Справа № 456/2679/22
Провадження № 1-кп/456/339/2022
ВИРОК

іменем України

17 жовтня 2022 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Грабовець Стрийського району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, не одруженого, старшого солдата військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 263 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

Старший солдат ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в березні 2022, у невстановлених досудовим розслідуванням та судом обставинах і місці, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , тобто обізнаним щодо зовнішнього вигляду, характеристик та призначення бойових припасів, маючи намір на їх незаконне придбання, носіння та зберігання, без передбаченого законом дозволу, придбав два військові 9-мм патрони Макарова (ПМ) та десять військових 5,45-мм патронів центрального бою зі звичайною кулею, які належать до категорії бойових припасів, після чого у невстановлений досудовим розслідуванням та судом час переніс їх у своєму форменому одязі до місця свого постійного проживання: АДРЕСА_1 , де зберігав вказані бойові припаси без передбаченого законом дозволу до 25.07.2022.

Відповідальність за кримінальне правопорушення, винуватим у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_3 , передбачена частиною 1 статті 263 КК України носіння, зберігання, придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

За клопотанням сторін кримінального провадження, враховуючи, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, встановивши, що вони правильно розуміють зміст обставин пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення та відсутність будь-яких сумнівів у добровільності їх позиції, суд роз`яснивши, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів зібраних органами досудового розслідування щодо обставин пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення, які ніким не оспорюються.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, суду пояснив, що вилучені в нього боєприпаси знайшов у березні 2022 року, коли перебував у відрядженні, де саме не пам`ятає в подальшому хотів їх здати в поліцію, однак забув.

Судом досліджено матеріали справи, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме:
згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , у ОСОБА_3 на утриманні є неповнолітня донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
копією паспорта № НОМЕР_4 підтверджується місце народження ОСОБА_3 в с.Грабовець, Стрийського району;
згідно службової характеристики від 03.08.2022, солдат ОСОБА_3 по місцю служби характеризується позитивно;
відповідно до контракту від 30.08.2021, ОСОБА_3 проходить військову службу в Збройних Силах України;
згідно витягу з наказу № 184 від 30.08.2021 ОСОБА_3 призначено на посаду стрільця-зенітника;
згідно витягу з наказу № 29-РС від 01.07.2021 ОСОБА_3 призначено старшим майстром ВЧ НОМЕР_2 ;
відповідно до копії службової картки, ОСОБА_3 01.07.2022 оголошено подяку за сумлінне виконання службових обов`язків;
відповідно до довідки та характеристики з місця реєстрації від 01.08.2022, виданої старостою Грабовецько-Дулібської сільської ради, ОСОБА_3 зареєстрований, але не проживає в АДРЕСА_1 , скарг від сусідів та жителів села на нього не поступало;
відповідно до вимоги, виданої ОСК МВС України від 26.07.2022, ОСОБА_3 раніше не судимий;

На підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 263 КК України, стороною обвинувачення зібрано та надано суду докази, які долучені до матеріалів кримінального провадження а саме: протокол огляду місця події від 25.07.2022 з фото таблицею; висновок експерта № СЕ-19/109-22-БЛ від 02.08.2022 та довідка про витрати на проведення даної експертизи; постанова слідчого про визнання об`єкту речовим доказом від 05.08.2022.

Оцінюючи здобуті у кримінальному провадженні та безпосередньо досліджені у судовому засіданні докази суд зазначає, що вищевикладені докази встановлюють факти, які мають значення для кримінального провадження та підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні від 21.10.2011 року у справі «Коробова проти України», відповідно до якої, при оцінці доказів суд, як правило застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», який ґрунтується на достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновках.
Досліджені документи та висновок експерта є процесуальними джерелами доказів відповідно до вимог частини 2 ст. 84 КПК України, отримані в порядку, передбаченому КПК України.

Зазначені докази не викликають сумнівів у своїй достовірності, оскільки містять інформацію, яка відповідає дійсності.

Вищенаведені докази суд визнає належними та допустимими, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, мають значення для кримінального провадження та отримані у порядку, встановленому КПК України.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши обставини, підтверджені доказами, що досліджені у процесі судового розгляду і оцінені судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом і оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку, суд вважає доведеним факт придбання, носіння, зберігання ОСОБА_3 бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 263 КК України.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2018 року у справі № 559/1037/16-к)
Крім того, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження (правові позиції, викладені в постановах Верховного Суду від 22.03.2018 у справі №759/7784/15-к та від 18.09.2019 у справі № 166/1065/18.)

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, проходження військової служби за контрактом під час дії в Україні воєнного стану, наявність у обвинуваченого на утриманні малолітньої дитини.

При призначенні покарання обвинуваченому слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначати до реального відбування, тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2013 №7, враховує: ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисний злочин, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини КК України або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання.

При цьому нормами ст. 69 КК України, положення якої покликані гуманізувати закон про кримінальну відповідальність передбачено призначення іншого, більш м`якого виду основного покарання. Але застосування даної норми може відбуватись лише за наявності певних обставин, а саме наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного.

У справі № 629/2739/18 від 03.02.2021 ККС ВС послався на те, що положення ч. 1 ст. 69 КК України надають повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК України; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, проходить військову службу за контрактом під час дії в Україні воєнного станута має на утриманні малолітню дитину.

При цьому суд враховує, що сторона обвинувачення за таких обставин просить суд застосувати до обвинуваченого правові приписи ст.69 КК України та призначити покарання у виді штрафу.

За змістом кримінального закону ступінь тяжкості вчиненого злочину передбачає не тільки врахування самої категорії тяжкості, визначеної ст. 12 КК України, а й індивідуальних особливостей злочинного діяння /постанова ВС у справі №165/1965/18 від 12.03.2020/.

Виходячи з положень ст. 50 ККУ рішення суду про призначення покарання, з-поміж інших завдань, повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

На думку суду щире каяття обвинуваченого, осуд своєї неправомірної поведінки, проходження військової служби під час дії воєнного стану, наявність у обвинуваченого на утриманні малолітньої дитини, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а відтак є всі підстави для застосування ст.69 КК України.

Суд вважає, що призначення покарання у виді штрафу досягне мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави згідно з вимогами частини 2 статті 124 КПК України.

З огляду на те, що запобіжного заходу обвинуваченому не обиралося і клопотання щодо обрання такого обвинуваченому стороною кримінального провадження не заявлялось, тому відсутні правові підстави для вирішення цього питання.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373- 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 КК України, й призначити йому покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі 1000 /одна тисяча/ неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 /сімнадцять тисяч/ грн.

Речові докази (постанова про визнання речовими доказами 05.08.2022) а саме: боєприпаси калібру 9 мм, та калібру 5,45 мм, конфіскувати в дохід держави;
Стартово-сигнальний гладко ствольний самозарядний пістолет калібру 9мм «Р.А.К. RETAY PМ», № НОМЕР_5 повернути ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи у сумі 1887 (одну тисячу вісімсот вісімдесят сім) грн. 80 копійок.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1