Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

27 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника установи виконання покарання ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали провадження щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Харкова, громадянина України,

що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

який засуджений вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 7 травня 2021 року за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст.ст.62, 69 КК України на 2 роки тримання в дисциплінарному батальйоні,

за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 15 серпня 2022 року,

у с т а н о в и л а :

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15.08.2019 задоволено клопотання захисника ОСОБА_7 і засудженого ОСОБА_8 звільнено умовно-достроково від відбування покарання, призначеного вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07.05.2021, на невідбутий строк 7 місяців 6 днів тримання в дисциплінарному батальйоні.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, прокурор відділу Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання захисника про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 .

Обґрунтовуючи свої вимоги, зазначає, що висновок суду про те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки в матеріалах справи відсутні переконливі дані про те, що процес виправлення ОСОБА_8 досяг тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі. Звертає увагу, що ОСОБА_8 засуджений за незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечної психотропної речовини за ч.2 ст.307 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна, і цей злочин становить підвищену суспільну небезпеку. Разом з тим, суд, застосувавши положення ст.69 КК України, призначив засудженому більш м`який вид основного покарання, не зазначеного в санкції, майже на мінімальний строк і не призначив додаткове покарання у виді конфіскації майна. ОСОБА_8 до засудження проходив військову службу в Департаменті військової контррозвідки Служби безпеки України. Враховуючи те, що у відповідності зі ст.19 Закону України Про Службу безпеки України військовослужбовці Служби безпеки України, яких притягнуто до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, підлягають звільненню, даних про можливість його залучення до суспільно корисної роботи після звільнення не встановлено.

Як вважає прокурор, не є підставою для умовно-дострокового звільнення і те, що засуджений не порушує режим тримання, оскільки така поведінка під час відбування покарання згідно з ст.9 КВК України є його обов`язком. Що ж стосується наявності 7 заохочень, то такі зміни у поведінці мали місце лише після відбуття 11 місяців покарання перед настанням права на умовно-дострокове звільнення. Отже, звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання умовно-достроково не сприяло досягненню мети покарання, визначеної ст.50 КК України, і є передчасним. До того ж, суд врахував інтереси лише засудженого і не проаналізував, як таке звільнення в цілому вплине на інтереси суспільства. З огляду на викладене також стверджує, що суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме, положення ст.81 КК України.

У запереченнях на апеляційну скаргу захисник ОСОБА_7 вказує, що Орджонікідзевський районний суд м. Харкова ухвалив вирок на підставі угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим, у зв`язку з чим посилання в апеляційній скарзі на м`якість покарання суперечить позиції іншого органу прокуратури, який підтримував обвинувачення. І застосування положень ст.69 КК України не є перешкодою в подальшому для умовно-дострокового звільнення, яке може бути застосовано за наявності двох умов відбуття засудженим певної частини строку покарання, призначеного вироком суду, та встановлення факту, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Звертає увагу, що його підзахисний за період проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 зарекомендував себе з позитивної сторони, є головою ради громади дисциплінарної роти, має заохочення, стягнень не має. Під час розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення представник військової частини НОМЕР_1 (дисциплінарного батальйону) підтримав його.

ОСОБА_8 прибув до військової частини для відбування покарання 02.07.2021, перше заохочення отримав вже 25.01.2022, тобто майже через 6, а не 11 місяців, як про це зазначає прокурор. І після подання до суду клопотання його підзахисний отримав ще кілька заохочень.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; доводи представника установи виконання покарання, захисника та засудженого, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою і вмотивованою; провівши судові дебати, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Як встановив суд першої інстанції, вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07.05.2021 ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, і йому призначено покарання із застосуванням ст.ст.62, 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки, яке замінено на тримання в дисциплінарному батальйоні на строк 2 роки.

29.07.2022 до суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання.

Задовольняючи клопотання, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що станом на час розгляду справи ОСОБА_8 відбув 2/3 призначеного судом строку покарання, своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки за період відбування покарання зарекомендував себе з позитивної сторони, має подяки.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується і доводи апеляційної скарги прокурора їх не спростовують.

Згідно з ч.1 і ч.2 ст.6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Ресоціалізація свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Відповідно до положень ст.81 КК України до засудженого, що відбуває покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні і сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Отже, зі змісту вказаної норми випливає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за наявності таких обов`язкових умов, як відбування покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні, доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, фактичне відбуття встановленої законом частини призначеного покарання в залежності від класифікації злочину за ступенем тяжкості, формою вини.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

Розглядаючи клопотання захисника, суд першої інстанції з достатньою повнотою перевірив наявні в матеріалах особової справи документи, які свідчать про поведінку та роботу засудженого протягом усього часу його перебування в установі відбування покарання, і належним чином мотивував в ухвалі висновки про те, що ОСОБА_8 довів своє виправлення.

Всупереч доводам прокурора суд урахував дані щодо ОСОБА_8 за весь час відбування покарання, а не лише ті, що безпосередньо передували настанню строку, після відбуття якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Як вбачається з матеріалів справи, засуджений відбуває покарання у військовій частині НОМЕР_1 з 02.07.2021. Під час проходження служби у цій військовій частині солдат змінної служби ОСОБА_8 зарекомендував себе з позитивної сторони як дисциплінований військовослужбовець. До виконання своїх функціональних обов`язків ставиться сумлінно, в роботі працьовитий, проявляє розумну ініціативу, постійного нагляду та допомоги з боку безпосередніх командирів не потребує. Сумлінно вивчає військову справу, готовий до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни. За характером спокійний, врівноважений, зосереджений. У колективі користується авторитетом та повагою, являється головою ради громади дисциплінарної роти. На час розгляду клопотання захисника ОСОБА_8 мав 8 заохочень у виді подяк за сумлінне ставлення до праці та військової служби, за розумну ініціативу, зразкову поведінку, тощо, і після цього отримав ще 3 заохочення.

Відомості у цих документах, на думку колегії суддів, переконливо доводять позитивну динаміку змін в особистості засудженого, і свідчать про те, що на час розгляду судом його клопотання він довів своє виправлення.

Стосовно доводів прокурора про те, що ОСОБА_8 засуджений за незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечної психотропної речовини за ч.2 ст.307 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна, і цей злочин становить підвищену суспільну небезпеку, колегія суддів зауважує, що вказані обставини враховуються судом при призначенні покарання і не стосуються умовно-дострокового звільнення, як і перспектива подальшого його звільнення зі Служби безпеки України. А доводи, в яких йдеться про інтереси суспільства, які в сукупності з наведеним раніше, фактично, зводяться до незгоди з призначеним покаранням внаслідок його м`якості, взагалі, не можуть бути предметом перегляду суду апеляційної інстанції у цьому провадженні.

А тому ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою і вмотивованою, і підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 15 серпня 2022 року, якою задоволено клопотання захисника ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання, призначеного вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 7 травня 2021 року, на невідбутий строк 7 /сім/ місяців 6 /шість/ днів тримання в дисциплінарному батальйоні, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3