Справа № 182/3116/20
Провадження № 1-кп/0182/125/2022
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.05.2022 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.01.2020 за № 0000007 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 , не працює, з освітою середньою-спеціальною, не одружений, на утриманні має малолітню дитину, сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , учасник АТО, судимості не має,

у вчиненні кримінального правопорушення /злочину/, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України

за участю сторін судового провадження

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_6

потерпілих ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

представника потерпілих ОСОБА_10 ,

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

Обвинувачений ОСОБА_3 8 січня 2020 року приблизно о 06:50 год., керуючи технічно справним автомобілем «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 20.04.2018 належить ОСОБА_11 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, тим самим заздалегідь позбавивши себе можливості об`єктивно оцінювати дорожню обстановку та її зміни, рухався по сухій, освітленій міським електричним освітленням проїзній частині вул. Електрометалургів, яка має по одній смузі для руху у кожному напрямку, з боку вул. Газопровідна в напрямку вул. Героїв Чорнобиля в м. Нікополі Дніпропетровської області.

У вказаний час, тобто 8 січня 2020 року приблизно о 06:50 год. водій ОСОБА_12 , керуючи автомобілем «DAEWOO NEXIA DOHC Е93», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить йому згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 04.06.2008, перевозячи у якості пасажирів на передньому сидінні ОСОБА_13 , на задньому сидінні праворуч ОСОБА_14 , на задньому сидінні ліворуч ОСОБА_15 , рухався по сухій, освітленій міським електричним освітленням проїзній частині вул. Електрометалургів з боку вул. Героїв Чорнобиля в напрямку вул. Газопровідна в м. Нікополі Дніпропетровської області.

Так, рухаючись по вул. Електрометалургів, водій автомобіля «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_16 , не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, під час обгону попутного автобуса «IKARUS», реєстраційний номер НОМЕР_5 під керування водія ОСОБА_17 , змінив напрямок руху ліворуч, виїхав на смугу зустрічного руху, де в районі будинку № 137 по вул. Електрометалургів допустив зіткнення передньою частиною свого автомобіля із передньою частиною автомобіля «DAEWOO NEXIA DOHC Е93», реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_12 , який, в свою чергу, виконував маневр випередження автобуса «IKARUS 26050Е», реєстраційний номер НОМЕР_6 під керування водія ОСОБА_18 . Після зіткнення автомобіль «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 продовжив некерований рух та у стані заносу зіткнувся лівою бічною поверхнею із передньою лівою частиною автобуса «IKARUS 26050Е», реєстраційний номер НОМЕР_6 . Далі, автобус «IKARUS 26050Е», реєстраційний номер НОМЕР_6 у некерованому стані виїхав за межі проїзної частини праворуч, де допустив наїзд на електроопору без номеру.

Своїми діями ОСОБА_16 грубо порушив вимоги п.п. п.п. 1.3., 1.5., 2.3. б), 2.9. а) та 10.1. Правил дорожнього руху, якими передбачено:

п. 1.3. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими;

п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 2.9. Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Порушення п. 10.1. Правил дорожнього руху знаходиться у причинному зв`язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля «DAEWOO NEXIA DOHC Е93», реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав тілесні ушкодження, а саме: садна і поверхневі забиті рани в правій параорбітальній і виличній областях, перелом правої виличної кістки, садно в проекції грудини, садна на зовнішній поверхні пальців правої кисті, закритий перелом 4-ї п`ясної кістки правої кисті, садно на зовнішній поверхні лівого зап`ястного суглобу, синець на внутрішній поверхні правого стегна в середній третині, садна на передніх поверхнях правого колінного суглобу і правої гомілки на всьому протязі, садна у верхній третині лівої гомілки по передньо-внутрішній поверхні, поодинокі синці на передньо-внутрішніх поверхнях обох гомілок у верхній третині, крововилив у м`яких тканинах лобної області справа, уламковий перелом правої передньої і середньої черепної ямок основи черепу, двобічний субдуральний крововилив малого об`єму, субарахноідальні крововиливи лобних і скроневих часток обох півкуль головного мозку та шийного відділу спинного мозку, забій лобної частки правої півкулі головного мозку, забій шийного відділу хребта, крововиливи у м`яких тканинах передньої поверхні грудей і в м`яких тканинах епігастральної області живота, забій обох легень, крововилив у черевній порожнині об`ємом до 400 мл, забій правої нирки, забій печінки з розривом, крововилив у брижі кишковика, крововиливи у м`яких тканинах поперекової області спини справа, крововиливи в м`яких тканинах тазу справа, розрив лобкового з`єднання тазу, крововилив у м`які тканини правого стегна по внутрішньої поверхні середньої третини, закритий перелом правої стегнової кістки в середній третині, крововилив у м`яких тканинах передньо-внутрішньої поверхні правої гомілки у верхній-середній третинах, крововилив у верхній третині лівої гомілки по передньо-внутрішній поверхні, крововилив у м`яких тканинах лівого стегна по внутрішній поверхні у верхній третині, крововилив в порожнині правого колінного суглобу, переломи 2-6-го ребер зліва по середньо-ключичній лінії, переломи 4-5-го ребер справа по біля грудинній лінії, переломи 9-10-го ребер справа по передньо-пахвиній лінії, які розглядаються у своїй сукупності і, стосовно живих осіб, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням його смерті на місці пригоди.

Смерть ОСОБА_13 настала в проміжок часу між 07:00 та 08:00 годинами 08.01.2020.

Також, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автобуса «IKARUS 26050Е», реєстраційний номер НОМЕР_6 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми: забійної рани у зовнішнього кута лівого ока з переходом вниз на проекцію лівої виличної дуги; забійної рани на тильній поверхні лівої кисті в проекції верхньої третини 5-ї п`ясної кістки та саден лівої кисті; травматичної ампутації правої гомілки на рівні верхньої третини (з масивною рваною раною правої гомілки, з розтрощенням м`яких тканин сухожилків, судин та кісток) з формуванням в посттравматичному періоді кукси правої гомілки на рівні верхньої третини, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Також, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «DAEWOO NEXIA DOHC Е93», реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , отримав тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забитої рани підборіддя, перелому кісток лицевого черепа (багатоуламкового перелому правої виличної кістки, перелому верхньої щелепи, перелому латеральної стінки правої орбіти, перелому кісток носу), відкритого перелому нижньої щелепи, параорбітальної гематоми справа, закритої травми грудної клітини, закритого перелому 3-4-го ребер грудної клітини зліва, забію лівої легені, лівобічного обмеженого гідротораксу, саден правого стегна та правої гомілки, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Також, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «DAEWOO NEXIA DOHC Е93», реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , отримав тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забитої рани волосяної частини голови, закритих переломів правої виличної кістки та верхньої щелепи справа, перелому кісток носу, перелому зовнішньої стінки правої орбіти, перелому виличної дуги справа, перелому верхньої щелепи зліва, перелому зовнішньої стінки лівої орбіти, перелому виличної дуги зліва, гематом навколо обох очей, субкон`юктивального крововиливу обох очей, закритої травми грудної клітини, закритих переломів 2-го, 3-го, 4-го, 6-го, 7-го, 8-го ребер грудної клітини справа, забію правої легені, правобічного обмеженого гідротораксу, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Також, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автобуса «IKARUS 26050Е», реєстраційний номер НОМЕР_6 ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , отримав тілесні ушкодження, у вигляді закритого перелому 5-ї п`ясної кістки правої кисті, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Також, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автобуса «IKARUS 26050Е», реєстраційний номер НОМЕР_6 ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому серединної фаланги 2-го пальця лівої кисті, садна 4-го пальця лівої кисті, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Також, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автобуса «IKARUS 26050Е», реєстраційний номер НОМЕР_6 ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої ліктьової кістки, закритого перелому лівої променевої кістки, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Також, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автобуса «IKARUS 26050Е», реєстраційний номер НОМЕР_6 ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітини, закритих переломів 2-7 ребер грудної клітини справа, контузії правої легені, гідрогемотораксу, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Порушення водієм ОСОБА_23 п. 10.1. Правил дорожнього руху, призвело до настання даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої спричинено смерть потерпілого ОСОБА_13 , заподіяно тяжкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_24 та спричинило потерпілим ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_19 , ОСОБА_25 ОСОБА_21 , ОСОБА_22 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Своїми діями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, заподіяли тяжке тілесне ушкодження та спричинили потерпілим середньої тяжкості тілесне ушкодження, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення /злочин/, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Позиція сторони захисту

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав спочатку частково, а потім у повному обсязі. Суду показав, що 07.01.2020 він приїхав до своїх дальніх родичів у гості в с. Борисівка. Там він вживав алкоголь, а саме випив десь 1,5 л пива. Але це було десь до 23 год. Потім йому подзвонив родич, який сказав, що він пробив колесо під м. Покров і попросив привезти йому запасне колесо. Він погодився і на його автомобілі вони поїхали, але за кермом був інший водій. Коли він віддав колесо родичу, то знову повернулися до с. Борисівка, було десь 05-30 год. Буквально через 10-ть хвилин він посварився з родичами, у яких був у гостях, і поїхав в м. Нікополь. Вважає, що у стані алкогольного сп`яніння він вже не був, бо після вживання сплинув час. Цією ніччю він майже не спав, можливо, трохи поспав дорогою, коли їхали в м. Покров і назад. Коли їхав, то був засмучений із-за сварки з родичами, але за кермом не засинав.

Як саме трапилося ДТП, він не пам`ятає, можливо із-за удару в момент ДТП. Пам`ятає, що проїхав с. Кам`янське, повернув на об`їзду дорогу, перед поворотом на вул.. Електрометалургів зупинився, так як зі сторони НЗФ їхав автобус, він пропустив його. Бачив, що попереду зі сторони мосту також їде автобус, але той був далеко. З якою саме швидкістю він рухався, сказати не може десь 50 70 км/год., але не 100 км/год., як зазначено в матеріалах справи. Щоб він обганяв автобус, цього не пам`ятає, але можливо, що й обганяв. Автомобіль «Деу Нексія» він не бачив. Цю дорогу, по якій він рухався, він знає і там чітко розподільчої лінії немає. Думає, що на зустрічну смугу повністю він не виїжджав. Вважає, що його вина є, але є і вина водія автомобіля «Деу Нексія», який вискочив із-за автобуса, теж не впевнившись у безпеці.

Вважає, що результати огляду на стан сп`яніння невірні, бо прилад «Драгер» відразу показав лише 0,6 проміле, звідки потім результат був 1,9 проміле пояснити не може, результат огляду він не оскаржував. Не заперечує, що притягався до відповідальності за ст.. 130 КУпАП, але це було у 2016 році.

Співчуває потерпілим, шкодує, що все так сталося. Це змінило його життя і життя потерпілих. Допомогти потерпілим, сидячи в тюрмі, він не може. З рідними у нього відносини розладилися. Обіцяє, що, коли відбуде покарання, буде допомагати потерпілим.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 при призначенні покарання його підзахисному просив врахувати, що останній раніше до кримінальної відповідальності не притягався, на утриманні має дитину, був учасником АТО. Стосовно заявлених цивільних позовів, просив суд зменшити розмір спричиненої моральної шкоди, оскільки суму заявлена потерпілими є завеликою.

Позиція потерпілих

Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні суду показала, що обвинуваченого знає. Померлий ОСОБА_13 її чоловік. На місці ДТП її не було. Про ДТП дізналася з засобів масової інформації. Чоловік її працював на НЗФ. На роботу їздив або на службовому транспорті, або на попутному транспорті. Як було в той день не знає, вона зрозуміла, що чоловіка підібрали на автобусні зупинці.

Заявлений цивільний позов підтримує. Діти залишилися без батька, вона залишилася без чоловіка. Їй тепер дуже важко. Дітям потрібний одяг, взуття, їх потрібно навчати. Хтось у стані алкогольного сп`яніння керував автомобілем, а її сім`я має страждати. Матеріальні витрати це витрати на поховання, потрібно встановити пам`ятник на могилі.

Просить стягнути моральну шкоду, яка заподіяна злочином. За два тижні до ДТП вони прооперували дитину, а через 2 тижні вона похоронила чоловіка. Ніякої допомоги ні від обвинуваченого, ні від його родичів не було.

Просила призначити обвинуваченому реальну міру покарання.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні суду показала, що обвинуваченого не знає. Померлий ОСОБА_13 її син. Про обставини ДТП вона нічого не знає, на місці ДТП не була. З засобів масової інформації дізналася про ДТП. Померлий ОСОБА_13 її єдиний син, якого вона сама ростила і виховувала. Вона залишилася одна. Вона похоронила свою єдину дитину. Просить стягнути зі страхової компанії та обвинуваченого спричинену їй моральну шкоду та понесені нею витрати за надання правової допомоги адвокатом. Згодна з тим, що витрати на поховання сина понесла її невістка. Просила призначити обвинуваченому максимальну, реальну міру покарання.

Потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні суду показала, що обвинуваченого не знає. Вони їхали з чоловіком на роботу 08.01.2020 на першу зміну, це було близько 06:40 06:45 год. Їхали на службовому автобусі заводу НЗФ. До автобусу зайшли на автобусній зупинці «Площа Незалежності», їхали в сторону НЗФ. Автобус їхав зі звичайною швидкістю. Вони з чоловіком сиділи на передньому сидінні справа від водія, перед нею була ширма, тому вона нічого не бачила. Пам`ятає лише поштовх і різкий удар. ДТП сталося навпроти газостанції, вони тільки від`їхали від зупинки. Удар був в її сторону, в ногу. На момент ДТП дорога слизькою не була. Ожеледиці точно не було. Ранком був туман, а коли їхали - туман розсіявся. Також вже світало. Прийшла до свідомості вже в лікарні, де їй повідомили про ампутацію. Потім було довге лікування, багато операцій. Нею заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди в сумі 309 436 грн. та моральної в сумі 294 954 грн. З «Мотортранс» моральної шкоди 5 045 грн. та 100 914 грн. матеріальної шкоди. Матеріальна це витрати на лікування. Моральна шкода вона молода дівчина, а вже інвалід.

Вона працювала на НЗФ. На даний час працює на 0,25 % ставки дистанційно. Після ДТП стала меншу отримувати заробітну плату. Вона була в лікарні 3 міс. Спочатку в Нікополі, а потім в Дніпрі в реанімації, потім в хірургії, в опіковому центрі. Потім у неї було ускладнення з протезом. Фонд соціального страхування протез їй оплатив. За ліки їй частково відшкодували кошти і відшкодовані суми до сум позовних вимог не ввійшли.

