Провадження № 1-кс/761/7927/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2022 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000280 від 19 травня 2022 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В провадження слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , надійшло клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000280 від 19 травня 2022 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України у якому прокурор просить накласти арешт

Клопотання мотивоване тим, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000280 від 19 травня 2022 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб організувала канал незаконного придбання та подальшого збуту вогнепальної зброї на території міста Києва та Київської області.

За результатами виконання доручення працівниками ДСР НП України встановлено осіб, які входять до складу вищезазначеної групи та займаються придбанням та подальшим збутом вогнепальної зброї на території міста Києва та Київської області. До учасників вказаної групи, зокрема, входить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, встановлено, що, 13.07.2022 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва співробітника ГУНП у місті Києві проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено та вилучено рідини, зовні схожі на особливо небезпечний наркотичний засіб канабісу екстракти, які містять тетрагідроканабінол, семена коноплі, який останній зберігав з метою збуту. За даним фактом матеріали внесені в ЄРДР № 0000505 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, які обєднані з ЄРДР №0000280.

При проведенні обшуку, ОСОБА_5 пояснив, що в складському приміщенні на першому поверсі за адресою: АДРЕСА_3 останній з метою збуту зберігає особливо небезпечні наркотичні засоби канабіс та канабісу екстракти, які містять тетрагідроканабінол, а також речовини, предмети та засоби за допомогою яких вирощував рослини коноплі. 13.07.2022 співробітниками ГУНП в м. Києві, в складському приміщенні на першому поверсі за АДРЕСА_3 був проведений невідкладний обшук, в ході якого виявлено та вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, розфасований по крафт пакетам у висушеному стані понад 20 кг, що є особливо великим розміром, а також особливо небезпечний наркотичний засіб канабісу екстракти, які містять тетрагідроканабінол у чотирьох літрових банках, що є особливо великим розміром. Крім цього виявлені речовини, предмети та засоби за допомогою яких ОСОБА_5 вирощував рослини коноплі.

19.07.2022 за адресою: АДРЕСА_4 в ході огляду місця події було виявлено та вилучено: 2 поліетиленові пакети білого кольору з рушником білого кольору; пластиковий контейнер синього кольору в якому знаходилася одна пластикова колба, 2 металеві трубки, дві коробки в яких знаходилися набої у кількості 35 штук з маркуванням «9 мм LAGER» та набої у кількості 40 штук з маркуванням «NONTOX 9x19», предмет зовні схожий на пістолет з маркуванням «Парабелум» на якому маються надписи «1936 S/42;№699» з магазином до нього.

20.07.2022, постановою слідчого у даному кримінальному провадженні, вище вказані вилучені речі в порядку ст. 98 КПК України визнано речовими доказами.

З урахуванням наведеного, з метою збереження речових доказів, прокурор звертається до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно.

В судове засідання прокурор не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, на адресу суду скерував заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Володілець майна, на яке прокурор просить накласти арешт, у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Загальні правила застосування арешту як одного із заходів забезпечення кримінального провадження визначені ст. 132 КПК України, відповідно до якої застосування таких заходів не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Аналіз матеріалів клопотання дозволяє стверджувати про належний (такий, який вимагається на цьому етапі досудового розслідування кримінального провадження) рівень обґрунтованості тверджень прокурора про те, що має місце вчинення кримінальних правопорушень необхідного ступеня тяжкості. Зокрема, у кримінальному провадженні досліджуються обставини кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

На даному етапі досудового розслідування сторона обвинувачення надала слідчому судді достатньо доказів, що підтверджують обґрунтовану (за стандартом доказування, визначеним відповідно до сталої практики ЄСПЛ) підозру щодо вчинення вказаних кримінальних правопорушень. При цьому необхідно зауважити, що на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих відомостей визначає, що вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень є вірогідним та достатнім з точки зору можливості накласти арешт відповідно до стандарту доказування «обґрунтоване припущення».

Прокурор заявляє метою арешту майна - є збереження речових доказів.

Можливість накладення арешту з цією метою передбачена ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку накладання арешту з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, постановою слідчого СУ ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 , від 20.07.2022 зазначені предмети та речі визнано речовими доказами, оскільки вони містять відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий суддя погоджується із твердженням прокурора про те, що майно, щодо якого ініційовано питання про накладення арешту є предметом кримінально-протиправних дій. Таке твердження слід сприймати в контексті того, що стадія досудового розслідування не передбачає встановлення фактів за стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Відтак належить врахувати положення ч. 11 ст. 170 КПК України, відповідно до якої заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, а також ч. 4 ст. 173 КПК України, відповідно до якої слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб. Вказані обставини, разом із розумністю та співрозмірністю обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя оцінюватиме за допомогою критеріїв, що випрацювані практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Усталена практика ЄСПЛ свідчить, що правомірність втручання у здійснення права власності з боку держави оцінюється з урахуванням того, що таке втручання повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»). Поняття загального (суспільного) інтересу, якому слугувало втручання у право власності під час кримінального провадження, ЄСПЛ пов`язує із видом застосованого заходу обмеження або позбавлення права власності та використовує його у тісному взаємозв`язку з поняттям правомірної мети застосування відповідного заходу. У п. 188 рішення ЄСПЛ по справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04) вказано, що накладення арешту на речові докази може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства.

Враховуючи вищевикладене, те, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке просить накласти арешт прокурор, може бути способом вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що з метою збереження речових доказів наявні підстави для накладення арешту на майно, оскільки прокурором доведено, що у разі незастосування такого заходу забезпечення існують ризики приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, даного майна.

Також слідчий суддя вважає, що в даному випадку таке обмеження права власності є розумним та співмірним завданням кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно вилучене 19.07.2022 в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_4 , а саме на: 2 поліетиленові пакети білого кольору з рушником білого кольору; пластиковий контейнер синього кольору в якому знаходилася одна пластикова колба, 2 металеві трубки, дві коробки в яких знаходилися набої у кількості 35 штук з маркуванням «9 мм LAGER» та набої у кількості 40 штук з маркуванням «NONTOX 9x19», предмет зовні схожий на пістолет з маркуванням «Парабелум» на якому маються надписи «1936 S/42;№699» з магазином до нього.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Слідчий суддя ОСОБА_7