Справа №592/4724/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/612/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
Іменем України

12 вересня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 592/4724/21 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Ковпаківського районного суду м. Сум від 11.10.2021, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Самотоївка Краснопільського району Сумської області, мешканець АДРЕСА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ), раніше судимий

визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

установила:

У поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_11 просить змінити вирок суду та перекваліфікувати дії ОСОБА_9 з ч. 2 ст. 186 КК на ч. 2 ст. 185 КК, а також пом`якшити покарання, оскільки після вчинення крадіжки ОСОБА_9 мав реальну можливість розпоряджатися викраденим майном, тому після того як він вийшов з магазину крадіжка вважалася закінченою, при цьому ОСОБА_9 не чув того, що йому казали продавчині.

Вироком Ковпаківського районного суду м. Сум від 11.10.2021 ОСОБА_9 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК, і йому призначене покарання: за ч. 2 ст. 185 КК у виді арешту строком 6 місяців; за ч. 2 ст. 186 КК у виді позбавлення волі строком 4 роки. Згідно ч. 1 ст. 70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначене покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Ковпаківського районного суду м. Сум від 11.06.2021, більш суворим покарання за вироком від 11.10.2021, призначене остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки. Стягнуто на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта в розмірі 490,35 грн.

Згідно вироку, 12.03.2021 близько 16:50 ОСОБА_9 , перебуваючи у магазині «Аврора» по вул. Іллінській, 12 в м. Суми, повторно, упевнившись, що його дії є таємними, викрав майно загальною вартістю 498 грн та, не розрахувавшись за товар, вийшов з приміщення магазину, але його дії були помічені продавцем, яка вибігла за ним та пред`явила вимогу повернути викрадений товар. ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що його дії помічені, на вимогу продавця не відреагував, а, маючи умисел на викрадення майна, продовжив свої дії та зник з місця вчинення кримінального правопорушення.

20.03.2021 близько 16:00 ОСОБА_9 , перебуваючи поруч ПАТ «Укртелеком» по вул. Іллінській, 2, м. Суми, таємно, повторно викрав у ОСОБА_12 майно на загальну суму 2895 грн.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційну скаргу, доводи прокурора ОСОБА_8 , яка заперечила проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК, за обставин, викладених у вироку, відповідають матеріалам кримінального провадження, ґрунтуються на досліджених у суді першої інстанції доказах і є вмотивованими.

Доводи апеляційної скарги захисника про неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 186 КК є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

Належним чином перевіривши заперечення сторони захисту про відсутність в діях ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК, суд першої інстанції правильно визнав їх такими, що не відповідають дійсності та матеріалам кримінального провадження, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення та наявності відповідних доказів.

Так, судом першої інстанції визнано доведеним, що 12.03.2021 близько 16:50 ОСОБА_9 , перебуваючи у магазині «Аврора» по вул. Іллінській, 12 в м. Суми, повторно, таємно викрав майно загальною вартістю 498 грн, а коли вийшов з приміщення магазину, то його дії помітила продавець, яка вибігла за ним та пред`явила вимогу повернути викрадений товар. ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що його дії помічені, на вимогу продавця не відреагував, а, маючи умисел на викрадення майна, продовжив свої дії та зник з місця вчинення кримінального правопорушення.

Допитаний в суді першої інстанції ОСОБА_9 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 КК визнав частково та пояснив, що він таємно викрав майно. Він бачив, що безпосередньо за ним бігли продавчині та розумів, що його наздоганяють у зв`язку з викраденим майном, але не чув, щоб йому щось кричали. Визнав свою вину у вчиненні крадіжки.

На підтвердження визнаного доведеним обвинувачення суд першої інстанції у вироку послався на докази, які визнав належними, допустимими, достовірними і які у своїй сукупності та взаємозв`язку є достатніми для доведення винуватості ОСОБА_9 поза розумним сумнівом.

Потерпіла ОСОБА_13 надала показання, що 12.03.2021 їй працівники магазину повідомили про викрадення майна в магазині «Аврора» за адресою: м. Суми, вул. Іллінська, 12. За результатами інвентаризації встановлено викрадення майна на загальну суму 498 грн.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що знає ОСОБА_9 як відвідувача магазину «Аврора» за адресою: АДРЕСА_3 . 12.03.2021 вона працювала на посаді продавця-консультанта та перебувала за касою, яка розташована на відстані близько двох метрів від входу в магазин. Вона побачила ОСОБА_9 , який виходив з магазину та тримав майно, за яке не розрахувався. Про це вона крикнула іншому продавцю та одразу ж вибігла за ОСОБА_9 на вулицю, який перебував поруч та встиг тільки спустився по сходах, які ведуть до магазину. Вона кричала ОСОБА_9 щоб він зупинився та повернув майно, на що він двічі обернувся, подивився на неї, нічого не сказав та почав тікати. Відстань між ними була не більше п`яти метрів. Вона та ОСОБА_15 намагались його наздогнати тривалий час, але потім втратили його з поля зору.