Представник потерпілих: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 заявлені позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. При призначенні покарання обвинуваченому просила врахувати, що у обвинуваченого немає щирого розкаяння, він раніше притягався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, перебував на обліку в ПНД після повернення з АТО, знаючи про це, знову сів за кермо, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.

Потерпілий ОСОБА_20 згідно поданої заяви, просить проводити судовий розгляд справи за його відсутності. Цивільний позов заявляти не буде. Стосовно міри покарання покладається на розсуд суду.

Потерпілі: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_22 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 у судове засідання не з`явилися, про місце і час розгляду справи були сповіщені належним чином, про причину неявки до суду не повідомили, заяв про відкладення справи не поступало, тому суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.

Позиція цивільного відповідача

Ухвалою суду від 23.09.2020 Моторне (транспортне) страхового Бюро України визнано цивільним відповідачем у кримінальному провадженні. .

Цивільний відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, згідно з наявною в матеріалах справи заявою, просить розглянути справу за відсутності свого представника.

Досліджені в судовому засіданні докази

В судовому засіданні свідок ОСОБА_18 суду показав, що він працює водієм в НЗФ. 08.01.2020 він керував автобусом Ікарус 8932, рухався по маршруту Площа Незалежності НЗФ. Відправився о 06.35 год. Приблизно о 06-45 - 06-50 він був в районі газостанції, їхав по своїй смузі руху зі швидкістю до 40 км/год., нічого не порушував, нікому не заважав. Позаду був якийсь автомобіль, він бачив світло фар, але цей автомобіль йому не заважав. Попереду, назустріч їхав автомобіль білого кольору, якої марки сказати не може. Йому не сподобалося, як їхав вказаний автомобіль, бо той рухався то по своїй смузі руху, то по зустрічній, тобто рухався «зигзагами» по всій дорозі, хоча на тій ділянці ям, які необхідно було б об`їжджати, не було. Пробачив він цей автомобіль за 150-200 м. Він зменшив швидкість і уважно дивився на вказаний автомобіль. Він дивився на зустрічний автомобіль, потім зрозумів, що його випереджає автомобіль сірого кольору, як і коли зіткнулися автомобілі сірого та білого кольору він не зрозумів, тому що видимість з його робочого місця обмежена, але побачив, що сірий автомобіль з білим автомобілем зіштовхнулися і білий автомобіль полетів в капот його автобусу. Удар був у ліву сторону автобуса, після чого автобус відкинуло вправо на опору, з якою автобус зіткнувся. Якими частинами було зіткнення автомобілів, він не бачив. Він вийшов з автобуса останнім, так як його зажало і потім його забрала швидка медична допомога.

Водійський стаж у нього з 1994 року. Погода опадів не було, температура 0 чи -1. На дорозі ожеледиця була не скрізь.

Автомобіль сірого кольору був на його полосі руху, на зустрічну він не виїжджав, бо на тому місці дорога достатньо широка. Зіткнення автомобілів було на середині дороги. Після ДТП його автобус був на обочині, білий автомобіль посередині, сірий автомобіль на обочині на другій смузі.

Швидкість білого автомобіля була до 100 км/год. Яка була швидкість сірого автомобіля, не знає.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду показав, що з обвинуваченим знайомий не був. 08.01.2020 вранці їхав на роботу в «НЗФ» в 1-шу зміну. На автобусній зупинці 8-го кварталу взяв 2-х пасажирів: ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , своїх колег. На автобусній зупинці «Некрасова» взяв в якості пасажира ОСОБА_14 . Керував автомобілем «DAEWOO NEXIA». Рухався по вул.. Електрометалургів в сторону «НЗФ». В районі авторинку і газостанції почав виконувати випередження автобуса заводського «Ікарус». Випереджав його по своїй смузі руху. Перед ним також робив маневр випередження автобуса інший автомобіль, що рухався в попутному напрямку. Швидкість саме в момент випередження була у нього близько 60 км/год., а до цього він їхав зі швидкістю 45-50 км/год. Коли він вже був попереду автобуса, то автомобіль, який був попереду десь за 50-60 м., різко пішов у право і перед ним виявився зустрічний автомобіль, після чого сталося зіткнення на його смузі руху. Під час зіткнення він побачив лише колір автомобіля білий, потім побачив, що це автомобіль марки «Шевроле Авеа». Після зіткнення його автомобіль опинився на протилежній стороні дороги, на обочині розвернутий. Він вийшов з автомобіля, допоміг вийти пасажирам, що були ззаду. Хотів відкрити передні пасажирські двері, але їх заклинило. Хотів витягнути пасажира, що знаходився на передньому пасажирському сидінні через заднє сидіння, але не зміг.

На момент ДТП почався світанок, але ще було темнувато, ще були включені на стовпах електричні фонарі. Опадів, туману не було. На зустрічну смугу руху він не виїжджав. Розмітку, переривчасту лінію він не перетинав, бо її видно в світлі фар. Автобус і його автомобіль поміщалися в одній смузі, тому ширина дороги дозволяє робити випередження. Коли він виконував маневр випередження, на зустріч їхали транспортні засоби, але далеко. У нього у автомобілі були включені і габарити і фари ближнього світла. Думає, що білий автомобіль когось обігнав, тому виїхав на зустрічну полосу.

Після ДТП водія автомобіля білого кольору обвинуваченого, допомагав витягнути з машини ОСОБА_26 , який працює на заводі. Він привів обвинуваченого до його автомобіля і сказав: «дивись, що ти зробив». Обвинувачений сказав: «ой мене посадять», присів на асфальт, ще попросив у нього цигарку. Запаху алкоголю від обвинуваченого він не чув, вів той себе ніби нормально, але був у шоковому стані, так як і він сам.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_17 суду показав, що працює водієм в НЗФ. Він в той день 08.01.2020 близько 07.00 год. їхав на автобусі «Ікарус» з НЗФ в сторону міста. Його обігнав автомобіль білого кольору в районі зупинки «Питомник». Автомобіль обігнав його дуже близько, на відстані десь 10-ти см від його автобуса, йому це ще не сподобалося і він збавив швидкість. Швидкість автобусу була менше 50 км/год, а отже швидкість автомобіля, що його обганяв, була більша. Автомобіль, що його обганяв, почав йти вліво на зустрічну смугу руху, це виглядало так, ніби автомобіль був не керований, він виїхав на зустрічну смугу, а саме десь на половину зустрічної смуги. Назустріч теж йшов автобус «Ікарус», якого теж обганяв автомобіль. Автобус, що рухався назустріч, йшов ближче до правого краю. Потім сталося зіткнення автомобілів, який обганяв його і того, що обганяв зустрічний автобус. Зіткнення сталося на зустрічній для нього смузі руху, після чого автомобілі відкинуло, один на обочину, другий на автобус, а автобус на опору.

Після ДТП він зателефонував до механіка, який сказав, йому їхати далі, об`їжджати місце ДТП. До самого місця ДТП він не під`їздив.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_27 суду показав, що 08.01.2020 він з батьком їхав на роботу, це було приблизно о 07.00 год. В районі авторинку він обігнав службовий автобус «Ікарус», автомобіль «Дачія Логан Універсал». Їхав далі, проїхав газостанцію, і приблизно через 20 м. подивився в дзеркало заднього виду. За ним їхав транспортний засіб. Він взяв вправо, щоб цей транспортний засіб міг його обігнати, перевів погляд вперед, і побачив, що на зустріч їде автомобіль «Шевроле» білого кольору на великій швидкості. Поведінка водія цього автомобіля була незрозуміла, він не збирався повертатися на свою смугу руху, тоді він взяв ще правіше і зупинився. Білий автомобіль продовжував рухатися по зустрічній смузі руху. За тим автомобілем, який за ним випереджав автобус «Ікарус», також рухався автомобіль «Нексія», він теж обігнав автобус, потім сталося зіткнення автомобіля «Шевроле» з автомобілем «Нексія» і потім удар в автобус. Бачив він все це у дзеркало заднього виду. Тоді він розвернувся і поїхав до місця ДТП. Спочатку підбіг до автомобіля білого кольору, побачив, що з водієм все нормально, потім побіг до автомобіля «Нексія», а вже потім до автобуса. Побачив, що там у дівчини була травма, вона намагалася встати, але він не дав їй це зробити. Потім він знову підійшов до білого автомобіля, його батько допоміг водію вийти з автомобіля через заднє сидіння. Він підійшов, водій попросив у нього цигарку, тоді він запитав у водія, як він, водій сказав «нормально», але був у шоковому стані. Тоді він запитав у водія чи той пив. Водій білого автомобіля спочатку відмовлявся, потім сказав, що трохи. Потім він пішов до автомобіля «Нексія», там всередині залишався ОСОБА_13 , який хрипів. Він спробував відкрити двері автомобіля, щоб витягти ОСОБА_13 , але двері заклинило, тому вони зрозуміли, що не зможуть його витягнути. Приїхала швидка медична допомога та співробітники поліції. Після цього вони з батьком поїхали на НЗФ.

Автомобіль, який рухався за ним, як потім з`ясувалося, щоб уникнути зіткнення з «Шевроле» пішов в кювет, але вивернувся, а вже потім був автомобіль Нексія. Думає, що водій «Шевроле» відключився і їхав, трохи виляючи, по діагоналі.

У судовому засіданні досліджено письмові докази, законність, належність та достовірність яких учасниками судового провадження не оспорювалася та визнані судом допустимими, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 0000007:

Том № 1
- протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди вiд 08.01.2020, відповідно до якого місцем проведення огляду є м. Нікополь, вул. Електрометалургів. Вид події: зіткнення транспортних засобів. Погодні умови: ясно, без опадів, 00С. Напрямок проведення огляду: від вул. Г. Чорнобиля до вул. Газопровідна. Обстановка на місці пригоди до початку огляду не змінювалася. Місце ДТП: м. Нікополь, вул. Електрометалургів в районі будинку № 137. Проїзна частина: горизонтальна, пряма. Вид покриття: асфальтобетонне, сухе чисте. Нерівності та пошкодження дорожнього покриття відсутні. Дорожнє покриття шириною 11,2 м. На вказаній ділянці рух у двох напрямках, число смуг 1 в напрямку проведення огляду і 1 у зустрічному напрямку. Дорожня розмітка п. 1.5 ПДР. До проїзної частини примикають узбіччя з обох сторін. Регулювання руху на вказаний ділянці - не регулюється. Дорожні знаки відсутні. Умови освітлення: пора доби світла. Загальна видимість та конкретна видимість з робочого місця водія не перевірялась. Об`єкти, що обмежують оглядовість відсутні. Сліди переміщення об`єктів на місці пригоди після ДТП не встановлено. Зафіксовано локалізацію пошкоджень на транспортних засобах: - автомобілі DAEWOO, реєстраційний номер НОМЕР_3 ; автомобілі CHEVROLET, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; автобусі IKARUS 26050Е, реєстраційний номер НОМЕР_6 . Гальмові системи транспортних засобів, рульові керування та зовнішні світлові прилади не досліджувались. Колеса і шини всіх транспортних засобів норма. Виявлено сліди котіння задніх лівих коліс автобуса IKARUS (схема № 9). Виявлено подряпини на проїзній частині (схема № 2). Виявлено осип пластику та інших деталей транспортних засобів учасників ДТП (схема № 1, 4, 5, 7, 10). Виявлено слід нашарування лакофарбового покриття. З місця пригоди транспортні засоби: автомобіль DAEWOO, реєстраційний номер НОМЕР_3 ; автомобіль CHEVROLET, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; автобус IKARUS 26050Е, реєстраційний номер НОМЕР_6 , вилучено. Також вилучено дзеркало (внутрішнє) заднього вигляду з автомобіля CHEVROLET. (а.п. 6-11);

- схема до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 08.01.2020, вул. Електрометалургів у м. Нікополь, Дніпропетровської області. (а.п. 12);

- фото-таблиця зображень до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди (а.п. 13-23);

- протокол огляду трупа від 08.01.2020, згідно якого в проміжок часу з 11.50 до 12.15 год. було оглянуто автомобіль синього кольору марки DAEWOO, реєстраційний номер НОМЕР_3 , який перебуває на місці ДТП по вул. Електрометалургів у м. Нікополі з пошкодженнями характерними для ДТП. На момент огляду салон автомобіля відчинено. Пасажирські двері праві відчинено. На пасажирському сидінні перебуває труп чоловіка: ОСОБА_13 , 1980 року народження. Зафіксовано тілесні пошкодження на трупі. Огляд проводився за природного освітлення. (а.п. 29-31);

- протокол проведення слідчого експерименту від 08.01.2020, в ході якого свідок ОСОБА_17 розповів та показав обставини скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 08.01.2020, з планом-схемою та фото таблицею до нього. (а.п. 159-164);

- протокол проведення слідчого експерименту від 08.01.2020, в ході якого свідок ОСОБА_12 розповів та показав обставини скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 08.01.2020, з планом-схемою та фото таблицею до нього. (а.п. 165-173);

- протокол проведення слідчого експерименту від 08.01.2020, в ході якого свідок ОСОБА_27 розповів та показав обставини скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 08.01.2020, з планом-схемою та фото таблицею до нього. (а.п. 174-180);

- протокол проведення слідчого експерименту від 08.01.2020, в ході якого свідок ОСОБА_18 розповів та показав обставини скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 08.01.2020, з планом-схемою та фото таблицею до нього. (а.п. 181-188);

- протокол огляду від 09.01.2020 - об`єктом огляду є внутрішнє дзеркало заднього огляду транспортного засобу до якого приєднано гумовими застібками відеореєстратор «ASPIRING REFLEX 1» (серійний номер 86110), який являє собою додаткове дзеркало з інтегрованим в нього відеореєстратором. Скляна поверхня відеореєстратора (дзеркало) має поверхні у вигляді тріщин та відсутність фрагмента скляного покрову. В нижній частині відеореєстратора маються 5 кнопок. В верхній частині відеореєстратора маються 3 роз`єми, один з яких містить карту пам`яті. При натисканні на карту пам`яті, остання легко виймається із свого місця. Видалена карта пам`яті «Samsung EVO Plus 32», червоно-білого кольору, належить до типу «Micro CD» та має наступне маркування «MB-MC32G, MBMCBGVEGAAW-T. KNGG4HHAB915». За допомогою ноутбука виявлено, що на даному носієві є декілька папок та файлів, одна з яких має назву «DCIMA». При відкритті вказаної папки, виявлено 72 файли, 61 з яких відеофайли (тип «Видеозапись (.avi)») та 11 фотофайли (тип «Рисунок JPEG»). Переглядом відеофайлів встановлено, що перший файл («LOCA0009») датований «23.12.2019 8:54», а останній файл («MOVA2449») «08.01.2020 5:48». Даний файл переглянуто, виявляємо відеоролик тривалістю 7 секунд, з зафіксованою в темний час доби проїзною частиною. Відеозапис не має звуку. У нижній лівій частині екрану відображається наступна інформація «2020/01/08 06:48:13». Записуючий пристрій, встановлений на рухомому об`єкті (транспортному засобі), який під час запису рухається. Коли таймер зображення має значення «06:48:20» - зображення зупиняється. При перегляді файлів «Рисунок JPEG», встановлено, що інформації, яка стосується ДТП від 08.01.2020, не виявлено. Оглянутий носій інформації - карта пам`яті «Samsung EVO Plus 32», поміщена до поліетиленового пакету, опечатана та вилучена. До протоколу огляду додано карту пам`яті. (а.п. 189-190, 193).

