Справа № 466/3247/22
Провадження № 1-в/466/198/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2022 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника ЛВК №30 ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові в залі суду в режимі відеоконференції справу за клопотанням засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Виноградів Закарпатської області, з середньою освітою, неодруженого, раніше неодноразово судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

встановив:

21.02.2019 року вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_5 засуджено за ст. 186 ч. 2, ст. 186 ч. 2 , ст. 70 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі.

14.11.2019 року вироком Апеляційного суду Закарпатської області змінено вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21.02.2019 року та вважати ОСОБА_5 засудженим за ст.186 ч. 2 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі.

Початок терміну покарання 14.10.2018 року, кінець терміну покарання 14.01.2023 року.

25 травня 2022 року засуджений ОСОБА_5 звернувся в суд з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, як такому, що відбув 2/3 строку покарання та став на шлях виправлення.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні просив задовольнити клопотання та пояснив, що зробив висновки із свого минулого та більше не стане на шлях вчинення злочинів.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення клопотання.

В судовому засіданні представник ЛВК № 30 ОСОБА_4 заперечувала щодо задоволення клопотання.

Перевіривши представлені матеріли, оглянувши матеріали особової справи та відомості про поведінку засудженого, заслухавши учасників процесу, суд вважає, що у задоволенні клопотання слід відмовити з наступних підстав.

За час відбування покарання в місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_5 характеризується наступним чином: перебуваючи під вартою в УВП №9 м. Ужгорода з 20.10.2018р. порушень вимог режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією УВП №9 не заохочувався.

У Личаківську виправну колонію (№30) засуджений ОСОБА_5 прибув 10.12.2019 року. За час відбування покарання в установі допустив два порушення вимог режиму відбування покарання, за що притягався до дисциплінарної відповідальності. Адміністрацією установи не заохочувався.

З 28.02.2020 року вибув в УВП №9 м. Ужгорода для ознайомлення з матеріалами кримінальної справи.

Перебуваючи в УВП №9 м. Ужгорода з 28.02.2020 року допустив одне порушення вимог режиму утримання, за що притягався до дисциплінарної відповідальності. Адміністрацією установи не заохочувався.

В Личаківську виправну колонію (№30) засуджений ОСОБА_5 прибув 20.09.2020 року. За час відбування покарання в установі порушень вимог режиму відбування покарання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягався. Адміністрацією установи два рази заохочувався.

Згідно ст. 81 КК України та п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 2 «Про умовно - дострокове звільнення», умовно - достроковому звільненню підлягають після відбуття не менше 1/2 строку покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок щодо виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та ставленню до праці за весь період знаходження у виправній установі, а не час, що безпосередньо передує розгляду подання.

Судом встановлено, що у ОСОБА_5 це четверта судимість, раніше його було звільнено умовно-достроково, однак після звільнення з місць позбавлення волі він на шлях виправлення не став та продовжував вчиняти нові умисні злочини.

Тому, наявність у засудженого ОСОБА_5 двох заохочень на думку суду не свідчить про те, що він довів своє виправлення, оскільки належне виконання засудженим законних вимог представників адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання, його належна поведінка є для нього обов`язком впродовж всього строку відбування покарання.

Крім того, 26.08.2021 року адміністративною комісією установи відмовлено у застосуванні ОСОБА_5 заохочувальної норми, передбаченої ст. 81 КК України, як такому, що не довів свого виправлення.

Суд вважає, що засуджений та адміністрація державної установи «Личаківська виправна колонія (№30)» не надали достатніх доказів того, що ОСОБА_5 своєю поведінкою та сумлінним ставленням до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчив успішність процесу виправлення.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

постановив:

у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду протягом семи діб з моменту її проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова, а засудженим в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1