ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 вересня 2022 року місто Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участі:
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Фастові об`єднане кримінальне провадження № 00041266 та № 0000472 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Веприк Фастівського району Київської області, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.185, ч. 2 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:

12 жовтня 2020 року близько 13 години 00 хвилин, перебуваючи по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вирішив вчинити крадіжку з території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_7 , де він проводив ремонтні роботи з дозволу власниці.

Для цього, того ж дня, ОСОБА_4 прибув до території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де за допомогою наданого йому раніше власницею ключа, відкрив вхідні двері, після чого потрапив до приміщення будинку.

Реалізуючи свій протиправний злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення за рахунок викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, з приміщення будинку за вищезгаданою адресою здійснив таємне викрадення належних ОСОБА_7 безпровідного маршрутизатора «TP-LINK TL-WR940N», вартість якого становить 426 гривень 33 копійки, мийки високого тиску «Makita HW101», вартість якої становить 1414 гривень 80 копійок, бензотримера (мотокоса) «Werk WB05300 (ВР74402)», вартість якого становить 845 гривень 50 копійок, газонокосарки «AL-KO Classic 4/27Е (1 13528)», вартість якої становить 2474 гривні 63 копійки та коси електричної (тример садовий) «Зеніт ЗТС-1450», вартість якої становить 1498 гривень 55 копійок, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 6659 гривень 81 копійка.

Згідно з вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 26.05.2021 засуджений за вчинення 07.09.2020 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємного викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаного з проникненням у приміщення, до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від реального відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

Таким чином, оскільки до вчинення ОСОБА_4 12.10.2020 крадіжки у потерпілої ОСОБА_7 , ОСОБА_4 вже вчинив крадіжку з проникненням - злочин, передбачений ч. 3 ст.185 КК України, тому його дії з урахуванням зміненого прокурором обвинувачення слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України як крадіжку, вчинену повторно.

Крім цього, 20 листопада 2020 року близько 14 години 00 хвилин, ОСОБА_4 перебуваючи по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вирішив вчинити крадіжку з території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_7 , де він проводив ремонтні роботи з дозволу власниці.

Для цього, того ж дня, ОСОБА_4 прибув до території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де за допомогою наданого йому раніше власницею ключа, відкрив вхідні двері, після чого потрапив до приміщення будинку.

Реалізуючи свій протиправний злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення за рахунок викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, з приміщення будинку за вищезгаданою адресою здійснив таємне викрадення належного ОСОБА_7 телевізора «Samsung PS43D450A2W», вартість якого становить 3733 гривні 33 копійки, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 3733 гривні 33 копійки.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив крадіжку повторно, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.

Крім цього, 24 листопада 2020 року близько 13 години 00 хвилин, ОСОБА_4 перебуваючи по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вирішив вчинити крадіжку з території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_7 , де він проводив ремонтні роботи з дозволу власниці.

Для цього, того ж дня, ОСОБА_4 прибув до території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де за допомогою наданого йому раніше власницею ключа, відкрив вхідні двері, після чого потрапив до приміщення будинку.

Реалізуючи свій протиправний злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення за рахунок викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, з приміщення будинку за вищезгаданою адресою здійснив таємне викрадення належної ОСОБА_7 морозильної камери «ВЕКО-RFNE312E23X», вартість якої становить 8762 гривні 60 копійок, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 8762 гривні 60 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив крадіжку повторно, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.

Крім цього, 27 листопада 2020 року близько 14 години 00 хвилин, ОСОБА_4 перебуваючи по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вирішив вчинити крадіжку з території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_7 , де він проводив ремонтні роботи з дозволу власниці.

Для цього, того ж дня, ОСОБА_4 прибув до території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де за допомогою наданого йому раніше власницею ключа, відкрив вхідні двері, після чого потрапив до приміщення будинку.

Реалізуючи свій протиправний злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення за рахунок викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, з приміщення будинку за вищезгаданою адресою здійснив таємне викрадення належного ОСОБА_7 холодильника «Samsung RL48RSBSW», вартість якого становить 6422 гривні 00 копійок, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 6422 гривні 00 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив крадіжку повторно, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст.185 КК України.

Крім цього, 02 грудня 2020 року близько 16 години 00 хвилин, ОСОБА_4 перебуваючи по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вирішив вчинити крадіжку з території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_7 , де він проводив ремонтні роботи з дозволу власниці.

Для цього, того ж дня, ОСОБА_4 прибув до території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де за допомогою наданого йому раніше власницею ключа, відкрив вхідні двері, після чого потрапив до приміщення будинку.