Том № 2
- письмове повідомлення начальника Криворізького ЛВУМГ від 20.01.2020 про надання фрагменту відеозапису з камер відеоспостереження ГРС м. Нікополь для долучення до матеріалів справи по факту ДТП по вул. Електрометалургів у м. Нікополь Дніпропетровської області, яка мала місце 08.01.2020 поблизу ГРС м. Нікополь (а.п. 21);

- протокол огляду від 20.01.2020 компакт диску «NANOTEX CD-R 700 MB», «LH6111RGО1201622DO», білого кольору. За допомогою оптичного приводу ноутбука виявлено, що на даному носієві є один відеофайл «Никополь авария». Даний відеозапис містить інформацію з камери зовнішнього спостереження системи відеонагляду ГРС-1 (газова газорозподільна станція), розташованої по вул. Електрометалургів у м. Нікополь, Дніпропетровської області, що відображає рух транспортних засобів-учасників ДТП та рух автомобілів свідків пригоди перед самою подією, яка мала місце 08.01.2020 на вул. Електрометалургів у м. Нікополь, Дніпропетровської області за участі автомобілів «CHEVROLET AVEO», р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_28 , «DAEWOO NHXIA DOHC E93», p.н. НОМЕР_7 під керуванням водія ОСОБА_12 та автобуса «IKARUS 26050Е», р.н. НОМЕР_6 під керування водія ОСОБА_18 . Згідно таймеру, запис тривалістю 29 секунд з зафіксованою в темний час доби (сутінки) проїжджою частиною, яка задовільно освітлюється штучним (електричним) освітленням. Рух транспортних засобів інтенсивний. У лівій, верхній частині екрану відображається наступна інформація «08-01-2020 07:47:09», а у правій нижній частині є надпис «Camera 01». При багаторазовому візуальному дослідженні встановлено. що зйомка проводиться постійно, не перериваючись. Місцезнаходження відеозаписуючого пристрою (далі - камера) відомо (будівля ГРС-1 (газова розподільна станція) по АДРЕСА_3 ), на відеозапису спостерігається саме проїзна частина АДРЕСА_3 . Записуючий пристрій встановлений на нерухомому об`єкті. З самого початку відеозапису виявлено світло фар транспортних засобів, які рухаються проїзною частиною зліва направо відносно «камери». З них декілька легкових автомобілів та автобус. В полі зору «камери», спочатку один легковий автомобіль випереджає автобус та продовжує рух далі, а потім і другий (далі - «Авто-1») легковий автомобіль починає маневр випередження. Коли секундомір таймеру має значення «07:47:20». в правій частині екрану видно легковий автомобіль світлого кольору (далі - «Авто-2»), який рухається справа наліво відносно «камери». В цей же час, «Авто-1» з`являється із-за передньої частини автобуса. Далі, коли секундомір таймеру має значення «07:47:22», відбувається зіткнення «Авто-1» з «Авто-2», внаслідок чого ще відбувається зіткнення «Авто-2» з автобусом, який продовжує за інерцією рух вже з однією (правою) ввімкненою фарою. «07:47:24» відбувається наїзд автобусом на електроопору, розташовану на правому для нього узбіччі, внаслідок чого вимикається світло, яке до цього освітлювало проїзну частину. «07:47:28» автобус зупиняється. Коли годинник у лівій верхній частині зображення має значення «07:47:38» відеозапис зупиняється. Оглянутий носій інформації - компакт - диск «NANOTEX CD-R 700 МВ», білого кольору, поміщений до паперового пакету, заклеєно, опечатано, вилучено. До протоколу огляду додано компакт - диск. (а.п. 22-23, 26). Запис на компакт диску було переглянуто судом у судовому засіданні.

- висновок судової транспортно-трасологічної експертизи № 19/104-9/2/110 від 27.02.2020, згідно якого: 1. Встановити експертним шляхом місце первинного контактування ТЗ (місце зіткнення) як геометричну крапку щодо меж проїжджої частини дороги й нерухомих орієнтирів (у метрах), як в повздовжньому так і поперечному напрямку не надається можливим. Але виходячи з ознак зафіксованих у схемі до протоколу огляду місця ДТП від 08.01.2020 місце зіткнення автомобіля «CHEVROLET AVEO» та автобуса «IKARUS 26050Е» розташоване на проїзній частині дороги вул. Електрометалургів в районі першої (№ 1 у схемі) концентрації осипу. 2. Форма, локалізація, напрямок утворення ушкоджень автобуса «IKARUS 26050Е» та автомобіля «CHEVROLET AVEO» збігаються в тому випадку, якщо при первинному контактуванні їхні поздовжні вісі перебували під кутом 125° ± 5° відносно повздовжньої вісі автобуса «IKARUS 26050Е». До висновку експерта додано таблицю зображень. (а.п. 32-40);

- висновок судової транспортно-трасологічної експертизи № 19/104-9/2/111 від 02.03.2020, згідно якого: 1. Встановити експертним шляхом місце первинного контактування ТЗ (місце зіткнення) як геометричну крапку щодо меж проїжджої частини дороги й нерухомих орієнтирів (у метрах), як в повздовжньому так і поперечному напрямку не надається можливим. Але виходячи з ознак зафіксованих у схемі до протоколу огляду місця ДТП від 08.01.2020 місце зіткнення автомобіля «DAEWOO NEXIA DOHC Е93» та автомобіля «CHEVROLET AVEO» розташоване на проїзній частині дороги вул. Електрометалургів в районі першої (№ 1 у схемі) концентрації осипу. 2. Форма, локалізація, напрямок утворення ушкоджень автомобіля «DAEWOO NEXIA DOHC Е93» та автомобіля «CHEVROLET AVEO» збігаються в тому випадку, якщо при первинному контактуванні їхні поздовжні вісі перебували під кутом 160° ± 5° відносно повздовжньої вісі автомобіля «DAEWOO NEXIA DOHC Е93». До висновку експерта додано таблицю зображень. (а.п. 46-54);

- висновок судово-медичної експертизи № 23 від 03.02.2020, згідно якого:

1. А. При дослідженні трупа ОСОБА_13 , 1980 року народження виявлені тілесні ушкодження:

- при зовнішньому дослідженні трупа: садна і поверхневі забиті рани в правій параорбітальній і виличній областях, перелом правої виличної кістки, садно 5 проекції грудини, садна на зовнішній поверхні пальців правої кисті, закритий перелом 4-ої п`ясної кістки правої кисті, садно на зовнішній поверхні лівого зап`ястного суглобу, синець на внутрішній поверхні правого стегна в середній третині, садна на передніх поверхнях правого колінного суглобу і правої гомілки на всьому протязі, садна у верхній третині лівої гомілки по передньо-внутрішій поверхні, поодинокі синці на передньо-внутрішніх поверхнях обох гомілок у верхній третині;

- при внутрішньому дослідженні трупа: крововилив у м`яких тканинах лобної області справа, уламковий перелом правої передньої і середньої черепної ямок основи черепу, двобічний субдуральний крововилив малого об`єму, субарахноідальні крововиливи лобних і скроневих часток обох півкуль головного мозку та шийного відділу спинного мозку, забій лобної частки правої півкулі головного мозку, забій шийного відділу хребта, крововиливи у м`яких тканинах передньої поверхні грудей і в м`яких тканинах епігастральної області живота, забій обох легень, крововилив черевній порожнині об`ємом до 400 мл, забій правої нирки, забій печінки з розривом, крововилив у брижі кишковика, крововиливи у м`яких тканинах поперекової області спини справа, крововиливи в м`яких тканинах тазу справа, розрив лобкового з`єднання тазу, крововилив у м`які тканини правого стегна по внутрішньої поверхні середньої третини, закритий перелом правої стегнової кістки в середній третині, крововилив у м`яких тканинах передньо-внутрішньої поверхні правої гомілки у верхній-середній третинах, крововилив у верхній третині лівої гомілки по передньо-внутрішній поверхні, крововилив у м`яких тканинах лівого стегна по внутрішній поверхні у верхній третині, крововилив в порожнині правого колінного суглобу, переломи 2-6-го ребер зліва по середньо-ключичній лінії, переломи 4-5-го ребер справа по білягрудинній лінії, переломи 9-10-го ребер справа по передньо-пахвиній лінії.

Б. Виявлені тілесні ушкодження прижиттєві, утворилися незадовго до настання смерті, можливо у вказаний в постанові час.

В. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії зі значною силою (швидкістю) тупих твердих предметів чи їх частин з жорсткою поверхнею або при ударі об такі предмети.

2. Виявлені тілесні ушкодження могли утворитися у пасажира переднього сидіння легкового автомобіля в умовах дорожньо-транспортної пригоди, тобто при зіткненні легкового автомобіля в якому перебував потерпілий з іншим транспортним засобом, як на це вказано в постанові.

4. Приймаючи до уваги стан розвитку трупних явищ на момент дослідження трупа в морзі та враховуючи відомі обставини справи, вважаю, що смерть ОСОБА_13 настала в проміжок часу між 07.00 та 08.00 годинами 08.01.2020.

5 Смерть його наступила від поєднаної травми голови, шиї, грудей, живота, тазу, верхніх і нижніх кінцівок у вигляді множинних забоїв м`яких тканин різних частин тіла, множинних переломів кісток скелету, ушкоджень головного мозку і внутрішніх органів, яка ускладнилася розвитком травматичного шоку, що слід вважати безпосередньою причиною смерті.

6. Виявлені тілесні ушкодження розглядаються у своїй сукупності і, стосовно живих осіб, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. (підстава - пп. 2.1.3. б, в, г, л, м, н, о Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Виявлені тілесні ушкодження перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_13 .

7. При судово-токсикологічному дослідженні крові трупа етиловий спирт не виявлений. До висновку експерта додано фото таблицю тілесних ушкоджень (а.п. 58-64);

- висновок судової експертизи технічного стану транспортного засобу № 19/104-9/2/91 від 05.02.2020, згідно якого: 1-3. На момент експертного огляду робоча гальмова система автомобіля «CHEVROLET AVEO» реєстраційний номер НОМЕР_1 перебуває в працездатному стані. На момент експертного огляду рульове керування автомобіля «CHEVROLET AVEO» реєстраційний номер НОМЕР_1 перебуває в непрацездатному стані з причини затиснення в моторному відсіку двигуном рульового механізму та затиснення в колісній арці (ніші) елементами кузова правого переднього колеса. Дані пошкодження локалізовано в районі основних деформацій та пошкоджень кузова автомобіля (в передній та передній правій частинах). Оскільки вказані пошкодження не могли виникнути при нормальній експлуатації автомобіля, а тільки від дії аварійних навантажень, необхідно зробити висновок, що пошкодження елементів рульового керування, виникли внаслідок ДТП. 4. Оскільки, як видно з вищенаведеного дослідження (див. питання № 1-3), робоча гальмова система автомобіля «CHEVROLET AVEO» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент експертного огляду перебуває в працездатному стані, то дослідження даного питання (питання № 4), стосовно того, чи міг водій автомобіля виявити непрацездатність, встановлену в ході огляду, до початку руху методом зовнішнього огляду, або під час руху, позбавлене технічного сенсу. Оскільки, пошкодження елементів рульового керування автомобіля «CHEVROLET AVEO» реєстраційний номер НОМЕР_1 , виникли внаслідок ДТП (див. питання № 1-3), то водій не міг виявити встановлені в ході огляду несправності, до початку руху методом зовнішнього огляду, або під час руху. До висновку експерта додано ілюстративну таблицю (а.п. 70-74);

- висновок судової експертизи технічного стану транспортного засобу № 19/104-9/2/108 від 10.02.2020, згідно якого: 1-3. На момент експертного огляду робоча гальмова система автомобіля «DAEWOO NEXIA DOHC Е93» реєстраційний номер НОМЕР_3 перебуває в непрацездатному стані з причин пошкодження педалі гальм (зміщення до низу відносно свого технологічного місця кріплення), затиснення двигуном в підкапотному просторі вакуумного підсилювача гальм та головного гальмового циліндру. Дані пошкодження локалізовано в районі основних деформацій та пошкоджень кузова автомобіля (в передній та передній правій частинах). Оскільки вказані пошкодження не могли виникнути при нормальній експлуатації автомобіля, а тільки від дії аварійних навантажень, необхідно зробити висновок, що пошкодження елементів робочої гальмової системи, виникли внаслідок ДТП. На момент експертного огляду рульове керування автомобіля «DAEWOO NEXIA DOHC Е93» реєстраційний номер НОМЕР_3 перебуває в непрацездатному стані з причин затиснення в моторному відсіку двигуном рульового механізму та затиснення в колісній арці (ніші) елементами кузова правого переднього колеса разом з правою рульовою тягою. Дані пошкодження локалізовано в районі основних деформацій та пошкоджень кузова автомобіля (в передній та передній правій частинах). Оскільки вказані пошкодження не могли виникнути при нормальній експлуатації автомобіля, а тільки від дії аварійних навантажень, необхідно зробити висновок, що пошкодження елементів рульового керування, виникли внаслідок ДТП. 4. Оскільки, пошкодження елементів робочої гальмової системи рульового керування автомобіля «DAEWOO NEXIA DOHC Е93» реєстраційний номер НОМЕР_3 , виникли внаслідок ДТП (див. питання № 1-3), то водій не міг виявити встановлені в ході огляду несправності, до початку руху методом зовнішнього огляду, або під час руху. До висновку експерта додано ілюстративну таблицю (а.п. 80-84);

