кримінальне провадження в межах пред`явленої підозри, зберігаючи неупередженість і об`єктивність, не виходячи за межі пред`явлено обвинувачення, яке прокурор підтримав у суді, вважає вину ОСОБА_10 у вчиненні кримінальногоправопорушення встановленою та доведеною, його дії підлягають кваліфікації за ч. 4 ст. 402 КК України, як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.
При призначенні виду та розміру покарання ОСОБА_11 суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого.
Суд встановив пом`якшуючі покарання обставини з`явлення із зізнанням,щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ОСОБА_3 своєї протиправної поведінки, беззаперечному визнані вини обвинуваченим та готовністю підлягати кримінальній відповідальності, також суд враховує, що на утриманні обвинуваченого є двоє малолітніх дітей, сам він є учасником бойових дій та запевнення про намір захищати Батьківщину.
Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.
Аналізуючи сукупність зазначених обставин, суд виходячи з поняття покарання та його цілей, керуючись ст. 50 КК України, вважає необхідним з урахуванням обставин скоєння злочину, особи обвинуваченого та його ставлення до вчиненого, застосувати до ОСОБА_3 покарання позбавлення волі.
Враховуючи, що наявні декілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного і відсутність обставини, що обтяжує покарання, особи обвинуваченого, суд вважає, що основне покарання повинно бути призначено з застосуванням ст. 69 КК України,нище від найнижчої межі встановленого санкцію ч. 4 ст. 402 КК України- двароки позбавлення волі.
Одночасно, з урахуванням вимог ст. 58 КК України, оскільки ОСОБА_3 є військовослужбовцем, суд вважає, за можливе застосувати покарання у виді службового обмеження на два роки,з відрахуванням в дохід держави десяти відсотків із суми його грошового забезпечення.
Таке покарання, на думку суду, відповідає обставинам справи, тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого і буде достатнім та необхідним для його виправлення і запобігання вчиненню ним нових злочинів.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 349, 370, 371, 374 КПК України, суд, -
ухвалив:

визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та призначити покарання за ч. 4 ст. 402 КК України з застосування ст. 69 КК України - два роки позбавлення волі.
На підставі ст. 58 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання - два роки службового обмеження, з відрахуванням в дохід держави десяти відсотків із суми його грошового забезпечення.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення лише з підстав, передбачених ст. 349 КПК України.

Копії вироку видати обвинуваченому, прокурору негайно, після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1