Реалізуючи свій протиправний злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення за рахунок викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, з приміщення будинку за вищезгаданою адресою здійснив таємне викрадення належної ОСОБА_7 пральної машинки «Hotpoint-Arston AQS63F29EU», вартість якої становить 5466 гривень 33 копійки, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 5466 гривень 33 копійки.

Таким чином ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненого повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.

Крім того, 11.07.2021 близько 22 години 40 хвилин водій ОСОБА_4 , в порушення вимог п. 2.1 а) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених вдію з 01.01.2002 (далі - Правила дорожнього руху) відповідно до якого «водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортний засобом відповідної категорії» не маючи посвідчення водія відповідної категорії, керуючи технічно справним автомобілем «DAEWOO LANOS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Шевченка с. Веприк Фастівського району Київської області в напрямку м. Фастів, в порушення вимог п. 2.3 б) Правил дорожнього руху, відповідно до якого «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважнішим, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та рухався із швидкістю близько 80... 100 км/год, чим порушив вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху, відповідно до якого «у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год», у зв`язку із чим поблизу домоволодіння № 80, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який рухався в попутному напрямку по правому краю проїзної частини.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження: закрита травма грудної клітини з переломами ребер зліва і крововиливом в ліву плевральну порожнину; закрита травма живота з розривами селезінки, печінки, крововиливами в шлунково-ободову зв`язку, брижу ободової кишки і черевну порожнину; закриті переломи стегнової кістки і кісток заплесни зліва; рана і садна на обличчі, рана, садна і подряпина на верхніх кінцівках, рана на лівому стегні. Описані тілесні ушкодження в комплексі являють собою поєднану травму тіла, що виникла в результаті дії тупого (их) предмета (ів), окрім подряпини, що виникла в результаті дії предмету з гострим краєм або кінцем, незадовго до настання смерті. Дана поєднана травма могла утворитися при дорожньо-транспортній пригоді (наїзд автомобілем на пішохода) має ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя і перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням смерті.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 2.1 а), 2.3 б) та 12.4 Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілого ОСОБА_8 .

Таким чином ОСОБА_4 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та пояснив суду, що він проживав разом з ОСОБА_7 в її будинку в Борові, потім поїхали в Рівненську область, де в них народилася дитина. Будинок вона надала своїй подрузі в оренду. Через деякий час він поїхав у ОСОБА_9 робити ремонт в будинку. Він повиносив усі речі, які там були, продав їх майже усі. Пізніше викрадені речі повернув, все окрім холодильника.

Цивільний позов заявлений ОСОБА_7 визнає частково, а саме в частині матеріальної шкоди, однак не визнає в частині моральної шкоди, оскільки вважає, що моральна шкода завдана не була.

Щодо вчинення дорожньо-транспортної пригоди, то він пояснив, що 11.07.2021 він повечеряв з кумом, після чого близько 22:40 год. він сів у автомобіль кума за кермо та повіз його додому. Під час руху автомобілем він збив чоловіка. Він одразу поклав потерпілого збитого чоловіка до автомобіля та завіз у лікарню.

У вчиненому щиро кається та просить суд його суворо його не карати.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 , суду надала наступні покази, що вона з чоловіком ОСОБА_8 були у своїх друзів, святкували хрестини, після чого вирішили піти до неї додому й продовжити святкувати. Чоловік з кумом взяли тачку, поставили на неї колонки й повзли до них додому, чоловік йшов попереду. Коли вийшла на вулицю, то почула удар і побачила чоловіка на землі. Самого удару автомобілем вона не бачила. ОСОБА_4 поклав її чоловіка до автомобіля та завіз у лікарню. Внаслідок ДТП її чоловік помер.

Щодо міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 покладається на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилася, подала на адресу суду заяву відповідно до якої просить суд розглядати кримінальне провадження без її участі, оскільки вона на даний час проживає в іншій області та доглядає малолітню дитину з вадами здоров`я, а тому з`явитися до суду не має можливості. Цивільний позов заявлений нею підтримує у повному обсязі та просить суд призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі.

З наведеного вище видно, що показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту пред`явленого обвинувачення та обставин вчинення кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини кримінального правопорушення і судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а потерпілі надали суду заяви, в яких просили суд розглядати кримінальне провадження без їх участі, суд, роз`яснивши присутнім учасникам положення ст. 349 КПК України, за згодою обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 та прокурора провів судовий розгляд із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та роз`яснив про позбавлення права на їх оскарження в апеляційному порядку.

