Справа № 489/2537/22
Провадження № 1-кс/489/832/22
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

08 вересня 2022 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого, погоджене з прокурором, у кримінальному провадженні №0000396 від 05.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п.1,12 ч.2 ст.115 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. м. Миколаєва Миколаївської області, громадянина України, не працюючого, з вищою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1, 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

СВ ВП № 4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні за фактом здійснення 04.09.2022, приблизно о 18.30 год., поблизу залізничного мосту розташованого неподалік с. Каравелове, Миколаївського району Миколаївської області ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 та ОСОБА_8 вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , відомості про що внесені до ЄРДР за №0000396 від 05.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 1, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

08.09.2022 до суду надійшло клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про застосування до підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування з метою уникнення відповідальності та може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину вчиненого за попередньою змовою групою осіб, пов`язаного з позбавленням життя двох осіб, не має стійких соціальних зв`язків, не працює та не має постійного джерела доходів.

Прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити з підстав, вказаних у клопотанні.

Підозрюваний заперечив проти застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив застосувати більш м`який запобіжний захід, зазначивши про те, що має вагітну співмешканку й тому невдовзі стане батьком, проживає за постійним місцем проживання протягом тривалого часу. При цьому підозрюваний не визнав свою вину в інкримінованому правопорушенні, зазначивши про те, що наніс незначні удари потерпілим та не міг заподіяти їм смерті.

Захисник заперечив проти задоволення клопотання, зазначивши, що зазначені у клопотанні ризики є недоведеними, у зв`язку з чим наявні підстави застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши письмові матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до таких висновків.

При розгляді клопотання встановлено, що ОСОБА_3 підозрюється в тому, що 04.09.2022 приблизно о 18:30 годині він разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , за попередньою групою осіб, діючи умисно, маючи умисел на позбавлення життя, нанесли руками та ногами численні удари по голові та різним частинам тіла ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , чим заподіяли останнім тілесні ушкодження у вигляді тупої поєднаної травми тіла, що спричинила смерть останніх.

07.09.2022 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме: вбивство, тобто умисне протиправне заподіянні смерті двом особам, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого правопорушення підтверджується матеріалами клопотання, в тому числі копіями протоколів огляду місця події, допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, а також особистими показаннями підозрюваного про обставини вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, надані при розгляді клопотання, при цьому обґрунтованість підозри на даному етапі не вимагає доведення вказаних фактів та вини підозрюваного у вчиненому діянні поза розумним сумнівом.

Згідно зі ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Кримінальне правопорушення, передбачене п. 1, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється особа, віднесене до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

Відповідно до п. 36 Рішення ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.05.2010 (остаточне 20.08.2010), вбачається, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Слідчий суддя вважає доведеним наявність існування передбаченого статтею 177 КПК України ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності, оскільки він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, має достатню обізнаність, щоб усвідомлювати тяжкість скоєного ним кримінального правопорушення та покарання за його вчинення, офіційно не працює.

При цьому слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення не доведений вказаний у клопотанні ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний раніше не судимий, а вказана у клопотанні тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, як підстава для існування вказаного ризику, не може бути єдиним та достатнім доказом на підтвердження існування вказаного ризику.

Крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя оцінює в сукупності визначені ст. 178 цього Кодексу обставини, зокрема: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан його здоров`я; наявність міцних соціальних зв`язків, відсутність постійного місця роботи; майновий стан; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

При розгляді справи «Боротюк проти України», рішення від 16.03.2011 року, Європейський суд з прав людини у п. 62 наголосив, що «існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (див. рішення у справі «Смирнова проти Росії» (Smirnova v. Russia), заяви №№ 46133/99 і 48183/99, п. 63, ECHR 2003-IX (витяги)). У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів».

Відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

При розгляді клопотання стороною обвинувачення не доведено наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, що є підставою для відмови в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

При цьому, обираючи певний запобіжний захід, слід враховувати одне із загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження (в тому числі і запобіжних заходів), визначене в ст. 132 КПК України, а саме те, що певний захід забезпечення може застосовуватись тоді, коли потреби досудового розслідування виправдовують подібне втручання у права і свободи особи.

Обрання запобіжного заходу має забезпечувати баланс між інтересами підозрюваного та визначеними ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження та інтересами досудового розслідування.

Оскільки матеріали справи дають підстави для обґрунтованої підозри ОСОБА_3 та вказують на наявність ризику того, що він може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, але при цьому не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаному ризику, слідчий суддя вважає за доцільне обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту та необхідність покладення на підозрюваного додаткових обов`язків, які б унеможливили його перебування поза межами житла та дали б змогу контролювати належну процесуальну поведінку підозрюваного. Матеріали клопотання не містять доказів, що такий запобіжний захід, в даному випадку, буде недостатнім, при цьому одночасно такий запобіжний захід, на думку слідчого судді, забезпечить вказаний вище баланс приватних інтересів особи та інтересів досудового розслідування з урахуванням відомостей про особу підозрюваного, який є особою молодого віку, має постійне місце проживання, що належить його матері, має вагітну співмешканку та невдовзі стане батьком.

Крім того, після вчинення інкримінованого кримінального правопорушення підозрюваний не затримувався, залишався за місцем постійного проживання, а також самостійно та добровільно прибував за викликом до слідчого для вручення підозри та до слідчого судді для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Вказане, у свою чергу, також підтверджує той факт, що можливо запобігти встановленому в ході розгляду клопотання ризику переховування від слідства та суду шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Керуючись статтями 176-178, 182, 183, 193-194, 196-197, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

В задоволенні клопотання слідчого, погодженого з прокурором, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 - відмовити.

Застосувати до підозрюваного у кримінальному провадженні №0000396 від 05.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 1, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 (два) місяці, в межах строку досудового розслідування, з 08 вересня 2022 року по 07 листопада 2022 року включно, заборонивши залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням переміщення до найближчого укриття під час оголошення повітряної тривоги, та зобов`язавши підозрюваного прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою.

Покласти на підозрюваного додаткові обов`язки:

- не відлучатись з населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- за наявності паспорта громадянина України для виїзду за кордон здати його на зберігання слідчому до закінчення досудового розслідування;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід та відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_3 , що відповідно до ч. 6 ст. 195 КПК України відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а рівно намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обов`язків, покладених судом на підозрюваного, обвинуваченого при обранні запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі або у вигляді домашнього арешту.

Копію ухвали вручити підозрюваному, захиснику та прокурору.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Строк дії ухвали до 07.11.2022 включно.

Слідчий суддя ОСОБА_1