Справа № 347/652/22
Провадження № 1-кс/347/192/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2022 року Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
слідчого ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Косів клопотання слідчого СВ Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 , подане в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000079 від 25.04.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, про арешт тимчасово вилученого майна,
В С Т А Н О В И В:
26.04.2022 року слідчий СВ Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області капітан поліції ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про арешт майна за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000079 від 25.04.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.
Із клопотання вбачається, що ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим, в тому числі за майнові злочини, востаннє 11.10.2021 року Косівським районним судом Івано-Франківської області за ч.2 ст. 185, 71, 72 КК України, до покарання у виді 1 рік 8 місяців обмеження волі, на шлях виправлення не став, правильних висновків не зробив, та в умовах військового стану у період відбуття покарання вчинив нове умисне кримінальне правопорушення за наступних обставин: близько 01:00 години 24.04.2022 року ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні охорони аеропорту, що за адресою: АДРЕСА_1 , розпивав алкогольні напої з ОСОБА_6 . У зазначений час між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_5 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 та бажаючи настання таких наслідків, наніс останньому декілька ударів в ділянку голови, в результаті чого ОСОБА_6 втратив свідомість. Після цього, усвідомлюючи, що ОСОБА_6 перебуває без свідомості, у ОСОБА_5 виник умисел на таємне викрадення майна ОСОБА_6 . У свою чергу ОСОБА_5 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, керуючись корисливими мотивами, спрямованими на таємне викрадення чужого майна, таємне викрав з кишень куртки ОСОБА_6 належні останньому речі, а саме мобільний телефон марки і моделі Samsung Galaxy A-32, чорного кольору, у чохлі чорного кольору, в якому були вмонтовані sim-картки операторів мобільного зв`язку; гарнітуру (навушники) до мобільного телефону чорного кольору; грошові кошти у сумі 500 гривень, а також матерчату кепку чорного кольору та сонцезахисні окуляри, які були одягнуті на ОСОБА_6 .
У подальшому, ОСОБА_5 місце вчинення кримінального правопорушення покинув, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду.
25.04.2022 ОСОБА_5 був затриманий у порядку ст.208 КПК України, під час його затримання було здійснено обшук особи. При проведенні обшуку ОСОБА_5 виявлено та вилучено мобільний телефон марки і моделі Samsung Galaxy A-32, чорного кольору, у чохлі чорного кольору, з наступними ідентифікаторами мобільного обладнання НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , в якому були вмонтовані sim-карти операторів мобільного зв`язку ПАТ «Київстар» та ПАТ «МТС Україна» з абонентськими номерами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ; гарнітуру (навушники) до мобільного телефону чорного кольору.
Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
25.04.2022 року вилучені у затриманого ОСОБА_5 речі, а саме: мобільний телефон та гарнітура (навушники), визнано речовими доказами, на які слідчий просить накласти арешт.
Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав та просить суд його задовольнити повністю.
Прокурор вважає клопотання обґрунтованим та просить його задовольнити.
Власник/володілець майна, на яке передбачається накласти арешт, в судове засідання не прибув, повідомлений про час та місце судового засідання шляхом телефонограми.
За змістом ч.1 ст.172 КПК України встановлено дводенний строк розгляду клопотання про арешт майна з дня його надходження до суду, а неприбуття в судове засідання осіб, вказаних у даній статті не є перешкодою для розгляду клопотання. Отже, суд вважає за можливе розглянути дане клопотання у відсутності власника речового доказу ОСОБА_6 .
Дослідивши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання (а.с.3), копію протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію (а.с.4), копію протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення (а.с.5-6), копію протоколу допиту підозрюваного (а.с.7-8), копію протоколу допиту потерпілого (а.с.9-10), копію постанови про визнання речовим доказом від 25.04.2022 року (а.с.11) - слідчий суддя вбачає підстави для задоволення даного клопотання, оскільки в даному випадку існують ризики зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Крім того, відповідно до ч.9 ст.100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Дослідивши матеріали клопотання, враховуючи, що вказані в клопотанні речі мають значення речових доказів в межах кримінального провадження №0000079 від 25.04.2022 року, а тому, з метою їх збереження як речових доказів та предметів дослідження під час проведення відповідних експертиз, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна. А згідно ст.132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
Європейський суд з прав людини також зазначає, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.
Слідчим суддею встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні ще не закінчено, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження відповідно до ст.131 КПК України, а тому наразі існує необхідність такого арешту для збереження майна як речових доказів, що слідчим повністю доведено.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 170-175, 372 КПК України, слідчий суддя
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задовольнити повністю.
Накласти арешт на: мобільний телефон марки і моделі Samsung Galaxy A-32, чорного кольору, у чохлі чорного кольору, з наступними ідентифікаторами мобільного обладнання - НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , в якому були вмонтовані sim-карти операторів мобільного зв`язку ПАТ «Київстар» та ПАТ «МТС Україна» з абонентськими номерами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ; гарнітуру (навушники) до мобільного телефону чорного кольору, які вилучені під час затримання 25.04.2022 року у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою збереження речових доказів.
Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним протягом п`яти днів з дня її отримання.
Арешт може бути скасований в порядку ст.174 КПК України.

Слідчий суддя: ОСОБА_1