Провадження № 1-кп/761/2627/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Чайки О.С.,

при секретарі судового засідання Лісковій А.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі Шевченківського районного суду міста Києва, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000286, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.12.2020 відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Труша С.А.,

захисників Гончарова В.М., Пікуліна Р.М.,

обвинуваченого ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

30 червня 2022 року в провадження до судді Шевченківського районного суду міста Києва Чайки О.С. від прокурора Офісу Генерального прокурора Труша С. надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000286, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.12.2020, за обвинуваченням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111 КК України.

У даному кримінальному провадженні ухвалою суду від 01.07.2022 призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому винесено питання, регламентовані ст.ст.314-316 КПК України.

Позиція, клопотання, скарги і заяви учасників судового провадження у підготовчому судовому засіданні.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив призначити судовий розгляд кримінального провадження, вважаючи, що обвинувальний акт відповідає вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Крім того, прокурор просив продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, відповідно до ст. 183 КК України, посилаючись на наявність ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України та зазначив, що більш м`які запобіжні не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений висловив заяву про подальше проведення підготовчого судового засідання у складі колегії, яку підтримали захисники.

При цьому, захисник Пікулін Р.М. у судовому засіданні також надав письмові заперечення, в яких заперечував щодо задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_1 , вказавши, що ризики, зазначенні стороною обвинувачення є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 ніколи не переховувався від органів досудового розслідування та суду, в розшук не оголошувався, крім того, прокурором не доведено можливість обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, при тому, що ОСОБА_1 має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні двох дітей та жінку, яка хворіє тяжкою хворобою та має місце проживання на території України, яка контролюється українською владою, а тому просив обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Захисник Гончаров В.М. підтримав думку іншого захисника та зазначив, що прокурор, заявляючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_1 без визначення розміру застави, не просить суд змінити запобіжний захід, оскільки відносно ОСОБА_1 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання з визначенням розміром застави, а тому суд позбавлений можливості вирішувати заявлене клопотання. Крім того, захисник Гончаров В.М. звернув увагу суду про те, що ОСОБА_1 тривалий строк перебуває під вартою, а тому просив суд зменшити розмір застави, оскільки він є непомірним для обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_1 підтримав думку захисників, заперечував проти клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказавши, що матеріали справи зібранні, слідство завершено, та зазначив, що є особою раніше не судимою та відсутні докази того, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Положення закону, яким керувався суд.

Із норм статті 314 КПК України вбачається, що після отримання обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру або клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження.

Підготовче судове засідання відбувається за участю обвинуваченого (крім випадків, коли здійснювалося спеціальне досудове розслідування), прокурора, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду. Після виконання вимог, передбачених статтями 342-345 цього Кодексу, головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.

У підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення:

1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу;

2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу;

3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу;

4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження;

5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру;

6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

Відповідно до статті 315 КПК України якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 цього Кодексу, суд проводить підготовку до судового розгляду.

2. З метою підготовки до судового розгляду суд:

1) визначає дату та місце проведення судового розгляду;

2) з`ясовує, у відкритому чи закритому судовому засіданні необхідно здійснювати судовий розгляд;

3) з`ясовує питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді;

4) розглядає клопотання учасників судового провадження про:

здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту;

витребування певних речей чи документів;

здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні.

5) вчиняє інші дії, необхідні для підготовки до судового розгляду.

Згідно з вимогами статті 316 КПК України після завершення підготовки до судового розгляду суд постановляє ухвалу про призначення судового розгляду. Судовий розгляд має бути призначений не пізніше десяти днів після постановлення ухвали про його призначення.

У силу ч. 2 ст. 31 КПК України кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів лише за клопотанням обвинуваченого.

Згідно до ч. 3 ст. 35 КПК України визначення судді (запасного судді, слідчого судді), а в разі колегіального розгляду - судді-доповідача для розгляду конкретного провадження здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою під час реєстрації відповідних матеріалів, скарги, клопотання, заяви чи іншого процесуального документа за принципом випадковості та в хронологічному порядку з урахуванням спеціалізації та рівномірного навантаження для кожного судді, заборони брати участь у перевірці вироків та ухвал для судді, який брав участь в ухваленні вироку або ухвали, про перевірку яких порушується питання (крім перегляду за нововиявленими обставинами), перебування суддів у відпустці, відсутності у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відрядженням, а також інших передбачених законом випадків, через які суддя не може здійснювати правосуддя або брати участь у розгляді судових справ. Після визначення судді (запасного судді, слідчого судді) або судді-доповідача для конкретного судового провадження не допускається внесення змін до реєстраційних даних щодо цього провадження, а також видалення цих даних з Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, крім випадків, установлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Висновки та мотиви суду.

