ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/3753/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/92/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - в порядку КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження №11-сс/817/92/22 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 17 березня 2022 року про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , поданого в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000236 від 09.09.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч.2 ст.355 КК України задоволено повністю. Продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосованого до підозрюваного ОСОБА_7 до 12.05.2022 року.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відмовити в задоволенні клоптання прокурора.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що в клопотанні прокурора порушено презумпцію невинуватості оскільки прокурор, допустивши багаточисельні категоричні твердження в підозрі, яка, на думку захисника фактично вже є фабулою обвинувачення та вироку, про його винуватість, фактично визнав ОСОБА_7 винним у скоєнні інкримінованих йому злочинів, що без доведення вказаного факту вироком суду є порушенням вимог ст.62 Конституції України, ст.17 КПК України, а також п.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основовположних свобод, посилаючись на рішення ЄСПЛ у справах Хужин та ін. Проти Росії, Шагін проти України та інші .

Вказує на те, що наведені у клопотанні ризики носять абстактний характер та не підтверджені жодними доказами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, підозрюваного та його захисинка, які підтримали апеляційну скаргу з викладних у ній мотивів, прокурора, який заперечив проти її задоволення , дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як слідує з матеріалів провадження, ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000236 від 09.09.2021 року за трьома фактами вимаганння ОСОБА_7 за попередньою змовою групою осіб грошових коштів у потерпілих за неіснуючі зобовязання з погрозою застосування тяжких тілесних тілесних до потерпілих та їх родичів, а також знищення та пошкодження належного їм майна та за ч. 2 ст.355 КК України - примушуванні до виконання цивільно-правових зобовязань, а саме у вимозі виконати договір з погрозою насильства над потерпілим, пошкодження і знищення його майна, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень та до нього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався.

Задовольняючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підозрюваного слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що існує обгрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому правопорушення та ризики, які стали підставою для застосування вказаного запобіжного заходу, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшились і продовжують існувати, його застосування відповідає особі підрозрюваного, характеру, тяжкості та обставинам кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються та покаранню, що може бути призначене, в разі визнання його винуватим, є співмірним задля запобігання настанню ризиків та виправдовує тримання особи під вартою.

За наслідками перевірки рішення місцевого суду, колегія суддів погоджується, що обставини, які встановленні судом, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку підозрюваного та запобігти вищевикладеним ризикам, передбачених ч.1 ст.177 КПК України,

Як зазначено у п.58 рішення ЄСПЛ у справі «Бекчієв проти Молдови, ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Окрім цього, слідчий суддя вірно врахував враховує практику ЄСПЛ відповідно до якої: тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу (рішення у справі Летельє проти Франції); розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно, вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Так, під час судового розгляду клопотання слідчий суддя зясував, що наявність обгрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується на даному етапі досудового розслідування достатньою сукупністю доказів, які досліджені у судовому засіданні та відображені в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри перебачає наявність доказів, які обєктивно звязують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути такими, щоб виправдати подальше досудове розслідування або висунення обвинувачення.

Слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання під вартою ОСОБА_7 та встановлено, що необхідно виконати вимоги ст.290 КПК України- відкрити матеріали кримінального провадження.

Перевіряючи рішення слідчого судді на предмет наявності ризиків, передбачених п.п.1,3 ст.177 КПК України, колегія суддів вважає що суд прийшов до правильного висновку про те, що вони продовжують існувати з огляду на тяжкість злочинів та покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання його винним виключно у виді позбавлення волі, конкретні обставини кримінального правопорушення, його насильницький характер , тривалість та суспільну небезпечність, багатоепізодності, відсутності у підозрюваного джерела доходу, його обізнаністю з міцем проживання потерпілих та анкетними даними свідків, які можуть змінити свої показання у судовому засіданні.

Зокрема, наявні в матеріалах провадження докази і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудовго розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, у цьому кримінальному провадженні , які не зменшились та продовжують існувати.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, стан його здоровя, наявність соціальних звязків, насильницький характер кримінальних правопорушень, обстановку в державі, та дійшов до обгрунтованого висновку про те, що більш мякі запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти цим ризикам.

Європейський суд з прав людини неодноразовов підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватись з урахуванням конкретних обставин провадження. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов вірного висновку про необхідність продовження щодо ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики передбачені ст.177 КПК України, які не зменшились з часу застосування до нього запобіжного заходу та жоден із більш мяких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти настанню цих ризиків.

Отже, апеляційну скаргу захисника підозрюваного слід відхилити, а ухвалу слідчого судді про продовження строку запобіжного заходу щодо нього - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 177, 183,191,199, 419,422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В ИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 17 березня 2022 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

Головуючий

Судді