ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1203/22 Справа № 202/4005/22 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого, судді - доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4

в режимі відеоконференції:
прокурора ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Острівське Первомайського району АР Крим, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2022 року задоволено клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську, ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на гауптвахті до 18 вересня 2022 року.
Визначено заставу у розмірі двохсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб, у сумі 520 000 (п`ятсот двадцяти тисяч) гривень. У разі внесення застави вирішено покласти на підозрюваного ОСОБА_6 процесуальні обов`язки, передбачені п. п. 1, 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України. Термін дії процесуальних обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, встановлено до 18 вересня 2022 року включно.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення, яким неможливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Слідчим суддею враховано дані про особу підозрюваного, який є військовослужбовцем та вчинив кримінальне правопорушення під час воєнного стану. Взято до уваги, що останній раніше не судимий, має постійне місце проживання, однак, на думку слідчого судді, вказані обставини не можуть слугувати достатньою підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

В обґрунтування своєї скарги посилається на те, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а заявлені ризики є недоведеними, оскільки органом досудового розслідування не надано доказів незаконного впливу на свідків та здійснення спроб переховування.
Зазначає, що судом не враховані дані про особу підозрюваного, який з 2019 року уклав контракт з ЗСУ та проходив військову службу, приймав участь в антитерористичній операції, за військової служби сумлінно виконував покладені на нього обов`язки, ніколи не здійснював спроб дезертирства, має постійне місце проживання.
Вказує про те, що визначений розмір застави є завідомо непомірним для підозрюваного, оскільки ОСОБА_6 не має у приватній власності рухомого та нерухомого майна, розмір його заробітної плати є середнім, а тому визначення застави у сумі 520 000 грн. є неспіввимірним та не відповідає майновому стану підозрюваного.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного та захисника, які апеляційну скаргу підтримали, на її задоволенні наполягали з викладених у ній підстав; прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, посилаючись на законність та обгрунтованість оскаржуваної ухвали слідчого судді і відсутність підстав для застосування до підозрюваного менш обтяжливого запобіжного заходу або зменшення розміру визначеної судом застави; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Так, згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_6 під вартою цих вимог закону дотримався частково.

Так, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про існування обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, оскільки даний факт підтверджується зібраними стороною обвинувачення доказами.
Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Як вбачається з наданих матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зокрема: витягом з ЄРДР; повідомленням командира військової частини НОМЕР_1 №813/881 від 21 липня 2022 року; витягом з наказу командира військової частини про призначення ОСОБА_6 на посаду старшого навідника гранотаметного відділення взводу вогневої підтримки десантно-штурмової роти 1 батальйону військової частини НОМЕР_1 ; протоколами допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які в своїй сукупності дають підстави грунтовно припускати, що ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем, 21 липня 2022 року о 13:11, перебуваючи на території місця тимчасової дислокації, відкрито відмовився виконати бойовий наказ начальника, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони ЗСУ на зазначеній ділянці.

З наведених обставин слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_6 в обсязі, достатньому для застосування запобіжного заходу, з яким колегія суддів погоджується.
Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
Також є правильними висновки суду першої інстанції щодо наявності відносно ОСОБА_6 ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України у виді переховування від органів досудового розслідування та суду, продовження злочинної діяльності з огляду на те, що відносно останнього існує обґрунтована підозра у скоєні кримінального правопорушення, яке за правилами ст. 12 КК України є тяжким злочином, та за яке передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, що може спонукати останнього до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.
Беручи до уваги, що підозрюваний зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що значно територіально віддалене від місця розташування органу досудового розслідування, ризик переховування є обгрунтованим і вагомим. Колегією суддів також враховуються дані про особу підозрюваного, який є особою молодого віку, офіційно не працевлаштований, міцних соціальних зв`язків та утриманців не має.

Згідно практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Надаючи оцінку ймовірності переховування цього підозрюваного від досудового розслідування та суду, колегія суддів приходить до висновку про існування достатньо високої вірогідності того, що останній з метою уникнення можливого покарання може вдатися до відповідних дій.
Також останній, перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на свідків з метою схилення їх до надання показань певного змісту, оскільки останні надають викривальні показання та є співслужбовцями ОСОБА_6 , якому відомі місця перебування останніх.
Крім того, сутність інкримінованого цьому підозрюваному кримінального правопорушення полягає у порушенні встановленого порядку несення військової служби - відкритій відмові виконати наказ начальника в умовах воєнного стану, що дає підстави грунтовно припускати, що ОСОБА_6 схильний до порушення встановлених правил, і свідчить як про можливість вчинення ним інших злочинів, так і про вагомість інших встановлених щодо нього ризиків.
З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що встановлені щодо цього підозрюваного ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України існують, є реальними, вагомими і не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання його під вартою, у зв`язку із чим апеляційні вимоги щодо застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу задоволенню не підлягають.
Разом із тим, обговорюючи апеляційні доводи захисту щодо розміру застави, колегія суддів вважає їх такими, що заслуговують на увагу.
Так, згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України, передбачено, що розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину - від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Норма ч. 5 ст. 182 КПК України надає можливість у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних відповідно.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що слідчим суддею не наведено змістовного обґрунтування необхідності визначення застави у розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

У рішеннях ЄСПЛ неодноразово висловлювалася думка про те, що розмір застави повинен встановлюватися головною мірою з урахуванням особи підсудного, належної йому власності, його стосунків з поручителями, іншими словами - з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі (Неймайстер проти Австрії, рішення від 27.06.1968 р.; Гафа проти Мальти, рішення від 22.05.2018).
ЕСПЛ 13 січня 2022 року виніс рішення у справі «Істоміна проти України» (Istomina V. Ukraine, заява № 23312/15), у якому зазначив, що застава має на меті передусім забезпечення явки особи на судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням його/її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду.
Колегія суддів враховує обставини кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 , наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, який є особою молодого віку, раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався, не працевлаштований, проходить військову службу за контрактом. Також приймається до уваги відсутність в матеріалах справи даних про те, що останній є власником нерухомого та рухомого майна, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе зменшити розмір застави до 100 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Вказаний розмір застави, на думку апеляційного суду, буде співмірним та пропорційним щодо конкретної особи, необхідним і достатнім для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та досягненню завдань кримінального провадження.

За викладених обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу захисника належить задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, виходячи з положень ч. 5 ст. 182 КПК України, у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 липня 2022 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) ТУ ДБР, розташованого у м. Краматорську, ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на гауптвахті до 18 вересня 2022 року.
Визначити заставу у розмірі ста прожиткових мінімумів для працездатних осіб, у сумі 260 000 (двісті шістдесят тисяч) гривень.
У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_6 процесуальні обов`язки, передбачені п. п. 1, 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
-прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;
-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого або прокурора;
- повідомляти слідчого, прокурора про зміну місця проживання та/або роботи;
- здати на зберігання до відповідних державних органів державної влади свій паспорт (паспорти для виїзду за кордон), інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії процесуальних обов`язків покладених судом, у разі внесення застави встановити до 18 вересня 2022 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3