- висновок судової експертизи технічного стану транспортного засобу № 19/104-9/2/109 від 12.02.2020, згідно якого: 1-3. Оскільки на момент експертного огляду автобуса «IKARUS 26050Е» реєстраційний номер НОМЕР_6 були пошкоджені елементи систем охолодження та електроживлення двигуна, що не дає можливості здійснити пуск двигуна та заповнити гальмову систему стислим повітрям і, як слідство, дані обставини не дозволили перевірити робочу гальмову систему на працездатність, тому на даному етапі дослідження, не надається можливим надати відповіді на поставлені питання. На момент експертного огляду рульове керування автобуса «IKARUS 26050Е» реєстраційний номер НОМЕР_6 перебуває в працездатному стані. 4. Оскільки не надалося можливим перевірити робочу гальмову систему автобуса «IKARUS 26050Е» реєстраційний номер НОМЕР_6 (див. питання № 1-3), то дане питання (питання № 4), не досліджувалося. Оскільки, як видно з вищенаведеного дослідження (див. питання № 1-3), рульове керування автобуса «IKARUS 26050Е» реєстраційний номер НОМЕР_6 , на момент експертного огляду перебуває в працездатному стані, то дослідження даного питання (питання № 4), стосовно того, чи міг водій автобуса виявити непрацездатність, встановлену в ході огляду, до початку руху методом зовнішнього огляду, або під час руху, позбавлене технічного сенсу. До висновку експерта додано ілюстративну таблицю (а.п. 90-93);

- копія посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 , дата видачі 20.07.2019 (а.п. 98);

- копія довідки № 6504 від 13.08.2015, виданої командиром військової частини польова пошта НОМЕР_8 , про те, що солдат ОСОБА_3 з 24.07.2015 по 13.08.2015 безпосередньо брав участь у антитерористичній операції з забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. (а.п. 105);

- копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, згідно якого власником автомобіля CHEVROLET AVEO, реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_11 та копія довіреності, згідно якої ОСОБА_11 надав ОСОБА_3 та ОСОБА_29 право експлуатації належним йому транспортним засобом. (а.п. 121-122);

- копія постанови Нікопольського міськрайонного суду від 12.10.2016 про визнання ОСОБА_3 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200 грн. (а.п. 127);

- письмове повідомлення головного лікаря КП «Обласний медичний психіатричний центр з лікування залежностей зі стаціонаром» Дніпропетровської обласної ради» № 171 від 27.01.2020, згідно якого за результатами лабораторного дослідження біологічних зразків (сечі) ОСОБА_3 , 1987 р. народження, алкоголь складає 1,90%о, канабіноїди - не виявлені. (а.п. 130);

- висновок судово-медичної експертизи № 851е від 20.03.2020, згідно якого: 1. За даними наданої медичної документації та при огляді у ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми: - забійної рани у зовнішнього кута лівого ока з переходом вниз на проекцію лівої виличної дуги; - забійної рани на тильній поверхні лівої кисті в проекції верхньої третини 5-ї п`ясної кістки та саден лівої кисті; - травматичної ампутації правої гомілки на рівні верхньої третини (з масивною рваною раною правої гомілки, з розтрощенням м`яких тканин сухожилків, судин та кісток) з формуванням в посттравматичному періоді кукси правої гомілки на рівні верхньої третини. Враховуючи характер та локалізацію виявлених у неї тілесних ушкоджень, ступень ознак їх загоєння та дані медичної документації, можливо вказати, що вони отримані незадовго до первинного надходження на стаціонарне лікування в Нікопольську MЛ № 1, тобто і в термін на який вказує обстежена та слідчий у постанові. Виявлені у неї тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми, спричинені від механічної дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею або при ударі об такий, що діяли зі значною силою переважно в область правої гомілки, якими могли бути і виступаючі частини салону транспортного засобу, за умов дорожньо-транспортної пригоди. 2. Виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми, спричинені від механічної дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею або при ударі об такий, що діяли зі значною силою переважно в область правої гомілки, якими могли бути і виступаючі частини салону транспортного засобу, за умов дорожньо-транспортної пригоди. 3. За своїм характером виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми - відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, так і як такі, що зумовили стійку втрату працездатності не менш ніж на одну третину /не менш 33%/. Згідно пунктів 2.1.3 -м, о, п та 2.1.6. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6. 4. В умовах стаціонару Нікопольської MЛ № 1 була взята кров для дослідження на наявність алкогольного сп`яніння (результат № 452) - алкоголь в крові не виявлений. До висновку експерта додано схематичне зображення ушкоджень. (а.п. 217-221);

- висновок судово-медичної експертизи № 219 від 10.04.2020, згідно якого: У ОСОБА_14 , 1975 року народження виявлені тілесні ушкодження у вигляді - черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забитої рани підборіддя, перелому кісток лицевого черепа (багатоуламкового перелому правої виличної кістки, перелому верхньої щелепи, перелому латеральної стінки правої орбіти, перелому кісток носу), відкритого перелому нижньої щелепи, параорбітальної гематоми справа, закритої травми грудної клітини, закритого перелому 3-4-го ребер грудної клітини зліва, забію лівої легені, лівобічного обмеженого гідротораксу, саден правого стегна та правої гомілки (форма, розміри, кількість, точна локалізація в медичних документах не вказані) - відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (згідно пункту 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, або від ударів об такі предмети, можливо об виступаючі частини всередині салону легкового автомобіля, в умовах дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 08.01.2020. Давність спричинення тілесних ушкоджень може відповідати строку, вказаному у постанові слідчого. Згідно наданої медичної карти стаціонарного хворого № 12 КЗ «Нікопольської MЛ № 1» при хіміко-токсикологічному аналізі сечі № 447 від 08.01.2020 09.06 год. в сечі - 0%о. До висновку експерта додано схему ушкоджень (а.п. 250-253).

Том № 3
- висновок судово-медичної експертизи № 220 від 10.04.2020, згідно якого: У ОСОБА_15 , 1964 року народження виявлені тілесні ушкодження у вигляді - черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забитої рани волосяної частини голови, закритих переломів правої виличної кістки та верхньої щелепи справа, перелому кісток носу, перелому зовнішньої стінки правої орбіти, перелому виличної дуги справа, перелому верхньої щелепи зліва, перелому зовнішньої стінки лівої орбіти, перелому виличної дуги зліва, гематом навколо обох очей, субкон`юнктивального крововиливу обох очей, закритої травми грудної клітини, закритих переломів 2-го, 3-го, 4-го, 6-го, 7-го, 8-го ребер грудної клітини справа, забію правої легені, правобічного обмеженого гідротораксу - відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (згідно пункту 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, або від ударів об такі предмети, можливо об виступаючі частини всередині салону легкового автомобіля, в умовах дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 08.01.2020. Давність спричинення тілесних ушкоджень може відповідати строку, вказаному у постанові слідчого. Згідно наданої медичної карти стаціонарного хворого № 13 КЗ «Нікопольської МЛ № 1» при хіміко-токсикологічному аналізі сечі № 449 від 08.01.2020 09.08 год. - в сечі - 0%о. До висновку експерта додано схему ушкоджень (а.п. 29-32).

Том № 4
- висновок судово-медичної експертизи № 210 від 06.04.2020, згідно якого: У ОСОБА_22 , 1963 року народження по даним медичних документів встановлені тілесні ушкодження у вигляді - закритої травми грудної клітини, закритих переломів 2-7 ребер грудної клітини справа, контузії правої легені, гідрогемотораксу. Дані тілесні ушкодження відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я (згідно пункту 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, або від ударів об такі предмети, можливо об виступаючі частини всередині салону автобуса, в умовах дорожньо-транспортної пригода, яка мала місце 08.01.2020. Давність спричинення тілесних ушкоджень може відповідати строку, вказаному у постанові слідчого. Згідно наданої медичної карти стаціонарного хворого № 80 КЗ «Нікопольської МЛ № 1» є запис від 08.01.2020: «Алконт 01су-0,0%о 09.00 год. 8.01.2020. Ознак сп`яніння не виявлено.» До висновку експерта додано схему ушкоджень (а.п. 25-28);

- висновок судово-медичної експертизи № 208 від 31.03.2020, згідно якого: У ОСОБА_19 , 1974 року народження виявлене тілесне ушкодження у вигляді - закритого перелому 5-ї п`ясної кістки правої кисті - відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (згідно пункту 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Виявлене тілесне ушкодження утворилося від дії тупого твердого предмету, або від удару об такий предмет, можливо об виступаючі частини всередині салону автобуса, в умовах дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 08.01.2020. Давність спричинення тілесного ушкодження може відповідати строку, вказаному у постанові слідчого. Згідно наданої амбулаторної карти травмпункту КЗ «Нікопольської МЛ № 1» є запис від 08.01.2020: «Алконт-0,0%о.». (а.п. 80-81);

- висновок судово-медичної експертизи № 281 від 11.05.2020, згідно якого: У ОСОБА_21 , 1992 року народження виявлені тілесні ушкодження у вигляді - закритого перелому лівої ліктьової кістки, закритого перелому лівої променевої кістки - відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень (згідно пункту 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, або від ударів об такі предмети, можливо об виступаючі частини всередині салону автобуса, в умовах дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 08.01.2020. Давність спричинення тілесного ушкодження може відповідати строку, вказаному у постанові слідчого. Згідно наданої медичної карти стаціонарного хворого № 36 КЗ «Нікопольської МЛ № 1» при хіміко-токсикологічному аналізі сечі № 448 від 08.01.2020, 09.05 год. в сечі-0%о. До висновку експерта додано схему ушкоджень (а.п. 109-111);

- висновок судово-медичної експертизи № 171 від 20.03.2020, згідно якого: У ОСОБА_20 , 2000 року народження по даним медичних документів встановлені тілесні ушкодження у вигляді - закритого перелому серединної фаланги 2-го пальця лівої кисті, садна 4-го пальця лівої кисті - відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби (строк, зростання кісткової тканини більше 21 доби) (згідно пункту 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Вказаний в наданих медичних документах діагноз: «перелом шиловидного отростка левой локтевой кости» рентгенологічно не підтверджений, тому при визначенні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень врахований бути не може (згідно пункту 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, або від ударів об такі предмети, можливо об виступаючі частини всередині салону автобуса, в умовах дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 08.01.2020. Давність спричинення тілесних ушкоджень може відповідати строку, вказаному у постанові слідчого. Згідно наданої амбулаторної карти травмпункту КП «Нікопольської MЛ №1» від 08.01.2020 є запис : «Алконт-0,0%о.» (а.п. 136-137).

Том № 5
- висновок судової автотехнічної експертизи № 19/104-9/2/347 від 30.03.2020, згідно якого: 1. В даній дорожній обстановці водій автомобіля «CHEVROLET AVEO» ОСОБА_16 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.4, 12.9б) та 10.1 Правил дорожнього руху. 2. Технічна можливість уникнути даної ДТП для водія автомобіля «CHEVROLET AVEO» ОСОБА_28 , при заданому механізмові ДТП, визначалась виконанням вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, для чого в нього не було перешкод технічного характеру, які не дозволили б йому їх виконати. 3. В даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «CHEVROLET AVEO» ОСОБА_28 не відповідали вимогам 10.1 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з даною ДТП. У разі руху автомобіля «CHEVROLET AVEO» зі швидкістю, яка перевищувала максимально допустиму швидкість руху на даній ділянці дороги (50,0 км/год), при заданому механізмові пригоди, дії водія ОСОБА_28 не відповідали вимогам п.п. 12.4, 12.9б) Правил дорожнього руху, але дана невідповідність, з технічної точки зору, не знаходиться в причинному зв`язку з даною ДТП. У разі руху автомобіля «CHEVROLET AVEO» зі швидкістю, яка не перевищувала максимально допустиму швидкість руху на даній ділянці дороги (50,0 км/год), при заданому механізмові пригоди, в діях водія ОСОБА_28 не вбачається невідповідностей вимогам п.п. 12.4, 12.9б) Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору, могли б знаходитись в причинному зв`язку з даною ДТП. 4. В даній дорожній обстановці водій автомобіля «DAEWOO NEXIA DOHC Е93» ОСОБА_12 повинен був діяти відповідно до вимог и. 12.3 Правил дорожнього руху. 5. В даній дорожній обстановці технічна можливість запобігти зіткнення з автомобілем «CHEVROLET AVEO» не визначалася односторонніми діями водія автомобіля «DAEWOO NEXIA DOHC Е93» ОСОБА_12 . 6. В даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «DAEWOO NEXIA DOHC Е93» ОСОБА_12 не вбачається невідповідностей вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору, могли б знаходитись в причинному зв`язку з даною ДТП. 7. В даній дорожній обстановці водій автобуса «IKARUS 26050Е» ОСОБА_18 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху. 8. В даній дорожній обстановці технічна можливість запобігти зіткнення з автомобілем «CHEVROLET AVEO» не визначалася односторонніми діями водія автобуса «IKARUS 26050Е» ОСОБА_18 . 9. В даній дорожній обстановці в діях водія автобуса «IKARUS 26050Е» ОСОБА_18 не вбачається невідповідностей вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору, могли б знаходитись в причинному зв`язку з даною ДТП. (а.п. 48-51);

- висновок первинної, стаціонарної, комісійної, судово-психіатричної експертизи № 91 від 30.04.2020, згідно якого: ОСОБА_3 в період інкримінованого йому діяння виявляв і в даний час виявляє хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної. ОСОБА_3 в період інкримінованого йому діяння не в повній мірі усвідомлював свої дії (бездіяльність) і керував ними. В даний час ОСОБА_3 також не в повній мірі може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. У разі засудження при призначенні ОСОБА_30 покарання рекомендується, з урахуванням його психічного стану, одночасно застосувати щодо нього примусовий захід медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем відбування покарання, відповідно до ч. 2 ст. 20 КК України. (а.п. 76-79).

Оцінка доказів судом

Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення, за яким він обвинувачується.

Стандарт доведення винуватості поза розумним сумнівом в контексті рішень ЄСПЛ означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння, як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Сам факт ДТП та як результат спричинення смерті потерплого і спричинення тілесних ушкоджень потерпілим обвинувачений ОСОБА_3 не заперечує.

Набуття особою права керування транспортними засобами унормовано Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 № 511). Держава, надаючи це право особі, яка бажає його набути, встановлює перед нею певні умови та зобов`язує їх виконати. Однією з таких умов є обов`язок особи підтвердити свої знання встановлених правил та дотримуватися їх. Виходячи з того, що у національному законодавстві транспортний засіб визнається джерелом підвищеної небезпеки, на водія як особу, яка набула право керування ним, покладається особливий тягар дотримання цих правил.

