ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1003/22 Справа № 202/3002/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

підозрюваного (в режимі відеоконференції) ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2022 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степанівка Устинівського району Кіровоградської області, громадянина України, не одруженого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією на особливий період, старшого вогнеметника відділення роти РХБЗ окремої механізованиї бригади військової частини НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить оскаржувану ухвалу слідчого судді від 23.06.2022 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК, а у разі відмови у застосуванні більш м`якого запобіжного заходу визначити розмір застави на рівні 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 74 430 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді суду першої інстанції є необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що клопотання слідчого базується лише на ризиках можливості переховування від слідства та суду у зв`язку із суворістю передбаченого покарання, також впливу на свідків і ризику вчинення іншого злочину, проте вказані ризики стороною обвинувачення не доведені, а тому обраний ОСОБА_9 запобіжний захід є надмірно суворим, передчасним та безпідставним, при цьому вказує, що прокурором не доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Зазначає, що ОСОБА_9 раніше не судимий, має місце реєстрації, де проживав до мобілізації разом з батьками, які є пенсіонерами.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено частково клопотання старшого слідчого Першого слідчого відділу ТУ ДБР у місті Краматорську ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_9 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та визначено заставу в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 496 тисяч 200 гривень. Строк тримання під вартою ухвалою визначено до 19 серпня 2022 року.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого тяжкого кримінального правопорушення, а отже, розуміючи його наслідки, намагаючись уникнути відповідальності, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом впливу на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Одночасно судом першої інстанції вказано, що будь який із більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Також враховано, що ОСОБА_9 має постійне місце проживання та реєстрації, не одружений, утриманців не має, раніше не судимий, втім визнано, що наведені обставини не свідчать про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Визначаючи розмір застави в розмірі 496 тисяч 200 грн. слідчий суддя зазначив, що за встановлених обставин саме такий її розмір здатен забезпечити виконання процесуальних обов`язків підозрюваним.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного ОСОБА_9 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу з викладених у ній підстав; прокурорів, які заперечували проти апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали слідчого судді і відсутність підстав для застосування до підозрюваного менш обтяжливого запобіжного заходу; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, слідчий суддя при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_9 під вартою цих вимог закону дотримався.

Так, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, оскільки даний факт підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах провадження, зокрема: повідомленням про вчинення військового злочину від 21 червня 2022 року; протоколом затримання від 21 червня 2022 року; протоколом допиту підозрюваного від 21.06.2022 року; протоколом огляду предмету (відеозапису) від 21.06.2022 року; протоколами допиту свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ; повідомленням про підозру від 21.06.2022 року.

Наявними матеріалами встановлено, що ОСОБА_9 підозрюється у тому, що він, будучи війсковослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, в умовах воєнного стану, у безпосередньому зіткненні з противником, о 09:06 год. 20.06.2022 року, перебуваючи на території тимчасової дислокації підрозділу роти РХБЗ військової частини НОМЕР_1 , отримавши законний усний наказ свого прямого начальника - командира роти, зібрати речі, зброю і виїхати з м. Костянтинівка в м. Лисичанськ для зайняття лінії оборони в м. Лисичанську Луганської області, відкрито відмовився виконувати даний наказ, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони.

З наведених обставин слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість підозри щодо останнього в обсязі, достатньому для застосування у відношенні нього запобіжного заходу, з яким колегія суддів погоджується.

При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.
Є правильними також висновки суду першої інстанції щодо наявності відносно ОСОБА_9 ризику з числа передбачених ст. 177 КПК України у виді переховування від органів досудового розслідування та суду з огляду на те, що відносно останнього існує обґрунтована підозра у скоєні кримінального правопорушення, яке за правилами ст. 12 КК України є тяжким злочином, за яке передбачено суворе покарання, що може спонукати останнього до спроби уникнути кримінальної відповідальності шляхом переховування від органів слідства та суду.
В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від суду, колегія суддів вважає, що існує достатньо висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину у разі визнання його винуватим, може вдатися до відповідних дій.
Враховуючи, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженню розпочато лише 21 червня 2022 року та органу слідства необхідно провести слідчі дії за участю свідків, ризик незаконного впливу на останніх з боку підозрюваного також існує, оскільки вони проходять військову службу в одному підрозділі.

Обговорюючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_9 під вартою, колегія суддів враховує, що останній небезпідставно підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який у разі доведення вини останнього, передбачено суворе покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, що, на думку колегії суддів, дозволяє грунтовно припускати, що останній може спрямувати свої дії на перешкоджання слідству шляхом здійснення впливу на свідків та переховування, крім того з огляду на характер вчиненого злочину, останній може вчинити інші кримінальні правопорушення, зокрема пов`язані із самовільним залишенням місця служби.
Доводи апеляційної скарги захисника щодо недоведеності існування відносно ОСОБА_9 ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України та можливості їх усунення у менш обтяжливий спосіб, - є по суті особистими упередженими міркуваннями та оцінками апелянта як особи, зацікавленої у вирішенні порушеного слідчим питання на користь підзахисного, та не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку з викладеним вище.
Що стосується доводів апелянта щодо необхідності врахування відомостей про особу ОСОБА_9 , який раніше не судимий та має місце реєстрації, де проживав з батьками, то вказані відомості були відомі слідчому судді при постановленні оскаржуваної ухвали та дістали належну оцінку.
Доводи апелянта стосовно надмірності розміру призначеної ОСОБА_9 застави, що дорівнює 496 200 гривень, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки висновки суду про необхідність визначення саме такого розміру застави грунтуються на відомостях про фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та особу підозрюваного.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Положеннями ч. 5 ст. 182 КПК України визначено, що застава щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Вимоги вказаних положень кримінального процесуального закону були дотримані слідчим суддею у належному обсязі, та призначено заставу з урахуванням тяжкості вчиненого злочину і особи підозрюваного, який вчинив військовий злочин в період воєнного стану, який полягає у непокорі, що могла призвести до невідворотних наслідків з правовою кваліфікацією ч. 4 ст. 402 КК України, при цьому зменшення суми застави у даному випадку є недоцільним, оскільки заявлена апелянтом сума є неспіврозмірною тяжкості вчиненого злочину та не зможе стримати підозрюваного від реалізації встановлених ризиків і забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків. Також судом апеляційної інстанції враховуються відомості про матеріальне становище підозрюваного, зокрема довідка про доходи № 120/90 від 30.06.2022 року, згідно якій ОСОБА_9 за період часу квітень червень 2022 року отримав дохід у загальній сумі 251 274 грн.
Аналізуючи наведені обставини, колегія суддів, погоджуючись з думкою слідчого судді, вважає, що встановлені щодо цього підозрюваного ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України, з урахуванням відомостей про його особу та обставини вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, є виключно вагомими та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання його під вартою, з визначенням розміру альтернативної застави на рівні 496 200 гривень.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2022 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4