ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1095/22 Справа № 214/5794/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2022 року м.Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинувачених
(в режимі відеоконференції) ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України,
який народився у м. Кривий Ріг,
проживає за адресою:
АДРЕСА_1
раніше не судимого,

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
громадянина України,
який народився у м. Кривий Ріг,
проживає за адресою:
АДРЕСА_2
раніше не судимого,

ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_3 ,
громадянина України,
який народився у м. Кривий Ріг,
проживає за адресою:
АДРЕСА_3
раніше не судимого,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України, -
В с т а н о в и л а:

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 29 березня 2022 року клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу залишено без задоволення; клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою задоволено. Продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст.15, ч. 3 ст. 289 КК України, до 27 травня 2022 року включно.

24 травня 2022 року прокурором заявлені клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання обвинувачених під вартою на час апеляційного розгляду, однак не більше 60 днів.
В обґрунтування своїх вимог вказує про неможливість запобігання заявленим ризикам у інший спосіб, оскільки останні обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, у зв`язку з чим, усвідомлюючи тяжкість покарання можуть переховуватись від органів слідства та суду. Визначення менш обтяжливого запобіжного заходу, на думку прокурора, не забезпечить виконання покладених на обвинувачених процесуальних обов`язків.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав доводи клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; вислухавши обвинувачених та їх захисників, які, кожен окремо, заперечували проти задоволення клопотання прокурора та вказали, що заявлені ризики є необґрунтованими і недоведеними; перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами поданих клопотань, колегія суддів приходить до наступного.
Так, згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити:

1)виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2)виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що зазначені обставини виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Положеннями ст. 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми випливає, що, звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор окрім вищенаведених обставин має викласти також відомості, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, колегія суддів, у відповідності до ст. 178 КПК України, враховує ступінь тяжкості інкримінованого злочину, який відносяться до категорії особливо тяжких та за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, а також особи обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які раніше не судимі, офіційно не працевлаштовані, не одружені, міцних соціальних зв`язків та утриманців не мають.
Колегія суддів вважає висунуте ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України, небезпідставним, оскільки воно підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах справи, достатньою мірою для вирішення питання про застосування запобіжних заходів.
Враховуючи те, що обвинувачені грунтовно підозрюються у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.15, ч. 3 ст. 289 КК України, за яке встановлене покарання до 12 років позбавлення волі, беручи до уваги, що матеріали судової справи знаходиться на стадії апеляційного розгляду, при цьому оскаржуваним рішенням суду першої інстанції обвинувачені засуджені до позбавлення волі на тривалі строки, останні можуть переховуватись з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Також суд апеляційної інстанції вважає, що стороною обвинувачення доведено наявність інших ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме незаконного впливу на свідків та потерпілого.
Колегія суддів також враховує, що обвинуваченим відомі анкетні дані потерпілого та свідків, а тому, перебуваючи на волі, вони зможуть вчиняти спроби впливу на останніх. При цьому приймається до уваги, що згідно пред`явленому обвинуваченню за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України, останні обвинувачуються у скоєнні злочину складі групи осіб, з застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, що свідчить про особливу вагомість встановлених щодо них ризиків.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд зважає на практику ЄСПЛ, та те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі Ілійков проти Болгарії № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів . Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ Бекчиєв проти Молдови).
З огляду на викладене, а також з урахуванням того, що на даний час у межах апеляційного розгляду триває повторне дослідження доказів, необхідність якого випливає з підстав скасування судом касаційної інстанції раніше ухваленого у справі рішення суду апеляційної інстанції, ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та не припинили існування.
Обговорюючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 під від вартою, колегія суддів вважає, що встановлені щодо обвинувачених ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України є виключно вагомими, з часу застосування запобіжного заходу не зменшилися та не можуть бути усунуті шляхом застосування менш обтяжливих запобіжних заходів.
Доводи сторони захисту щодо необхідності застосування інших запобіжних заходів суд апеляційної інстанції вважає непереконливими з огляду на те, що вони зводяться до міркувань загального характеру і не містять посилання на відомості, що свідчать про істотне зменшення або нівелювання раніше встановлених щодо обвинувачених ризиків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.15, ч. 3 ст. 289 КК України, до 22 липня 2022 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4