Проаналізувавши викладене вище, суд зазначає таке.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. ст. 185, ч. 2 ст. 286 КК України повністю знайшла своє підтвердження під час судового розгляду.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані:

за ч. 2 ст. 185 КК України як крадіжка, вчинена повторно;

за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Згідно з документами, що характеризують особистість обвинуваченого ОСОБА_4 , він раніше судимий, в тому числі за вчинення корисливих злочинів проти власності, вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України в період іспитового строку, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушень, повернення викраденого майна, надання допомоги потерпілому, після вчинення злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 2 ст. ст. 185, ч. 2 ст. 286 КК України, виходячи з вимог ст. ст. 50 та 65 КК України, враховуючи характер, суспільну небезпечність та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжкого та тяжкого злочинів, обставини вчинення кримінальних правопорушень, вчинення злочину під час іспитового строку, думку потерпілої ОСОБА_7 , яка просила призначити покарання у виді позбавлення волі, дані про особу обвинуваченого, який вину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, його поведінку після вчинення кримінальних правопорушень, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими, суд вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 286 КК України, із застосуванням положень статті 68, 69-1, ч. 1 ст. 70 та ст. 71 КК України.

При цьому, суд звертає увагу що обвинувачений був засуджений вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 26.05.2021 з ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі з іспитовим строком тривалістю в один рік. Покарання за цим вироком не відбуте, засудженого ОСОБА_4 не звільнено від відбування покарання. З огляду на це при призначенні остаточного покарання слід керуватися положеннями ст. 71 КК України, частково приєднавши невідбуте покарання за попереднім вироком до остаточного покарання за новим вироком.

На думку суду, таке покарання буде достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 , слід рахувати з дня проголошення вироку 12.09.2022.

До набрання вироком законної сили обвинуваченому ОСОБА_4 слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Судові витрати відповідно до довідок про витрати на проведення експертиз під час досудового розслідування у кримінальному провадженні за висновками експертиз: № СЕ-19/111-20/62137-ТВ від 24.12.2020, № СЕ-19/111-21/2311-ТВ від 22.01.2021, № СК-19/111-21/33731-ІТ, № СЕ-19/111-21/33727-ІТ від 19.08.2021 у загальній сумі складають 7289 грн. 79 коп.

Згідно зі ст. 124 КПК України вказані судові витрати слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 4 ст.174 КПК України арешт майна, накладений ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20.07.2021, - скасувати.

Питання речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Щодо заявленого потерпілою ОСОБА_7 цивільного позову, то суд звертає увагу на наступне.

Потерпіла ОСОБА_7 до початку судового розгляду подала до суду цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди в розмірі 5 466,33 грн. та моральної шкоди в сумі 10 000 грн.

Під час розгляду справи, потерпіла ОСОБА_7 , подала на адресу суду заяву відповідно до якої підтримала заявлений нею цивільний позов.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав цивільний позов у частині матеріальної шкоди на суму 5466,33 грн., а цивільний позов в частині моральної шкоди не визнав.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Вирішуючи, заявлений у судовому засіданні потерпілою ОСОБА_7 цивільний позов суд доходить висновку, що його необхідно задовольнити частково, оскільки матеріальні збитки потерпілої підтверджуються матеріалами кримінального провадження та визнаються обвинуваченим ОСОБА_4 . Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, то суд звертає увагу, що моральна шкода ОСОБА_7 полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із втратою свого майна, тому суд вважає за доцільне задовольнити цивільний позов потерпілої в частині моральної шкоди частково на суму 5000 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 100, 124, 129, 349, 369-371, 373, 374, 376, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді двох років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 286 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.

На підставі ст.ст. 33, 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 26.05.2021, остаточно призначивши покарання ОСОБА_4 у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня проголошення вироку з 12.09.2022.

До набрання вироком законної сили обрати ОСОБА_4 запобіжний захід, у виді тримання під вартою.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 5466 (п`ять тисяч чотириста шістдесят шість) грн. 33 копійки матеріальної шкоди та 5 000 (п`ять тисяч) грн. моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі - 7 289 (сім тисяч двісті вісімдесят дев`ять) грн. 79 копійок у дохід держави.

Арешт майна, накладений ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20.07.2021 скасувати.

Речові докази після набрання вироком законної сили, а саме:
?косу електричну (тример садовий) «Зеніт ЗТС-1450», телевізор «Samsung PS43D450A2W», морозильну камеру «BEKO-RFNE312E3X» та холодильник «Samsung RL48RSBSW», бензотример (мотокоса) «Werk WB05300 (ВР74402)» безпровідний маршрутизатор «ТР-LINK TL-WR940N», газонокосарка «AL-KO Classic 4/27E (113528)», мийку високого тиску «Makita HW101», передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 залишити останній.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання копії вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1