Справа №295/3904/22
УХВАЛА
Іменем України
05.05.2022 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області майор поліції ОСОБА_3 ,

погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,

про накладення арешту на майно,
подане у кримінальному провадженні 0000181 від 02.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідчий звернувся до слідчого судді із указаним клопотанням, в якому просить накласти арешт на банківську картку АТ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , вилучену в ході проведення огляду місця події від 03.05.2022 та позбавити ОСОБА_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_6 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , а також третіх осіб права відчужувати та розпоряджатися вищевказаним майном

В ході досудового розслідування було встановлено, що 18.04.2022 близько 00 год 30 хв ОСОБА_6 перебуваючи на зупинці, що по вул. Мазепи в с. Левків Житомирського району, таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме: гроші в сумі 1200 грн та банківську картку, чим спричинив останньому матеріальної шкоди на суму 1200 грн.

02.05.2022 вказана подія внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000181 та розпочате досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В подальшому в ході допиту 03.05.2022 в якості свідка ОСОБА_6 показав, що 18.04.2022 він з кишені куртки ОСОБА_5 викрав грошові кошти в сумі 1200 грн. а також картку АТ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , після чого поклав вказане до своєї кишені. Викрадені кошти у ОСОБА_5 витратив на продукти харчування та алкогольні напої.

03.05.2022 під час огляду місця події, який був проведений за адресою: АДРЕСА_3 , у ОСОБА_6 вилучено банківську картку АТ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , яка упакована в паперовий конверт, та в подальшому постановою слідчого ВП №1 ЖРУП ОСОБА_3 визнана речовим доказом у кримінальному провадженні.

В обґрунтування клопотання слідчим вказано, що з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, у зв`язку із наявними підставами вважати, що вилучене майно містить відомості, щодо обставин, які досліджуються в ході кримінального провадження, та може бути використане, як доказ у суді необхідно накласти арешт на зазначене вище майно.
Слідчий ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, в клопотанні просила здійснювати розгляд клопотання без її участі, клопотання підтримала та просила його задовольнити.
Власник тимчасово вилученого майна ОСОБА_5 та володілець ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду клопотання cудом повідомлялися.
Згідно з приписами ч.1 ст.172 КПК України, неявка власника майна, слідчого та прокурора, не перешкоджає розгляду клопотання слідчим суддею.
Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неприбуттям учасників провадження.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Частина перша ст. 170 КПК України визначає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч.11 ст.170 ЦПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою.
Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ відділу поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено 02.05.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000181 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Згідно з протоколом огляду місця події від 03.05.2022 проведеного за адресою: Житомирський район, с. Буймир, вул. Лісова, 50, у ОСОБА_6 вилучено банківську картку АТ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , було упакована в паперовий конверт, згідно правил пакування речових доказів.

Постановою слідчого СВ відділу поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_7 , від 03.05.2022 про визнання речовими доказами та приєднання до матеріалів кримінального провадження, було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні 0000181 банківську картку АТ «Приватбанк» № НОМЕР_1 та після проведення експертиз вказані речі залишено на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів.

Під час вирішення клопотання слідчий суддя враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, що вбачаються зі змісту доданих до клопотання наступних документів: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, копії заяви без дати про добровільну передачу майна, копії протоколу огляду місця події 03.05.2022; постанови визнання речовими доказами та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 03.05.2022, які підтверджують, що зазначене в клопотанні майно може бути використане як докази фактів чи обставин, що підлягають встановленню під час кримінального провадження щодо розслідування злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України; метою застосування даного виду забезпечення кримінального провадження є необхідність збереження речових доказів, недопущення їх втрати.
Враховуючи викладене, оскільки майно, на яке слідчий просить накласти арешт, є речовими доказами у кримінальному провадженні, з метою уникнення можливості його втрати, оцінивши розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає за доцільне задовольнити подане клопотання.
Керуючись статтями 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -
у х в а л и в:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на зазначене в клопотанні майно, а саме на: банківську картку АТ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка вилучена в ході проведення огляду місця події від 03.05.2022, та яка належить ОСОБА_5 .

Тимчасово, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавити власника майна і третіх осіб права відчужувати, розпоряджатися та використовувати вищевказане майно.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1