Повертаючись до обставин цього кримінального провадження, суд констатує, що сторона захисту не заперечує, що ОСОБА_3 за вищевказаних обставин був учасником дорожнього руху. Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» чітко передбачені обов`язки учасника дорожнього руху, серед яких є також і обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог Закону України «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Отже обов`язок учасника дорожнього руху, яким на момент дорожньо-транспортної пригоди був ОСОБА_3 , знати і неухильно виконувати вимоги ПДР чітко визначений у національному законодавстві.

Свідок ОСОБА_18 , який був безпосереднім очевидцем події, бо перебував у момент зіткнення автомобілів у автобусі «Ікарус», повідомив, що він попереду побачив автомобіль білого кольору, який їхав назустріч. Йому не сподобалося як їхав вказаний автомобіль, а їхав він то по своїй смузі руху то по зустрічній, їхав «зигзагами» по всій дорозі і це за тієї обставини, що там ям, щоб водій їх об`їжджав, не було. Автомобіль, що його випереджав, їхав на його полосі руху.

Свідок ОСОБА_12 , який був водієм автомобіля «DAEWOO NEXIA», та є учасником ДТП, суду показав, що він виконував маневр випередження автобуса. Коли вже був попереду автобуса, виявив зустрічний автомобіль з яким і сталося зіткнення. Зіткнення сталося на його смузі руху. Удар був у його автомобіль в праву сторону. Він був у центрі своєї смуги.

Свідок ОСОБА_17 , який теж був безпосереднім очевидцем події, так як перебував у момент зіткнення автомобілів у автобусі, який обігнав обвинувачений, повідомив, що йому не сподобалося як обвинувачений його обігнав, так як останній зробив це дуже близько від його автобуса. Автомобіль, що його обганяв, виїхав на зустрічну смугу руху. Зіткнення автомобілів сталося на зустрічній для нього смузі руху.

Свідок ОСОБА_27 , який також був безпосереднім очевидцем події, так як перебував у момент зіткнення автомобілів у автомобілів, який попередньої роз`їхався з автомобілем обвинуваченого, та бачив подію в дзеркало заднього виду, повідомив суд, що назустріч йому їхав автомобіль «Шевроле» на швидкості, який не збирався повертатися на свою смугу. Він рухався по зустрічній смузі руху. Перед автобусом, сталося зіткнення білого автомобіля з автомобілем «Нексія». Бачив він все це у дзеркало заднього виду.

Обвинувачений ОСОБА_3 стверджував, що момент ДТП він не пам`ятає, щоб він обганяв автобус не пам`ятає. Він не міг їхати зі швидкість 100 км/год., хоча на спідометр не дивився. Думає, що на зустрічну смугу повністю він не виїжджав. Його пояснення в даній частині на увагу не заслуговують, бо суперечать іншим встановленим та перевіреним судом доказам, а саме поясненням свідків: ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_27 , протоколу огляду вiд 08.01.2020 місця дорожньо-транспортної події.

Покази свідків: ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , ОСОБА_17 та ОСОБА_27 повністю узгоджуються між собою, а також з висновком експерта, згідно якого, в даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «CHEVROLET AVEO» ОСОБА_28 не відповідали вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з даною ДТП

Суд вважає, що порушення водієм ОСОБА_3 Правил дорожнього руху, зокрема п. 10.1 ПДР (перед перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руду) знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Висновок експерта, покази свідків: ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , ОСОБА_17 та ОСОБА_27 є належними та допустимими доказами, складеними та отриманими у відповідності до вимог кримінально-процесуально закону, істотних порушень, які б дозволяли визнати їх недопустимими судом не встановлено.

В діях водія ОСОБА_3 має місце порушення вимог п. 10.1 ПДР та вони знаходяться в причинному зв`язку з настанням ДТП.

Таким чином з урахуванням отриманих та проаналізованих доказів: показів обвинуваченого, свідків, досліджених матеріалів кримінального провадження, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, необережними діями ОСОБА_3 було порушено Правила дорожнього руху під час керування транспортним засобом, провина обвинуваченого ОСОБА_3 доведена повністю.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 мають правильну правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 286 КК України як порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, заподіяли тяжкі тілесні ушкодження потерпілій та спричинили потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Винуватість ОСОБА_3 у скоєному доведена у повному обсязі.

Призначення покарання

При визначенні виду та міри покарання суд враховує вимоги ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином (ч. 2 ст. 286 КК України), однак вчиненим з необережності; вчинене у сфері безпеки руху та експлуатації транспорту, тобто джерела підвищеної небезпеки. Обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме, що обвинувачений, керуючи транспортним засобом автомобілем, який хоча й був технічно-справним, порушив вимоги ПДР (зіткнення здійснено на зустрічній смузі для руху автомобіля обвинуваченого). Також суд ураховує, що непоправним наслідком ДТП є смерть потерпілого, спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілій та тілесних ушкоджень середньої тяжкості шести потерпілим.

Суд враховує особу винного. Так, ОСОБА_3 судимості немає (Том № 2 а.п. 106). Є учасником антитерористичної операції - (Том № 2 а.п. 105, 107). Має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо (Том № 2 а.п. 112). Не працює, не одружений, на утриманні має малолітню дитину, сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (Том № 2 а.п. 128). На обліку у лікаря нарколога ОСОБА_3 не перебуває (Том № 2 а.п. 108). Перебуває на диспансерному обліку у лікаря психіатра КП «Нікопольська міська лікарня» Нікопольської міської ради» з 25.11.2016, діагноз «Гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії без зв`язку з гострим стресом» (Том № 2 а.п. 10-110). Також при призначенні покарання суд враховує, що під час вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 , через наявний у нього психічний розлад, не був здатен повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними.

Обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України відсутні.

Визнання своєї вини ОСОБА_3 суд оцінює лише, як спосіб захисту обвинуваченого і бажання пом`якшити відповідальность за кримінальне правопорушення, і свідчить про відсутність щирого каяття у обвинуваченого. Про це свідчить, в тому числі, намагання перекласти відповідальність за виникнення ДТП на інших учасників ДТП.

Так, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися у визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого.

Обставина, що обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння (п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України).

Одночасно суд враховує баланс між цінністю людського життя, яке є найвищою соціальною цінністю і якого ОСОБА_3 з необережності позбавив іншу людину, та розмір і вид покарання, необхідного для виправлення і перевиховання обвинуваченого. З урахуванням цього та обставин скоєння злочину - грубого порушення Правил дорожнього руху та обставину, яка обтяжує покарання - керування автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, суд вважає, що покарання для ОСОБА_3 може бути тільки реальне, і з урахуванням викладеного, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, у виді позбавлення волі.

Вирішуючи питання про додаткове покарання, суд враховує наступне.

Санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає можливість застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами або без такого. Вказане положення закону України про кримінальну відповідальність носить альтернативний характер застосування, і вирішення цього питання законодавець відніс на розсуд суду, в залежності від конкретних обставин кримінального провадження, характеру допущених особою порушень вимог ПДР, наслідків, які настали, тощо.

В кожному конкретному випадку судом можуть бути враховані індивідуальні особливості вчиненого діяння, тривалість протиправної поведінки та її наслідків, а також позиція потерпілого про призначення покарання.

За таких обставин навіть позитивні характеристики, не можуть бути визнані мотивованими підставами для висновку про не призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Суд враховує також і те, що вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення належить до суспільно небезпечних злочинів у сфері безпеки руху та експлуатації транспорту, під час судового розгляду не було встановлено даних на підтвердження того, що діяльність обвинуваченого, пов`язана з правом керування транспортним засобом, є основним джерелом його доходу чи останній потребує постійного користування транспортним засобом з певних медичних причин, існування яких потребувало б більш виваженого та обережного підходу при обранні заходу примусу, виходячи із загальних засад справедливості, гуманізму та індивідуалізації, а тому, з огляду на викладене, з урахуванням наведених вище обставин не свідчить про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Крім вирішення питання щодо необхідності та доцільності призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, необхідно також визначити справедливий розмір такого покарання.

Вищенаведені обставини та дані в їх сукупності дають підстави зробити висновок про те, що позбавлення ОСОБА_3 права керувати транспортними засобами на строк 2 роки, враховуючи дані про особу обвинуваченого, конкретні обставини кримінального провадження і тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, буде справедливим та необхідним покаранням у такому випадку.

Підстав для застосування ст. 69 КК України та інституту звільнення від відбування покарання відповідно до ст. 75 КК України, суд не вбачає.

Приходячи до такого висновку, суд враховує поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яке охоплює повноваження суду (його права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Згідно ч. 2 cт. 20 КК України, визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

При цьому, зазначені заходи, перелік яких визначений ст. 94 КК України, можуть застосовуватися до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння; у стані обмеженої осудності кримінальні правопорушення; в стані осудності вчинили кримінальне правопорушення, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Відповідно до висновку первинної, стаціонарної, комісійної, судово-психіатричної експертизи № 91 від 30.04.2020, ОСОБА_3 в період інкримінованого йому діяння виявляв і в даний час виявляє хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної. ОСОБА_3 в період інкримінованого йому діяння не в повній мірі усвідомлював свої дії (бездіяльність) і керував ними. В даний час ОСОБА_3 також не в повній мірі може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. У разі засудження при призначенні ОСОБА_30 покарання рекомендується, з урахуванням його психічного стану, одночасно застосувати щодо нього примусовий захід медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем відбування покарання, відповідно до ч. 2 ст. 20 КК України.

Наведене достатньо узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 504 КПК України, згідно яких суд, ухвалюючи вирок, може врахувати стан обмеженої осудності як підставу для застосування примусових заходів медичного характеру.

З урахуванням викладеного, з огляду на характер і тяжкість захворювання, тяжкість вчиненого суспільно небезпечного діяння, а також незначний ступень небезпечності ОСОБА_3 для себе або інших осіб, суд вважає, що відносно обвинуваченого ОСОБА_3 належить застосувати примусовий захід медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем відбування покарання, відповідно до ч. 2 ст. 20 КК України.

Вирішення цивільного позову

Потерпілою ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, в останній редакції від 30.07.2020, заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 та Моторного (транспортного) страхового Бюро України, згідно якого вона просить суд стягнути з Моторного (транспортного) страхового Бюро України, спричинену моральну шкоду в сумі 56 676 грн. Cтягнути з ОСОБА_3 спричинену моральну шкоду в сумі 643 324 грн. та 2 541 грн. 60 коп. витрати на правничу допомогу.

Потерпілою ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, в останній редакції від 31.07.2020 в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх: ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_11 та ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 та Моторного (транспортного) страхового Бюро України, згідно якого вона просить суд стягнути з Моторного (транспортного) страхового Бюро України на її користь, спричинену матеріальну шкоду у сумі 194 316 грн. 65 коп. та моральну шкоду в сумі 56 676 грн. Стягнути з Моторного (транспортного) страхового Бюро України на її користь в інтересах неповнолітніх ОСОБА_31 , 2005 року народження та ОСОБА_32 , 2012 року народження спричинену моральну шкоду в сумі по 56 676 грн. кожному з дітей. Стягнути з ОСОБА_3 на її користь спричинену моральну шкоду в сумі 443 324 грн.

Потерпілою ОСОБА_9 у кримінальному провадженні, в редакції від 23.09.2020 та від 18.11.2020 (в порядку уточнення), заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 та Моторного (транспортного) страхового Бюро України, згідно якого вона просить суд стягнути з Моторного (транспортного) страхового Бюро України, спричинену матеріальну шкоду у сумі 100 914 грн. 43 коп. та моральну шкоду в сумі 5 045 грн. 72 коп. Стягнути з ОСОБА_3 спричинену матеріальну шкоду в сумі 309 436 грн. 30 коп. та моральну шкоду у сумі 294 954 грн. 28 коп.

В судовому засіданні потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , їх представник адвокат ОСОБА_10 позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Посилалися на обставини викладені в позовах.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні цивільні позови не визнав, бо немає коштів для виплат потерпілим.

Представник цивільного відповідача Моторного (транспортного) страхового Бюро України (далі по тексту МТСБУ, Моторне бюро) надав суду відзив на цивільний позов, згідно якого просив суд в задоволенні позовів до МТСБУ відмовити у повному обсязі. Вказує, що в ДТП, що мала місце 08.01.2020 за участю транспортного засобу «Шевроле», р.н. НОМЕР_1 , має нести відповідальність винна особа в ДТП. Також вказав, що Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено чіткий перелік випадків, за яких МТСБУ відшкодовує шкоду за рахунок коштів Фонду захисту потерпілих. Цивільними позивачами не надано посвідчення учасника бойових дій ОСОБА_3 . Участь ОСОБА_3 в антитерористичній операції не є підтвердженням того, що ОСОБА_3 є учасником бойових дій, внаслідок чого МТСБУ відшкодовує шкоду на інших правових підставах ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Щодо цивільного позову ОСОБА_9 , то згідно наданих доказів ОСОБА_9 перебувала у трудових відносинах з АТ «Нікопольський завод феросплавів», а отже є застрахованою особою у Фонді соціального страхування України. Отже, страхове відшкодування пов`язане зі стійкою втратою працездатності та витрати пов`язані з лікуванням повинен відшкодувати Фонд соціального страхування України. Відповідно до договору № ОВ-11/19-11 обов`язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті від 11.05.2019 укладеного між АТ «СК «Інгосстрах» та АТ «Нікопольський завод феросплавів» було застраховано працівників АТ «Нікопольський завод феросплавів». ОСОБА_9 є застрахованою особою, як у відповідності до договору страхування, так і у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а тому МТСБУ не може нести відповідальність за нанесену шкоду внаслідок виробничої травми. Стосовно цивільного позову ОСОБА_8 та ОСОБА_7 щодо відшкодування шкоди. Потерпілі особи мають право на отримання страхового відшкодування у розмірі 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, що становить 56 676,00 грн. Вказана сума повинна бути поділена між потерпілими, які мають право на отримання страхового відшкодування. В даному страховому випадку право на отримання страхового відшкодування мають батьки, син та чоловік, а також інші особи встановлених ст. 27.3. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_31 та ОСОБА_32 мають право на отримання лише частини моральної шкоди поділеної на рівні частки між всіма можливими особами на отримання відшкодування. Решта частини моральної шкоди мають бути поділені між іншими особами, які мають право на отримання моральної шкоди передбаченої ст. 27.3. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Позивачі не надали доказів того, що у загиблого немає інших осіб для отримання страхового відшкодування. Позивачі по справі не зверталися до МТСБУ про проведення страхового відшкодування. Щодо відшкодування матеріальної шкоди, то ОСОБА_8 не надано жодного доказу на підтвердження нанесеної шкоди.

