Провадження №1-кп/521/537/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2022 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду, у режимі відеоконференції, кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР 25.09.2019 року за № 0002976, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області, м. Ізмаїл, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого до взяття під варту за адресою: АДРЕСА_1 , який відбуває покарання в Державній установі «Одеська виправна колонія (№14)» за адресою: м. Одеса, вул. Краснова 2-А, засуджений вироком Приморського районного суду м. Одеси від 12.12.2011 року за вчинення злочинів, передбачених п.6 ч.2 ст. 115, ч.4 ст.187, ст. 70 КК України, до 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 12 грудня 2011 року був засуджений Приморським районним судом м. Одеси за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого п. 6, ч. 2, ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 70 КК України КК України та йому було призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 1 років з конфіскацією майна.

Згідно вироку суду 07.09.2018 року ОСОБА_5 прибув до ДУ «ОВК № 14», що розташована, за адресою: м. Одеса, вул. Краснова 2-А, де він був ознайомлений з режимом утримання та розпорядком дня вказаної установи.

Засуджений ОСОБА_5 до праці на виробництві ДУ «ОВК №14» не залучався, у зв`язку з небажанням працювати, жодних заохочень не має, систематично порушує режим утримання вказаної установи, за що на останнього неодноразово накладались стягнення з боку адміністрації ДУ «ОВК № 14».
З моменту прибуття до ДУ «ОВК (№ 14)» засуджений ОСОБА_5 мав 28 стягнень, 7 разів він помішувався до дисциплінарного ізолятору ДУ «ОВК № 14», 1 раз переводився до приміщення камерного типу вказаної установи, однак належних з цього висновків для себе не зробив, ставати на шлях виправлення не бажає та продовжує негативно впливати на поведінку інших засуджених.

Так, 11.06.2019 року начальником ОВК № 14, за перешкоджання обшуку, ОСОБА_5 , після проведеного розслідування було поміщено до дисциплінарного ізолятору установи строком на 14 діб.

Крім того, на підставі ухвали Малиновського районного суду міста Одеси від 26.06.2019, засудженого ОСОБА_5 18.07.2019 було поміщено до приміщення камерного типу, строком на 1 місяць.

Перебуваючи у ПКТ, засуджений ОСОБА_5 допустив ще одне порушення установленого порядку відбування покарання, що виразилось у тому, що 09.08.2019 року приблизно о 08 годині 00 хвилин оперуповноваженим оперативного відділу ДУ «ОВК №14» лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_6 сумісно з черговим помічником начальника ДУ «ОСІ» № 14 лейтенантом поліції ОСОБА_7 в прогулянковому дворику ДІЗО/ПКТ, згідно ч. З ст. 107 КВК України та Правил внутрішнього розпорядку виконання покарань, засудженому ОСОБА_5 після закінчення прогулянки було висунуто законну вимогу здійснити прибирання прогулянкового дворику та видано для цього необхідний інвентар. Крім того, особі було роз`яснено на підставі чого ставиться така вимога, роз`яснені його права, та він був попереджений про кримінальну відповідальність за сг. 391 КК України, Однак, засуджений ОСОБА_5 в категоричній формі відмовився виконувати дану вимогу.

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся, та повністю підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини за яких він відбуваючи покарання в ДУ «ОВК № 14» порушував режим утримання та не виконував законні вимоги представників адміністрації установи виконання покарань.
Окрім повного визнання своєї вини, винна обвинуваченого ОСОБА_5 , в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю доказана і підтверджується зібраними в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами, дослідження яких відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України за згодою учасників кримінального провадження судом визнано недоцільним щодо тих обставин, які ніким не оскаржуються і обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання.
При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим та учасниками обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позиції, та роз`яснено положення ч. 3 ст. 349 КПК України.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєному кримінальному правопорушенні повністю доказана та кваліфікує його дії за ст. 391 КК України, за кваліфікуючими ознаками: злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо така особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).

При призначенні ОСОБА_5 покарання суд керується загальними принципами призначення покарання, визначеними в ст. 50, 65 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає повне визнання вини у скоєному кримінальному правопорушенні, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин справи, що обтяжують покарання, в ході судового розгляду не встановлено.
При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення яий відноситься до категорії нетяжких, особу винного який по місцю відбування покарання характеризується, як злісний порушник режиму утримання, наявність обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обтяжуючих обставин.

Вивчивши дані про особу обвинуваченого, приймаючи до уваги дані про системність вчинення злочинів у минулому та вчинення злочину в умовах відбуття покарання у вигляді позбавлення волі, суд приходить до висновку про стійкість тенденції до продовження ОСОБА_5 злочинної діяльності та небажання становитися на шлях виправлення.

На підставі викладеного, суд вважає за можливе обрати обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції осудної статті, із застосуванням положень ст. 71 КК України, вважаючи, що його перевиховання та виправлення не можливі без ізоляції від суспільства, а обраний вид та розмір покарання, за сукупністю вироків, буде достатніми для попередження скоєння ОСОБА_5 нових правопорушень.

При цьому суд вважає, що підстави для застосування до ОСОБА_5 положень ст. 69, 75 КК України, відсутні.

Судові витрати по справі відсутні.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 71 КК до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 12.12.2011 року та остаточно призначити покарання за сукупністю вироків у вигляді позбавлення волі на строк 2 (роки) роки 7 (сім) місяців та 10 (десять) днів.
Початок загального строку відбуття покарання за сукупністю вироків, у вигляді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_5 обчислювати з 24.05.2022 року.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.
Речові докази у кримінальному провадженні - CD-R диск залишити при матеріалах досудового розслідування, які знаходяться у прокурора.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1