Вислухавши думки учасників судового провадження по викладених у ст. 315 КПК України питаннях, вивчивши обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування та розписки про отримання обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт складений у відповідності з вимогами чинного КПК України. Підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою ст. 284 КПК України, для закриття кримінального провадження чи для направлення клопотання для визначення підсудності, а також для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України, не встановлено.

Таким чином, наявні всі підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні (із урахуванням принципів відкритості та гласності), з урахуванням заяви обвинуваченого про розгляд кримінального провадження колегією суддів.

Вирішуючи питання щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 20.07.2022 ОСОБА_1 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави у розмірі 200 (двісті) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 17.09.2022.

Перелік доказів зібраних під час досудового розслідування, що наведений у реєстрі матеріалів досудового розслідування є вагомим, більш детальну оцінку яким суд надасть в ході судового розгляду під час вивчення змісту цих доказів та під час перебування в нарадчій кімнаті при прийнятті остаточного рішення у даному кримінальному провадженні, однак на даній стадії судового провадження, на думку суду, цього достатньо для продовження обвинуваченому запобіжного заходу, про який йдеться у клопотанні прокурора.

Крім того, судом враховуються наявні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Виходячи із загальних визначень вказаних понять, слід відмітити, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» («Klishyn v. Ukraine» № 306/1/04 від 23.02.2012) наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Так, в обґрунтування наявності ризику переховування обвинуваченого від суду, прокурор наводить наступні доводи: тяжкість як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення проти основ національної безпеки, а тому, з метою його уникнення, ОСОБА_1 може переховуватися від суду на тимчасово не підконтрольних територіях України або виїхати до Російської Федерації. Крім того, у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, останній матиме змогу використовувати свої вміння, здобутті під час оперативно-розшукової діяльності, для переховування від суду.

Крім того, прокурор у своєму клопотанні зазначив, що інкримінований обвинуваченому злочин вчинено за фінансової підтримки спецслужб РФ, ОСОБА_1 регулярно отримував грошові кошти від ОСОБА_2 , який в свою чергу отримував грошові кошти від російської сторони, при цьому під час проведення обшуку за фактичним місцем проживання ОСОБА_2 було виявлені грошові кошти, походження яких не встановлено. При цьому, прокурор зазначив, що ОСОБА_2 є підозрюваним в іншому кримінальному провадженні та оголошений в міжнародний розшук, оскільки після внесення застави був звільнений з під варти, внаслідок чого після 24.02.2022 ОСОБА_2 не виклики не з`являвся та на зв`язок не виходив.

Враховуючи тяжкість інкримінованого злочину, а також дані про особу обвинуваченого, в їх сукупності, суд, приходить до висновку про доведеність прокурором у клопотанні ризику можливості обвинуваченим переховуватися від суду.

При цьому суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини у рішенні у справі «Тодоров проти України» («Todorov v. Ukraine» № 16717/05 від 12.04.2012), відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому лише тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку.

Також, прокурор посилається на ризик незаконного впливу на свідків, оскільки обвинувачений ОСОБА_1 , перебуваючи на свободі, може вільно спілкуватися та координувати свої дії разом з ОСОБА_2 , який є підозрюваним в іншому кримінальному провадженні та перебуває в розшуку, для приховування слідів вчинення кримінальних правопорушень та здійснення впливу на свідків з метою спонукання останніх до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі. При цьому, прокурор зазначив, що тривалий період служби обвинуваченого в органах Служби безпеки України свідчить про тісні та міцні зв`язки останнього з керівниками органів влади, правоохоронними органами та з іншими особами, а тому у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, може використовувати їх для впливу на свідків, а також з метою уникнення кримінального покарання іншим чином.