При вирішенні цивільних позовів суд враховує наступні вимоги діючого законодавства.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Ч. 1 ст. 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної особи, яка за законом несе відповідальність за шкоду, завдану їхніми діями.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно з частинами 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 «Про практику застосування судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», (зі змінами та доповненнями) розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Щодо страхового відшкодування

Судом встановлено, що ОСОБА_3 має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серія НОМЕР_9 , виданого 16 грудня 2015 року Управлінням персоналу штабу управління оперативного командування «ПІВДЕНЬ» (Том № 2 а.п. 107).

Підпунктом 13.1. ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі по тексту - Закон № 1961) передбачено, що учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 23 грудня 2014 року у справі № 1-6/2014 зазначив, що в аспекті конституційного звернення положення пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV зі змінами необхідно розуміти так, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам I групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі (договір підряду, оренди тощо).

У відповідному рішенні Конституційний Суд України визначив, що страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів спрямоване на захист матеріальних інтересів потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та на компенсацію шкоди, заподіяної їх життю та здоров`ю, а також завданих їм матеріальних та моральних збитків, у тому числі за рахунок Моторного бюро, у випадках, передбачених Законом № 1961.

Одним із завдань Моторного бюро є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом № 1961; у разі заподіяння шкоди особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього закону, Моторне бюро відшкодовує її за рахунок коштів фонду захисту потерпілих (підпункт 39.2.1 пункту 39.2 статті 39, підпункт «г» пункту 41.1 статті 41 Закону № 1961).

Тобто, законодавець, надавши відповідну пільгу особі, яка має статус, зокрема, учасника бойових дій, визначив, що якщо така особа правомірно експлуатує свій транспортний засіб, то вона звільнена від обов`язкового страхування і в такому випадку гарантом відшкодування шкоди виступає МТСБУ.

Отже, у встановлених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» випадках Моторне бюро виступає гарантом відшкодування шкоди потерпілим від дорожньо-транспортних пригод за рахунок коштів відповідних фондів.

З урахуванням викладеного, зважаючи на той факт, що ОСОБА_3 на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди мав статус учасника бойових дій і на відповідній правовій підставі (довіреність) керував транспортним засобом, а тому відповідно до п. 13.1. ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» був звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України, відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої є учасник бойових дій, який особисто керував транспортним засобом, здійснюється саме Моторним (транспортним) страховим Бюро України.

З приводу відзиву МТСБУ на цивільні позови, суд вважає за необхідне вказати на наступне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 465/4621/16-к колегія суддів зазначила, що для розгляду у кримінальному провадженні цивільного позову потерпілого до страховика про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, попереднє звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не є обов`язковим.

Розглянувши вимоги цивільних позовів, суд вважає, що останні слід задовольнити частково, враховуючи наступне.

І. Щодо позовних вимог ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди та витрат на правничу допомогу та позовних вимог ОСОБА_8 у своїх інтересах та інтересах неповнолітніх: ОСОБА_31 та ОСОБА_32 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди

Вимоги ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в частині відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_3 .

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_7 вказує, що внаслідок грубого порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_23 , які призвели до тяжких незворотніх наслідків, загинув її єдиний син. Після втрати дитини вона залишилась одна. У зв`язку зі смертю сина не понесла матеріальних витрат, оскільки всі витрати, пов`язані з його похованням, взяла на себе її невістка, дружина сина - ОСОБА_8 . Протиправними діями ОСОБА_28 їй спричинена моральна шкода. В наслідок ДТП вона втратила єдину рідну для неї людину на цьому світі. Син постійно піклувавсь про неї, оточував теплом та любов`ю. Зі смертю сина вона втратила життєву опору, людину, яку вона любила, яка була для неї усім. Після втрати дитини, вона позбавлена нормального життя. Перенесла величезний стрес, з якого і досі ще повністю не вийшла. Втратила сон та спокій. На старість залишилась самотньою людиною без будь-якої підтримки. Вважає, що неможливо визначити грошовий еквівалент душевних страждань, які вона вимушена була пережити, коли дізналась про смерть сина. Вважає, що ОСОБА_16 не розкаявся у скоєному, так як навіть не вибачився за вчинене. Спричинену моральну шкоду оцінює в 700 000 грн. Просить стягнути з Моторного бюро, спричинену моральну шкоду в сумі 56 676 грн., з ОСОБА_3 спричинену моральну шкоду в сумі 643 324 грн. та 2 541 грн. 60 коп. витрати на правничу допомогу.
ОСОБА_8 в обґрунтування своїх вимог вказує, що злочинними діями ОСОБА_28 їй спричинена моральна шкода. В результаті ДТП загинув її чоловік, залишилися без батька двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_32 , 2012 року народження та ОСОБА_31 , 2005 року народження. У них була нормальна родина, в якій існувала атмосфера любові та поваги одного до одного. Водночас вона втратила життєву опору, людину, яку вона любила, яка була для неї усім у житті. Неможливо передати словами, якого душевного болю зазнала вона та діти. Молодша дитина довго кричала ночами після такого стресу. Родина втратила нормальний режим існування, усі турботи водночас лягли тільки на її плечі. Окрім того, старшій дитині 26.12.2019 була проведена хірургічна операція з приводу пілонідальної висічення кісти з норицями. Дитина перенесла серйозну хірургічну операцію, була у післяопераційний період прикута до ліжка, перебувала на індивідуальному навчанні. Сину не можна було навіть хвилюватись, не кажучи вже про те, щоб переносити такий величезний стрес, викликаний смертю батька. На фоні нервового стресу, у сина відбувся рецидив хвороби. ОСОБА_16 ніяким чином не намагається відшкодувати завдану його злочинними діями матеріальну та моральну шкоду. Його родичі в соціальних інтернет-мережах посилаються на відсутність вини ОСОБА_28 у скоєнні ДТП з такими страшними наслідками, оскільки він приймав участь в АТО. Однак вказане свідчать лише про те, що ОСОБА_16 не мав права сідати за кермо автомобіля, якщо існували обмеження для цього за станом його здоров`я. Участь в АТО не надала йому права відбирати життя у її чоловіка та сиротити дітей. В результаті злочинних дій ОСОБА_28 вона була змушена повністю змінювати звичний для неї життєвий уклад, додавати величезних додаткових зусиль для влаштування свого життя та життя дітей. І наданий час вона не може звикнутись з тим, що чоловіка немає поруч. Не можливо визначити грошовий еквівалент тих душевних страждань, які вона змушена була пережити, коли дізналась про смерть чоловіка, і тих, які вона переживає у зв`язку з цим кожний день.

Просить суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь спричинену моральну шкоду в сумі 443 324 грн.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_10 , виданого 23.12.1996; свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_11 , виданого 31.05.1988 та свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові серія НОМЕР_12 , виданого 23.12.1996, встановлено, що потерпіла, цивільний позивач ОСОБА_7 є матір`ю загиблого ОСОБА_13 .

Відповідно до свідоцтв про народження дітей: серії НОМЕР_13 , виданого 22.10.2019 та серії НОМЕР_14 , виданого 18.04.2012 ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_11 та ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , є дітьми загиблого ОСОБА_13 .

Батько дітей, син ОСОБА_7 та чоловік ОСОБА_8 ОСОБА_13 помер ІНФОРМАЦІЯ_13 .

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

З приводу визначення розміру відшкодування моральної шкоди Велика палата Верховного Суду в постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц зазначила, що визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі.

Суд вважає доведеним, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 завдано цивільним позивачам моральну шкоду, яка полягає в тому, що мати, дружина та діти загиблого в ДТП відчували душевні страждання в наслідок смерті сина, чоловіка та батька. Окрім цього моральна шкода полягає у втраті спокою, психологічному дискомфорті, стресі, погіршенні загального стану здоров`я.

Потерпіла ОСОБА_7 втратила єдиного сина і залишилася сама. Потерпіла ОСОБА_8 втратила чоловіка, і як матір неповнолітніх дітей повинна тепер сама перебувати з дітьми, утримувати їх як матеріально, так і підтримувати морально. Вся відповідальність за дітей тепер покладена на неї одну.

Моральні страждання цивільних позивачів виражаються у перенесенні ними душевних страждань від непоправної втрати та назавжди порушеному нормальному способу їх життя.

Також суд враховує й те, що обвинувачений взагалі не відшкодував завдану шкоду цивільним позивачам.

Тому, враховуючи на підставі ст. 23 ЦК України тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, ступень вини обвинуваченого, глибину душевних страждань потерпілих, а також враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає необхідним позов потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в частині відшкодування моральної шкоди задовольнити частково, стягнувши з обвинуваченого ОСОБА_3 : на користь ОСОБА_7 150 000 грн. моральної шкоди та користь ОСОБА_8 - моральну шкоду в розмірі 250 000 грн.

При вирішенні цивільного позову в даній частині суд приймає до уваги положення Декларації основних принципів правосуддя для жертв злочинів і зловживання владою (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 29 листопада 1985 року) щодо необхідності дотримання балансу між правами підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, з одного боку, та інтересами жертви,- з іншого.

Вимоги ОСОБА_7 в частині відшкодування витрат на правничу допомогу з ОСОБА_3 .

Що стосується вимоги ОСОБА_7 про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 2 541,60 грн., суд враховує наступне.

Пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

У ч. 4 ст. 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у Постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 та Постанові від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачкою ОСОБА_7 та адвокатом ОСОБА_10 , яка діє на підставі свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю № 0357, виданого на підставі рішення Дніпропетровської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 11 вересня 1993 року, укладено договір про надання правової допомоги від 21 вересня 2020 року.

Згідно Довідки про детальний розрахунок роботи (наданих послуг) від 29.07.2020, ОСОБА_7 при підготовці позовної заяви надана правова допомога, а саме: формування правової позиції (вивчення законодавчої бази); підготовка процесуальних документів (позовна заява, ознайомлення з матеріалами кримінального провадження), загальна вартість послуг складає 2 541,60 грн.

Суд вважає, що надані позивачкою ОСОБА_7 докази підтверджують витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою адвоката.

Враховуючи вищевикладене та складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи в сумі 2 541,60 грн.

Цивільні позови в частині відшкодування шкоди з МТСБУ

Вимога ОСОБА_8 про стягнення страхового відшкодування

У позовній заяві ОСОБА_8 вказує, що розмір матеріальної шкоди, що підлягає виплаті їй становить 170 028 грн. Сума понесених нею матеріальних витрат становить 24 288,65 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню з МТСБУ складає: 170 028 + 24288,65 = 194 316,65 грн.

Матеріальна відповідальність власників наземних транспортних засобів регулюється Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» від 01.07.2004 року (далі по тексту - Закон).

Відповідно до ст. 41 Закону Моторне (транспортне) страхове Бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону (підпункт «г» пункту 41.1 статті 41 Закону).

Статтею 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлені умови і підстави відшкодування заподіяної життю та здоров`ю потерпілого.

Згідно п. 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», вищевказаного Закону, страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст. 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день страхового випадку.

Зазначена норма права за способом викладення змісту містить посилання на іншу норму права, а саме статтю 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою.

Згідно з ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, довічно; особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, протягом п`яти років після його смерті.

Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував (ч. 2 ст. 1200 ЦК України).

Тобто, коло осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, можна розділити на дві групи: а) непрацездатні особи, які були на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання утримання; б) дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Поняття «непрацездатні громадяни» надається у ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої непрацездатними вважаються особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

При цьому, факт перебування особи на утриманні померлого має значення для відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Особа вважається такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином, для набуття права на утримання, непрацездатна особа повинна мати дохід, менший встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць.

Вказана обставина має бути підтверджена належними і допустимими засобами доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як убачається з позову потерпілої ОСОБА_8 до Моторного (транспортного) страхового Бюро України предметом позову є відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, а тому доказуванню підлягає не лише факт родинних відносин, а й обставини, за яких особа перебувала на утриманні померлого та потребувала матеріальної допомоги.

Цивільним позивачем ОСОБА_8 суду не надано доказів того, що вона, як працездатна особа, дружина загиблого, перебувала на утриманні загиблого чоловіка.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Проте, цивільний позивач ОСОБА_8 та її представник не довели належними та допустимими доказами, що ОСОБА_8 перебувала на утриманні ОСОБА_13 , не надали доказів про доходи останнього та його можливість утримувати ОСОБА_8 , як і докази про те, що ОСОБА_8 потребувала такої допомоги.

Таким чином, ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про безпідставність заявлених ОСОБА_8 позовних вимог в частині стягнення страхового відшкодування у порядку статті 1200 ЦК України та пункту 27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки ОСОБА_33 належними та допустимими доказами не довела, що перебувала на утриманні загиблого ОСОБА_13 .

Суд звертає увагу на ту обставину, що згідно з положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільні позивачі, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , як законний представник неповнолітніх в їх інтересах, не просять стягнути з МТСБУ відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого у відповідності до вимог ст. 1200 ЦК України, а суд сам не вправі вийти за межі заявленого. Однак, вказане не позбавляє ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , як законного представника неповнолітніх дітей в їх інтересах, звернутися зі вказаними вимогами в порядку цивільного судочинства.

Вимога ОСОБА_8 про відшкодування витрат на поховання

ОСОБА_8 в обґрунтування своїх вимог вказує, що в результаті ДТП помер її чоловік. Вона поховала чоловіка за власні грошові кошти. Витрати, пов`язані з похованням, складають 24 288,65 грн., на підтвердження чого нею додані до позову письмові докази (товарні чеки, фіскальні чеки, квитанції, накладні). Накладна від 09.01.2020 на суму 6 800 грн. видана на ім`я ОСОБА_7 - матері її чоловіка, але гроші для поминання надані нею, а ОСОБА_7 не заперечує проти цього.

Відповідно до п. 27.4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого - це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Ритуальними послугами є послуги, пов`язані з організацією поховання та облаштуванням місця поховання.

