УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2022 Справа №607/3418/22 Провадження №1-кп/607/1053/2022 м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження: прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м.Тернополі в режимі відеоконференції клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , подане в кримінальному провадженні №0001761 від 20.12.2021, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернопіль, Тернопільської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ:

В провадженні Тернопільського міськрайонноого суду Тернопільської області знаходиться кримінальне провадження, дані про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001761від 20.12.2021 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України.

Кримінальне провадження надійшло до суду 24.02.2022 та з цього часу в ньому триває судове провадження.
Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_4 в судові засідання, призначені на 01.04.2022, 21.04.2022, 10.05.2022, 14.07.2022, 18.08.2022 не з`явився, про причину неявок не повідомив, у зв`язку з чим Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області до обвинуваченого неодноразово застосовувався примусовий привід.
18.08.2022 прокурор Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 подала письмове клопотання про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивовано тим, що обвинувачений ОСОБА_4 , який обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду кримінального провадження щодо нього, неодноразово без поважних причин не з`являвся в судові засідання, у зв`язку із чим до нього застосовувались заходи примусового приводу в судове засідання. На думку прокурора, вказане, разом з даними про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який суспільно-корисною працею не займається, веде злочинний спосіб життя, міцних соціальних зв`язків немає, свідчить про наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органу досудового розслідування та суду, незаконний вплив на потерпілого та свідка у цьому кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення. Враховуючи викладене прокурор у клопотанні ставить питання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не може запобігти вказаним ризикам.
В судовому засіданні прокурор Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 подане клопотання підтримала, з підстав наведених у ньому просила задовольнити. Також просила врахувати, що ОСОБА_4 також підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, дані про яке внесено до ЄРДР за № 0001082 від 30.07.2022.

На виконання ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18.08.2022 про примусовий привід обвинуваченого ОСОБА_4 в судове засідання, призначене на 26.08.2022, останнього доставлено до суду. Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні вирішення клопотання прокурора про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишив на розсуд суду, поважних причин своїх неодноразових неявок в попередні судові засідання не повідомив.

Заслухавши пояснення прокурора та думку обвинуваченого, надавши оцінку доводам прокурора, викладеним у клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та запереченням обвинуваченого щодо заявленого прокурором клопотання, суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч.1 ст. 333 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.
Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України).
Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із засобів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання існуючим ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).
Отже, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань.
Як вбачається із клопотання прокурора, на цей час наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, такі як: переховування обвинуваченого від органу досудового розслідування та суду; його незаконний вплив на потерпілого та свідка у цьому кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються (ч. 5 ст. 131 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: (1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, перелік яких визначений у ст. 178 КПК України.
З огляду на зазначене вище, суду належить вирішити, чи довели сторони кримінального провадження обставини, на які вони покликаються. Вирішуючи це питання, суд виходив із такого.
Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема:1) переховуватися від суду;2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;3) незаконно впливати на потерпілого, свідка4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
На переконання суду, відповідні ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. Водночас КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких посилається сторона обвинувачення обґрунтовуючи подане щодо ОСОБА_4 клопотання, суд виходить із такого.
З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України. На переконання суду, ймовірна можливість переховування обвинуваченого від суду підтверджується тим, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, передбачає, зокрема, покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду.
Оцінюючи можливість впливу на потерпілого та свідка у даному кримінальному провадженні, суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).
Не дивлячись на те, що потерпілий та свідок у даному кримінальному провадженні були допитані в судовому засіданні 26.08.2022, втім судом не закінчено з`ясування обставин та перевірки їх доказами, суд вважає, що ризик впливу на свідка та потерпілого існує на даній стадії судового розгляду.
Крім того, суд враховує, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 вчинені з корисливих мотивів, останній знаходячись у працездатному віці, суспільно-корисною працею не займається, законного джерела доходу та міцних соціальних зв`язків немає, а також те, що на даний час ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, дані про яке внесено до ЄРДР за № 0001082 від 30.07.2022, що свідчить про доведення прокурором ризику можливого вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України).
Також суд враховує й те, що обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово, без поважних причин не з`являвся в судові засідання у даному кримінальному провадженні, що свідчить про системне зловживання обвинуваченим його правами та визначеними у ст.138 КПК підставами для неприбуття у судові засідання, нехтування останнім процесуальними обов`язками, передбаченими ст.42 КПК України, що призводить до невиправданого затягування судового розгляду цього кримінального провадження.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що на даній стадії кримінального провадження ризики здійснення обвинуваченим дій, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України , зокрема : переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідка у цьому кримінальному провадженні та вчинення іншого кримінального правопорушення, наявні та жодний з інших, більш м`яких запобіжних заходів, не здатний їм запобігти.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років (п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК).
Таким чином відомостей, які б свідчили про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не надано.
При розгляді клопотання прокурора, суд також враховує, практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( «Летельє проти Франції»).
Враховуючи наведене, з метою забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідка у цьому кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора та застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу обвинуваченого ОСОБА_4 та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Окрім цього, згідно ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом. З врахуванням майнового стану обвинуваченого, даних про його особу, наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, розміру шкоди, завданої злочинами, суд вважає, що останньому слід визначити розмір застави в межах розміру, визначеному законом у даному випадку, яка достатньою мірою гарантуватиме виконання покладених на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначенні обвинуваченому альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, суд наряду з положеннями ст.ст.182, 183 КПК України враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, матеріальне становище обвинуваченого, тяжкість правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , суд вважає, що застава у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, зможе забезпечити належне виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, суд вважає за необхідне відповідно до норм ч.3 ст.183 КПК України, у разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Згідно ст. 205 КПК України ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
За таких обставин, клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 194, 196, 197, 331, 372, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто по 24.10.2022.

Одночасно для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, визначити заставу в розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 49620 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26198838; отримувач: ТУ ДСАУ у Тернопільській області; Банк отримувача ДКСУ м.Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0003454; призначення платежу: застава за ОСОБА_4 у справі №607/3418/22; провадження №1-кп/607/1053/2022 згідно ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26.08.2022.

Роз`яснити, що обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

- з`являтися за першою вимогою до прокурора та суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідком у даному кримінальному провадженні;

- здати, у разі наявності, до відповідних органів державної влади на зберігання закордонний паспорт та інші документи, що дають право на виїзд за кордон.

Термін дії ухвали та обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити по 24.10.2022.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Взяти обвинуваченого ОСОБА_4 під варту в залі суду негайно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.
Головуючий суддяОСОБА_1