Оцінюючи можливість впливу на свідків, суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання, зокрема, свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

Вказане дає підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу зі сторони обвинуваченого на свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань, що, в свою чергу, зможе перешкодити проведенню належного судового розгляду.

Із огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що ризик незаконного впливу на свідків продовжує існувати, що обумовлює необхідність продовження до обвинуваченого запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

Крім того, суд також приходить до переконання про існування на даний час ризику того, що ОСОБА_1 може вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з тим, що на даний час вторгнення Російської Федерації на територію України триває, останній може продовжити вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Під час надання оцінки наявності ризиків переховуватись від органу досудового розслідування та вчинити нове кримінальне правопорушення, судом також враховується, що згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-IX від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» із урахуванням продовження строку дії правового режиму згідно Указу Президента № 341/2022 від 17.05.2022, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Судом враховано дані про особу обвинуваченого ОСОБА_1 , його вік, стан здоров`я, дані про соціальні зв`язки та спосіб життя, з урахуванням чого суд не знаходить підстав для застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, оскільки враховуючи наявні ризики, підвищену суспільну-небезпеку інкримінованого ОСОБА_1 кримінального правопорушення, в даному випадку загальносуспільний інтерес переважає його інтереси на особисту свободу. Слід зазначити, що судом не встановлено обставин, що за станом здоров`я обвинувачений не може утримуватися в умовах слідчого ізолятору.

Характеризуючи дані обвинуваченого ОСОБА_1 , наявність місця проживання, перебування його у шлюбі, наявність у нього повнолітньої дитини, яка навчається, та наявність матері похилого віку, яка потребує догляду, не переважають можливих ризиків неправомірної його поведінки.

Враховуючи, що стороною захисту не надано переконливих та документально підтверджених даних, які б на теперішній час унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою, суд приходить до висновку, що сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватими у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, відомості, які характеризують особу обвинуваченого, свідчать, що на даний час продовження строку тримання під вартою обвинуваченому не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, обставинами, які дають підстави стверджувати про наявність публічного інтересу, що виправдовує виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

Доводи сторони захисту не спростовують обґрунтованості необхідності та виправданості продовження до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки не містять відомостей про обставини, які не були враховані під час вирішення питання про обрання та продовження строку його дії під час досудового слідства та судового провадження.

Крім того, посилання сторони захисту на тривалість перебування обвинуваченого під вартою не може бути безумовною підставою для зміни запобіжного заходу, оскільки вказана обставина, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, не враховується при обранні запобіжного заходу та вирішенні питання доцільності тримання під вартою особи, щодо якої існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення, а інші альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого, тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу.

Слід зауважити, що ч. 4 ст. 183 КПК України передбачає чіткий перелік випадків, коли слідчий суддя має право не визначати розмір застави, а саме: під час дії воєнного стану слідчий суддя, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи обсяг обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину, з огляду на високий ступінь встановлених ризиків, враховуючи запровадження воєнного стану в Україні через збройну агресію Росії, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого в ході судового слідства, виконання процесуальних рішень у справі, дійшов висновку, що застосування застави у даному випадку також не зможе забезпечити ефективного уникнення встановлених ризиків, у зв`язку з чим застава не застосовується.

Отже, суд вважає доведеним наявність, заявлених ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, на які вказує прокурор, у зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню, оскільки, в даному випадку запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, як захід процесуального примусу, є виправданим.

Керуючись статтями 131, 132, 176-178, 314-315, 372, 532 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора Труша С.А. про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_1 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави терміном на 60 (шістдесят) днів, тобто до 11 листопада 2022 року включно.

Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111 КК України, відомості щодо яких внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000286 від 04.12.2020, який відбудеться у приміщенні суду за адресою: місто Київ, вул. Дегтярівська, 31-А - на 21 вересня 2022 року об 11 годині 30 хвилин.

Про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання повідомити учасників кримінального провадження.

Судовий розгляд здійснювати у відкритому судовому засіданні у складі колегії суддів.

Кримінальне провадження № 1-кп/761/2627/2022 (справа № 761/11793/22) за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111 КК України, передати до кримінальної канцелярії для визначення складу колегії суддів.

Копію ухвали вручити присутнім учасникам судового провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду в частині продовження запобіжного заходу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Суддя О.С. Чайка