ОСОБА_8 на підтвердження понесених витрат на поховання ОСОБА_13 надано: товарний чек, 2 накладні та розрахункову квитанцію від 09.01.2020, з яких вбачається, що за комплексний поминальний обід сплачено 7140,00 грн. та 6 800 грн.; надано рахунок про перерахування 289,70 грн. платник ОСОБА_34 за експертизу, дата сплати 09.01.2020; два фіскальні чеки на придбання продуктів харчування (води, цукерок та печива) в сумі 322 грн. та 773 грн., дата придбання 09.01.2020 та 08.01.2020; два фіскальні чеки від 08.01.2020 та 09.01.2020 в сумі 834,12 грн. та 5 679,83 грн., відповідно, за надання ритуальних послуг (вінків, стрічок траурних, рушників, хусток, лампадки, комплекту атласного, набору поховального, костюма, капців, транспорт, катафалк, яма); два товарні чеки від 09.01.2020 на суму 1200 грн. за підготовку тіла до поховання та на суму 900 грн. за винос гроба з тілом померлого та обрізку перемичок; квитанцію від 09.01.2020 на суму 350,00 грн. за транспортні послуги.

При вирішенні питання про задоволення цивільного позову у частині витрат, пов`язаних із похованням, суд враховує наступне. Як неодноразово наголошувалося Касаційним кримінальним судом (зокрема, у постановах від 12 лютого 2019 року у справі № 711/8198/17, від 19 березня 2020 року у справі № 185/687/18) витрати, пов`язані з поминальним обідом не відносяться до витрат на поховання відповідно до Закону України «Про поховання та похоронну справу», а тому стягнення таких витрат у рахунок відшкодування матеріальної шкоди у цій справі, є необґрунтованим.

З урахуванням викладеного суд вважає, що вимоги потерплої ОСОБА_8 в даній частині підлягають частковому задоволенню, а саме в сумі 8 963,95 грн., які підлягають стягненню із МТСБУ на користь ОСОБА_8 , як понесені нею витрати на ритуальні послуги.

Витрати, пов`язані з поминальним обідом (7140 грн., 322 грн., 773 грн., 6800 грн.) та витрати за експертизу (289,70 грн.), не відносяться до витрат на поховання відповідно до Закону України «Про поховання та похоронну справу», а тому стягненню не підлягають.

Вимога ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в своїх інтересах та інтернах неповнолітніх дітей про відшкодування моральної шкоди

Цивільними позивачами заявлені вимоги до МТСБУ про відшкодування моральної шкоди. Вказують, що розмір відшкодування моральної шкоди, яка повинна бути стягнута з МТСБУ, на користь кожного з них становить 56 676 грн. Вказана сума коштів підлягає виплаті ОСОБА_7 , ОСОБА_35 та на кожну дитину на користь ОСОБА_8 , як їх законному представнику.

Згідно п. 27.3. ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Судом вище вже зазначалися обставини обґрунтування позовних вимог в даній частині, однак суд вважає за необхідне повторно вказати, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 завдано цивільним позивачам моральну шкоду, яка полягає в тому, що мати, дружина та діти загиблого в ДТП відчували душевні страждання в наслідок його смерті. Окрім цього моральна шкода полягає у втраті спокою, психологічному дискомфорті, стресі, погіршенні загального стану здоров`я.

Потерпіла ОСОБА_7 втратила єдиного сина і залишилася сама. Потерпіла ОСОБА_8 втратила чоловіка, і як матір неповнолітніх дітей повинна тепер сама перебувати з дітьми, утримувати їх як матеріально так і підтримувати морально. Вся відповідальність за дітей тепер покладена на неї одну.

Смертю ОСОБА_13 , його дітям, заподіяно також неоціненну моральну шкоду, яка полягає у втраті найближчої людини, моральних та фізичних стражданнях внаслідок цього, що призвело до порушення особистих життєвих та соціальних зв`язків, порушення звичного способу життя, перенесення моральних страждань від безповоротної втрати найріднішої людини. Усі ці негативні психологічні процеси виникли у дітей, як наслідок утрати батька, до якого вони як хлопчики, були прив`язані найбільше.

Моральні страждання цивільних позивачів виражаються у перенесенні ними душевних страждань від непоправної втрати та назавжди порушеному нормальному способу їх життя.

Враховуючи те, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено мінімальний розмір заробітної плати у місячному розмірі - 4723,00 грн., то розмір моральної шкоди, заподіяну смертю загиблого ОСОБА_13 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить 12 х 4723 = 56 676,00 грн.

Цивільну відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди згідно вимог ст. 27.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст.ст. 23, 1167, 1187 ЦК України слід покласти на Моторне (транспортне) страхове бюро України в розмірі визначеному законом страхового відшкодування 56 676,00 грн., тобто на користь ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_8 в інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_32 та ОСОБА_31 в рівних частинах, тобто по 14 169,00 грн. на загальну суму 56 676,00 грн.

Вказаний висновок суду повністю узгоджується з висновками викладеними у постанові Верховного суду від 9 грудня 2021 року у справі № 455/1255/20.

ІІ. Щодо позовних вимог ОСОБА_9 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди

Вимоги ОСОБА_9 в частині відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_3 .

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_9 вказує, що в результаті ДТП, яка сталася внаслідок злочинних дій ОСОБА_28 їй спричинена величезна моральна шкода. Вона молода людина, яка ще й року не була у шлюбі, на все життя залишилась інвалідом. Вона втратила кінцівку, перенесла величезну кількість хірургічних операцій, зазнала фізичного болю як під час ДТП, так і в результаті чисельних медичних маніпуляцій та процедур, проте лікування ще триває. Вже ніколи вона не зможе повернутись до нормального життя, оскільки обмежена в русі та пересуванні. В наслідок злочинних дій ОСОБА_28 вона тепер залежить від можливостей та бажання інших осіб, що оточують її, приділяти їй увагу та возити до медичних закладів. Просить стягнути з ОСОБА_3 спричинену їй моральну шкоду в сумі 294 954,28 грн.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

З приводу визначення розміру відшкодування моральної шкоди Велика палата Верховного Суду в постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц зазначила, що визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі.

Суд вважає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, потерпілій ОСОБА_9 було спричинено моральну шкоду, що виразилась у фізичному болю, душевних стражданнях, вимушених змінах в її житті внаслідок ушкодження здоров`я, необхідності проходження курсу лікування.

Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди потерпілому, суд вважає доведеним, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 потерпілій спричинено моральну шкоду, так як мало місце ушкодження її здоров`я, що потягло за собою лікування, було змінено звичний уклад її життя, внаслідок чого вона переносила певні моральні страждання. Так, суд вважає обґрунтованими доводи позивачки про відчуття фізичного болю та стан стресу, оскільки такі явища є природними наслідками дорожньо-транспортної пригоди і зазвичай самі по собі викликають певні моральні страждання. Тому, з урахуванням обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), яких потерпіла зазнала, характеру немайнових втрат, ступеня тяжкості змін в життєвих стосунках та звичному життєвому укладі, пов`язаних з обмеженням у пересуванні та з необхідністю витрачати час на лікування, з врахуванням принципів розумності та справедливості, суд вважає, що підлягає відшкодуванню на користь потерпілої ОСОБА_9 моральна шкода в розмірі 100 000 грн. При цьому суд враховує, те, що обвинувачений взагалі не відшкодував завдану шкоду потерпілий ОСОБА_9 .

При вирішенні цивільного позову в даній частині суд приймає до уваги положення Декларації основних принципів правосуддя для жертв злочинів і зловживання владою (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 29 листопада 1985 року) щодо необхідності дотримання балансу між правами підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, з одного боку, та інтересами жертви,- з іншого.

Вимоги ОСОБА_9 в частині відшкодування матеріальної шкоди з ОСОБА_3 , а саме витрати на лікування

Цивільним позивачем ОСОБА_9 заявлено вимогу до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на лікування у сумі 7 164,30 грн.

В обґрунтування вказаних вимог вказує, що з місця ДТП вона була госпіталізована до КП «Нікопольська міська лікарня № 1» НМР». Їй була проведена хірургічна операція з приводу травматичної ампутації правої гомілки на рівні с/3. Вона перебувала на стаціонарному лікуванні в м. Нікополі з 08.01.2020 по 21.01.2020, звідки була переведена до травматологічного відділення КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова». В обласній клінічній лікарні знаходилась з 22.01.2020 по 06.02.2020. 23.01.2020 їй була проведена хірургічна операція - етапна нефректомія культі с/3 гомілки. 27.01.2020 аналогічна операція проведена повторно з ВАК-дренуванням. Для подальшого лікування (пластики рани) була переведена до опікового відділення КНП «Міська клінічна лікарня № 2» ДМР». На стаціонарному лікуванні в опіковому відділенні перебувала до 27.03.2020.

Весь час з 08.01.2020 по 27.03.2020 перебувала на стаціонарному лікуванні в різних медичних закладах. Її витрати, пов`язані з лікуванням, складають 46 092,06 грн. Згідно листа Фонду соціального страхування України від 27.07.2020 за № 22.3 - 01/1530, частина витрат в сумі 38 927,76 грн., пов`язаних з її лікуванням була повернена їй Фондом соцстраху, проте сума грошей в розмірі 7164,30 грн. не була виплачена. Просить вказані невиплачені витрати у зв`язку з її лікуванням в сумі 7164,30 грн. стягнути з ОСОБА_36 .

Під час судового розгляду даної справи вона перебувала на стаціонарному лікуванні в опіковому відділенні КНП «Міська клінічна лікарня № 2» ДМР» з 28.08.2020 по 18.09.2020 з діагнозом: рубці після травматичної гіпертрофічної кукси правої гомілки. Витрати на лікування в зазначений період повністю компенсовані Фондом соціального страхування України.

Дослідивши надані позивачкою письмові докази, суд встановив, що потерпіла ОСОБА_9 , знаходилася на стаціонарному лікуванні КП Нікопольська міська лікарня № 1» НМР» з 8 січня 2020 року по 21 січня 2020 р. З 22 січня 2020 року по 6 лютого 2020 року знаходилася на стаціонарному лікуванні КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова». В період з 06.02.2020 по 27.03.2020 знаходилася на стаціонарному лікуванні КНП «Міська клінічна лікарня № 2» ДМР».

Протягом лікування ОСОБА_9 отримала медикаментозне лікування за власні кошти, на підтвердження чого позивачкою надано ксерокопії фіскальних чеків.

Позивачка ОСОБА_9 вказує, що витрати пов`язані з лікуванням, складають 46 092,06 грн. Вказує, що згідно листа Фонду соціального страхування України від 27.07.2020 за № 22.3 - 01/1530, частина витрат в сумі 38 927,76 грн., пов`язаних з її лікуванням була повернена їй Фондом соцстраху, проте сума грошей в розмірі 7164,30 грн. не була виплачена.

Дослідивши докази, надані позивачкою на підтвердження позовних вимог в даній частині, а саме: лист Нікопольського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області від 27.07.2020 № 22.3-01/1530, суд звертає увагу на ту обставину, що суду надано лише перший аркуш вказаного листа, тоді як інший чи інші аркуші вказаної письмової відповіді суду не надано. А отже зі вказаної відповіді не зрозуміло яку саме суму витрат було виплачено Фондом соціального страхування ОСОБА_9 . В позовній заяві позивачка вказує, що їй було виплачено лише частину витрати, а саме: 38 927,76 грн. Тоді як грошові кошти в сумі 7 164,30 грн. їй не було виплачено. Обґрунтування підстав не виплати вказаної суми суду не надано. Що стосується фіскальних чеків, то суду незрозуміло, які саме суми були оплачені Фондом соціального страхування, а які ні. Суду не надано доказів, про понесені витрати потерпілою на лікування саме в сумі 7 164,30 грн.

Відшкодовуються лише обґрунтовані витрати.

Згідно статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Крім того, у своїх правових висновках Велика Палата Верховного Суду вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

А тому суд вважає, що вимоги позивачки ОСОБА_9 в частині відшкодування витрат на лікування не доведені, вона не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження цих обставин, у зв`язку з чим суд вважає необхідним в задоволенні позовних вимог в даній в частині відмовити.

Вимога ОСОБА_9 в частині відшкодування матеріальної шкоди з ОСОБА_3 , а саме суми втраченого заробітку внаслідок ДТП

В обґрунтування вказаних вимог ОСОБА_9 посилається на наступне. Вона перебувала у трудових відносинах з АТ «Нікопольський завод феросплавів», де працювала на посаді шихтовика аглоцеху. Вказану посаду обіймала на час скоєння ДТП ОСОБА_37 . Наслідком скоєння ОСОБА_23 ДТП стала стійка втрата нею працездатності на 80 %. Їй встановлена ІІ група інвалідності. З місця ДТП була госпіталізована до лікарні. З 08.01.2020 по 27.03.2020 перебувала на стаціонарному лікуванні в різних медичних закладах. Після того, як лікарняні були закриті, вона вже не могла працювати на посаді шихтовика, яку обіймала до травми, спричиненої ДТП. Згідно наказу № 237 від 01.06.2020 адміністрацією АТ «НЗФ» з нею був укладений строковий трудовий договір до 31.05.2021, її було прийнято на посаду адміністратора (0,25 ставки) готелю «Нікополь», звільнивши від виконання роботи шихтувальника 3 розряду агломераційного цеху. Внаслідок грубого порушення ПДР ОСОБА_23 , вона отримала тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, травматичної ампутації правої гомілки на рівні с/3, які згідно висновку судово-медичної експертизи належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Внаслідок ДТП вона була звільнена від виконання роботи шихтувальника 3 розряду агломераційного цеху. З нею укладений строковий трудовий договір лише до 31.05.2021. У зв`язку зі стійкою втратою працездатності вона отримує лише 0,25 ставки на посаді адміністратора готелю «Нікополь». До отримання травми під час ДТП її середній заробіток становив 15 948,30 грн., згідно довідки від 14.02.2020. На момент подання позову вона отримує лише 800 грн. Посилаючись на вимоги ст. 1197 ЦК України вказує, що розмір її середньомісячного заробітку за останні три календарні місяці роботи, що передували втраті працездатності внаслідок каліцтва, становить 8 379,51 грн., згідно довідки з місця попередньої роботи від 03.11.2020, 80 % від вказаної суми становить 6 703,61 грн. Розмір її середньомісячного заробітку за останні дванадцять календарних місяців роботи, що передували втраті працездатності внаслідок каліцтва, становить 11 886,09 грн., згідно того ж документу. 80 % від цієї суми складає 9 508,87 грн. Мінімальна заробітна плата на момент скоєння ОСОБА_23 ДТП, становила 4 723 грн., згідно ст. 8 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік». Таким чином, п`ятикратний розмір мінімальної заробітної плати на момент дорожньо-транспортної пригоди - 08.01.2020 року, становить 4723 х 5 = 23 615 грн., а 80% від цієї суми 18 892,00 грн. Просить стягнути з ОСОБА_28 на її користь розмір п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати на момент скоєння ДТП з урахуванням 80 % втрати нею працездатності в сумі 18 892,00 грн. за період з моменту отримання нею травми, з 08.01.2020 до 04.05.2021 - дня встановлення стійкої непрацездатності згідно довідки МСЕК - за 16 місяців. Сума стягнення становить 18 892,00 грн. х 16 = 302 272 грн.