Крім того, суд першої інстанції поклав в основу вироку інші докази:

- протокол огляду предмету (відеозапису) від 13.04.2021, яким встановлено, що об`єктом запису є приміщення магазину «Аврора». В приміщення магазину заходить особа чоловічої статі, підходить до полиць, що знаходяться у магазині, бере у руки різний товар та швидким кроком виходить;

- протокол огляду предмету (відеозапису) від 13.04.2021, яким встановлено, що об`єктом запису є місцевість біля приміщення аптеки, яка розташована по вул. Іллінській, 12 в м. Суми. 12.03.2021 в період часу з 16:00 до 17:00 поруч з аптекою пробігає особа чоловічої статі та біжить в сторону церкви, що розташована напроти. За ним вслід біжать дві жінки у формі продавців магазину «Аврора».

- заява ОСОБА_9 про добровільну видачу викраденого майна;

- протоколу проведення слідчого експерименту від 06.04.2021 за участі ОСОБА_9 , під час якого він біля магазину «Аврора» в м. Суми, вул. Іллінська, 12, продемонстрував як 12.03.2021 близько 16:50 зайшов до магазину, підійшов до стелажу звідки взяв майно та швидким кроком вийшов з нього. Потім він почав тікати, так як за ним бігли продавчині магазину, однак він втік від них.

Чинний КК визначає крадіжку як таємне викрадення чужого майна, а грабіж це відкрите викрадення чужого майна. Тобто ці склади кримінальних правопорушень відрізняються за способом їх вчинення.

Крадіжка це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб. Таємність як спосіб вчинення крадіжки характеризується за допомогою двох критеріїв об`єктивного та суб`єктивного. Перший стосується зовнішньої обстановки вчиненого викрадення вважається таємним, коли заволодіння майном відбувається за відсутності будь-яких осіб (власників, очевидців, осіб, у володінні чи під охороною яких знаходиться майно), у присутності інших осіб, але непомітно для них, або вони у зв`язку з фізичними чи психічними особливостями були нездатні дати належну правову оцінку заволодінню майном, при розрахунку на потурання від інших осіб , чи коли інші особи переконані у правомірності дій винного. Суб`єктивний критерій таємності як способу крадіжки означає прагнення винного діяти непоміченим з боку інших осіб, таким чином, щоб не зустріти будь-якого опору.

Натомість грабіж це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені й оцінюються як викрадення. При грабежі винний діє відкрито, ігноруючи можливий опір з боку потерпілого та інших сторонніх осіб. При цьому не має значення, чи вживали вказані особи заходів до того, щоб покласти край викраденню.

Відтак, розрізняючи крадіжку та грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий або інші особи характер вчинюваних винною особою дій. Дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.

Крадіжка визнається закінченим злочином з моменту протиправного вилучення майна, коли винна особа отримала реальну можливість розпорядитися чи користуватися ним (заховати, передати іншим особам, вжити за призначенням тощо). Визначення того, чи мала особа можливість розпорядитися чи користуватися викраденим майном, вирішується у кожному конкретному випадку з урахуванням характеру майна, місця, з якого воно було вилучено, та інших обставин, які дають змогу констатувати факт розпорядження, користування майном на власний розсуд.

З наведених вище доказів убачається, що ОСОБА_9 , таємно викравши майно, почав виходити з магазину, однак був помічений свідком ОСОБА_14 , на що вона вказала іншому продавцю та одразу ж вибігла з магазину за ОСОБА_9 , який встиг тільки спуститися по сходах, та почала йому кричати, щоб він зупинився та повернув майно, на що він декілька разів обернувся, подивився на неї та почав тікати. При цьому відстань між ними в цей момент була не більше п`яти метрів. ОСОБА_14 і ОСОБА_15 намагалися його наздогнати тривалий час.

З цих доказів вбачається, що одразу ж після виходу з магазину з викраденим майном обвинувачений чув крики свідка ОСОБА_14 , на що він обернувся, тобто він розумів (не міг не розуміти), що його злочинні дії помітили інші особи (стали відкритими). Крім того, сам ОСОБА_9 не заперечував того, що продавчині вибігли за ним та гналися саме через викрадення ним майна. Далі, ОСОБА_9 , будучи виявленим та не маючи об`єктивної можливості розпорядитися чи користуватися викраденим майном, з метою доведення свого корисливого мотиву до кінця почав тікати з викраденим майном.

Момент виявлення злочинних дій ОСОБА_9 настав раніше ніж крадіжка стала закінченим кримінальним правопорушенням, а тому його дії, розпочаті як таємне викрадення чужого майна, але продовжувані ним з моменту виявлення його свідком ОСОБА_14 , правильно кваліфіковані як грабіж.

Перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги захисника, обставини і факти, які могли б вплинути на законність, вмотивованість та/чи обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення щодо доведення винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК, і які б не були досліджені чи належним чином не оцінені цим судом, під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, оскаржене судове рішення є законним, обґрунтованим і належним чином умотивованим, тому вирок суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Вирок Ковпаківського районного суду м. Сум від 11.10.2021 відносно ОСОБА_16 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на цей вирок без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4