Вимогами ст. 1179 ЦК України передбачено визначення заробітку (доходу), втраченого внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка працювала за трудовим договором …

Згідно надої ксерокопії трудової книжки на ім`я ОСОБА_9 вбачається, що остання 24.05.2018 прийнята АТ «НЗФ» до агломераційного цеху на посаду шихтувальника 3 розряду.

Суду потерпілою ОСОБА_9 , надано три довідки про заробіток, а саме: № 329 від 14.02.2020, № 1263 від 03.11.2020 та № 1292 від 03.11.2020.

Суд звертає увагу на ту обставину, що визначення заробітку (доходу), втраченого внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, стосується особи яка працювала за трудовим договором.

Крім того, дані правовідносини врегульовані спеціальним законом, а саме Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві.

Згідно з ч. 2 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності) незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством. Оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, у даному випадку цивільному позивачу як застрахованій особі повинна виплачуватися допомога по тимчасовій втраті працездатності, яка компенсує втрату заробітної плати (доходу) за рахунок роботодавця (перші 5 днів) та Фонду соціального страхування України.

Отже, законні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_9 про стягнення розміру втраченого заробітку відсутні, а тому в даній частині позовні вимоги також задоволенню не підлягають.

Цивільний позов в частині відшкодування шкоди з МТСБУ

Вимога ОСОБА_9 про стягнення мінімального розміру страхового відшкодування

Посилаючись на вимоги п. 24.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ОСОБА_9 просить стягнути з МТСБУ мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням. В обґрунтування вказаної вимоги вказує, що тривалість її лікування становить: 23 дні в січні 2020 року, 29 днів в лютому 2020 року та 27 днів в березні 2020 року, усього - 79 днів. Також вона знаходилась на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманою внаслідок ДТП травмою з 28.08.2020 по 18.09.2020 - усього 22 дні. Загальна тривалість лікування становить 79 + 22 = 101 день. Розмір мінімальної заробітної плати на момент скоєння ОСОБА_23 ДТП становив 4 723 грн. Просить стягнути плату у зв`язку з її лікуванням з МТСБУ, що становить: 4723 грн. : 30 = 157,43 грн. на день. Лікування тривало 79 днів, тому розмір регламентної плати становить: 157,43 х 101 = 15 900,43 грн.

Суд вважає, що вимоги в даній частині позовних вимог також не підлягають задоволенню, враховуючи наступне.

У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату).

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. /п. 24.1/

Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів. /п. 24.2/

Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті. /п. 24.3/ Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»

Таким чином, якщо не надано документи, що підтверджують розмір витрати пов`язаних у зв`язку з лікуванням потерпілого, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір визначений відповідно до пункту 24.2 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», то здійснюється відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»

Однак, позивачка ОСОБА_9 у позовній заяві сама зазначає суму понесених нею витрат на лікування, що становить 46 092,06 грн. і вказана сума, є більшою, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а отже вказані вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Вимога ОСОБА_9 про стягнення шкоди пов`язаної зі стійкою втратою працездатності

В обґрунтування вказаної вимоги посилається на наступне. Наслідком скоєння ОСОБА_23 ДТП стала стійка втрата нею працездатності 80 %. Згідно довідки МСЕК їй встановлена 2 група інвалідності. У зв`язку з тим, що ДТП мало місце, коли вона прямувала на роботу, у довідці про інвалідність зазначено причини інвалідності - трудове каліцтво. На момент ДТП розмір мінімальної заробітної плати становив 4 723 грн. згідно ст. 8 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік». З урахуванням викладеного просить стягнути з МТСБУ шкоду в розмірі: 4 723 грн. х 18 = 85 014 грн. При цьому посилається на п. 26.2 ст. 26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Суд вважає, що вимоги в даній частині позовних вимог також не підлягають задоволенню, враховуючи наступне.

Шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. /п. 26.1/

Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить:

у разі встановлення I групи інвалідності - 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку;

у разі встановлення II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку;

у разі встановлення III групи інвалідності - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку;

у разі визнання неповнолітньої (малолітньої) особи дитиною з інвалідністю - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку. /п. 26.2/

Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності потерпілим, або цей розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 26.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування в розмірі, визначеному у пункті 26.2 цієї статті. /п. 26.3 ст. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»/.

Як вже зазначалося вище судом, а саме в частині обґрунтування відшкодування матеріальної шкоди з ОСОБА_3 , а саме суми втраченого заробітку внаслідок ДТП та вимоги про стягнення мінімального розміру страхового відшкодування, якщо не надано документи, що підтверджують розмір шкоди пов`язаний зі стійкою втратою працездатності потерпілим, або цей розмір є меншим, ніж мінімальний розмір визначений відповідно до пункту 26.2 ст. 26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», то здійснюється відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 26.2 ст. 26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Однак, як вже вказував вище суд, правовідносини з приводу відшкодування суми втраченого заробітку, а саме шкоди пов`язаної зі стійкою втратою працездатності врегульовані спеціальним законом, а саме Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» і вказана сума повинна розраховуватися згідно наданих позивачкою документів (довідок про заробітну плату, так як позивачка на момент ДТП працювала), і лише у випадку, якщо вказана сума буде меншою ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 26.2 ст. 26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тоді буде здійснено відшкодування в розмірі, визначеному у п. 26.2 ст. 26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Отже, законні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_9 про стягнення шкоди, пов`язаної зі стійкою втратою працездатності, а саме у мінімальному розмірі, відсутні, а тому в даній частині позовні вимоги також задоволенню не підлягають.

Вимога ОСОБА_9 про стягнення моральної шкоди

Крім матеріальної шкоди, злочинними діями ОСОБА_28 їй спричинена і величезна моральна шкода. Вона на все життя залишилась інвалідом, втратила кінцівку, перенесла величезну кількість хірургічних операцій, зазнала фізичного болю як під час ДТП, так і в результаті чисельних медичних маніпуляцій та процедур, проте лікування ще триває. Вважає, що оскільки розмір матеріальної шкоди, що підлягає стягненню на її користь з МТСБУ, становить 100 914,43 грн., тому 5% від вказаної суми становитимуть: 100 914,43 грн. х 0,05 = 5 045,72 грн. А тому просить стягнути з МТСБУ спричинену їй моральну шкоду в сумі 5 045,72 грн.

Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. (ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Суд вважає, що вимоги позивачки в даній частині підлягають частковому задоволенню.

Так МТСБУ повинно відшкодувати потерпілому - фізичній особі, яка зазнала ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральну шкоду у розмірі 5 % страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Страхова сума - це грошова сума, у межах якої (тобто не більше) страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (п. 1 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування (п. 4 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Порядок та розмір страхової виплати визначається відповідно до статей 23-25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Позивачка ОСОБА_9 вказує, що Фондом соціального страхування України їй відшкодовано витрати пов`язані з її лікуванням в сумі 38 927,76 грн. Доказів відшкодування іншої суми, позивачкою суду не надано. А тому суд вважає, що МТСБУ повинно відшкодувати потерпілій ОСОБА_9 , яка зазнала ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральну шкоду у розмірі 5 % страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю з суми 38 927,76 грн., що становить 1 946,38 грн.

Вирішення питання про запобіжний захід

У даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого продовжувався судом.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 необхідно залишити у виді тримання під вартою.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Вирішення питання про долю речових доказів та арештованого майна

Суд вирішує долю речових доказів відповідно до положень ст. 100 КПК України

Речові докази:

- карту пам`яті «Samsung EVO Plus 32», червоно-білого кольору, типу «Micro CD», має маркування «MB-MC32G, MBMCBGVEGAAW-T. KNGG4HHAB915», яку долучено до матеріалів провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження;

- дзеркало, яке належить до автомобіля «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 та пристебнутий відеореєстратор «ASPIRING REFLEX 1» (серійний номер 86110), які передані на зберігання власнику ОСОБА_3 залишити останньому;

- автомобіль «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходяться на зберіганні на території Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області повернути користувачу ОСОБА_3 або ОСОБА_29 ;

- автомобіль «DAEWOO NEXIA DOHC Е93», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який знаходяться на зберіганні на території Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області повернути власнику ОСОБА_12 ;

- автобус IKARUS 26050E реєстраційний номер НОМЕР_6 , який переданий на зберігання представнику АТ «Нікопольського завод феросплавів» ОСОБА_38 залишити власнику АТ «Нікопольського завод феросплавів»;

- компакт диск «NANOTEX CD-R 700 MB», «LH6111RGО1201622DO», білого кольору на якому зафіксовано ДТП 08.01.2020, який долучено до матеріалів провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 174 КПК України, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, суд вирішує питання щодо арештованого майна.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.01.2020 на автомобіль «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 , адреса: АДРЕСА_4 - скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.01.2020 на автомобіль «DAEWOO NEXIA DOHC Е93», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_12 , адреса: АДРЕСА_5 - скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.01.2020 на автобус IKARUS 26050E реєстраційний номер НОМЕР_6 , який належить АТ «Нікопольського завод феросплавів», код ЄДРПОУ 00186520, адреса: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 310 - скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.05.2020 на нерухоме майно, яке перебуває у власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , ідентифікаційний код НОМЕР_15 , а саме: земельну ділянку з кадастровим номером :01:003:0004 площею 5,008 га, за адресою: АДРЕСА_6 частка - залишити до відшкодування до відшкодування завданих збитків потерпілим.

Вирішення питання про процесуальні витрати

Суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експертів при проведенні судових експертизи, згідно довідок, в загальній сумі 9 106 грн. 58 коп., оскільки відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі винесення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 2 ст. 286 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Застосувати щодо ОСОБА_3 примусовий захід медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем відбування покарання, відповідно до ч. 2 ст. 20 КК України.

Строк покарання рахувати з моменту проголошення вироку.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 залишити тримання під вартою.

Зарахувати у строк відбування покарання час досудового тримання під вартою ОСОБА_3 по цьому провадженню з 08.01.2020 до дня проголошення вироку.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільні позови ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 як в її інтересах так і в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_31 , ОСОБА_32 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 у відшкодування моральної шкоди 100 000 (сто тис.) грн.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового Бюро України на користь ОСОБА_9 у відшкодування моральної шкоди 1 946 (одну тис. дев`ятсот сорок шість) грн. 38 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 у відшкодування моральної шкоди 150 000 (сто п`ятдесят тис.) грн., та у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи 2 541 (дві тис. п`ятсот сорок одна) грн. 60 коп., а всього 152 541 (сто п`ятдесят дві тис. п`ятсот сорок одна) грн. 60 коп.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового Бюро України на користь ОСОБА_7 у відшкодування моральної шкоди 14 169 (чотирнадцять тис. сто шістдесят дев`ять) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 у відшкодування моральної шкоди 250 000 (двісті п`ятдесят тис.) грн.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового Бюро України на користь ОСОБА_8 у відшкодування моральної шкоди 14 169 (чотирнадцять тис. сто шістдесят дев`ять) грн. 00 коп., та у відшкодування витрат на поховання 8 963 (вісім тис. дев`ятсот шістдесят три) грн. 95 коп., а всього 23 132 (двадцять три тис. сто тридцять дві) грн. 95 коп.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового Бюро України на користь ОСОБА_8 , що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_11 у відшкодування моральної шкоди 14 169 (чотирнадцять тис. сто шістдесят дев`ять) грн. 00 коп.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового Бюро України на користь ОСОБА_8 , що діє в інтересах малолітнього ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_12 у відшкодування моральної шкоди 14 169 (чотирнадцять тис. сто шістдесят дев`ять) грн. 00 коп.

У задоволенні решти вимог цивільних позовів - відмовити.

Речові докази:

- карту пам`яті «Samsung EVO Plus 32», червоно-білого кольору, типу «Micro CD», має маркування «MB-MC32G, MBMCBGVEGAAW-T. KNGG4HHAB915», яку долучено до матеріалів провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження;

- дзеркало, яке належить до автомобіля «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 та пристебнутий відеореєстратор «ASPIRING REFLEX 1» (серійний номер 86110), які передані на зберігання власнику ОСОБА_3 залишити останньому;

- автомобіль «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходяться на зберіганні на території Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області повернути користувачу ОСОБА_3 або ОСОБА_29 ;

- автомобіль «DAEWOO NEXIA DOHC Е93», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який знаходяться на зберіганні на території Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області повернути власнику ОСОБА_12 ;

- автобус IKARUS 26050E реєстраційний номер НОМЕР_6 , який переданий на зберігання представнику АТ «Нікопольського завод феросплавів» ОСОБА_38 залишити власнику АТ «Нікопольського завод феросплавів»;

- компакт диск «NANOTEX CD-R 700 MB», «LH6111RGО1201622DO», білого кольору на якому зафіксовано ДТП 08.01.2020, який долучено до матеріалів провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.01.2020 на автомобіль «CHEVROLET AVEO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 , адреса: АДРЕСА_4 - скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.01.2020 на автомобіль «DAEWOO NEXIA DOHC Е93», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_12 , адреса: АДРЕСА_5 - скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10.01.2020 на автобус IKARUS 26050E реєстраційний номер НОМЕР_6 , який належить АТ «Нікопольського завод феросплавів», код ЄДРПОУ 00186520, адреса: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 310 - скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.05.2020 на нерухоме майно, яке перебуває у власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , ідентифікаційний код НОМЕР_15 , а саме: земельну ділянку з кадастровим номером :01:003:0004 площею 5,008 га, за адресою: АДРЕСА_6 частка залишити до відшкодування до відшкодування завданих збитків потерпілим.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави у відшкодування процесуальних витрат на залучення експертів 9 106 (дев`ять тис. сто шість) грн. 58 коп.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору. Сторони кримінального провадження можуть отримати копію вироку у суді.

Суддя: ОСОБА_1