Справа № 522/7120/22
Провадження № 1-кп/522/1824/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
здійснивши судовий розгляд у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси № 106 на підставі обвинувального акту, у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001176 від 25.09.2021 року стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тбілісі, Республіки Грузії, громадянина Республіки Грузії, грузина, який має вищу освіту, не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до події проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , наразі проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
24 вересня 2021 року приблизно о 17 годині 20 хвилин ОСОБА_3 , зайшов до відділення № 19 АТ КБ «Приватбанк», яке розташоване за адресою: м. Одеса, проспект Шевченка, 27.
Маючи намір, направлений на використання завідомо підробленого документу, а саме паспорту громадянина України, ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, достовірно знаючи, що на першій та третій сторінках документу проведена заміна первісного фотознімку власника на наявний, пред`явив завідомо підроблений документ паспорт громадянина України, серії НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданий 29.06.2002 року Гагарінським РВ УМВС України в місті Севастополь, спеціалісту по обслуговуванню клієнтів відділення № 19 АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_7 , для подальшого відкриття рахунку в банку.
Таким чином, встановлені достатні підстави вважати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України за ознаками: використання завідомо підробленого документу.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні проступку визнав, та підтвердив, що дійсно вчинив даний проступок за вказаних в обвинувальному акті обставинах. Пояснив, що замовив через «Телеграм-канал» в мережі Інтернет паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , оскільки він хворіє на онко-захворювання та маючи паспорт громадянина України легше лікуватись. Взявши підроблений паспорт, достовірно знаючи, що він підроблений, він пішов до відділення «Приватбанк», яке знаходиться на проспекті Шевченка, де мав намір відкрити рахунок. Однак працівники банку викликали поліцію. Свою вину визнав, просив суворо не карати.
Просив суд врахувати, що він не працює та тяжко хворіє на онкологічне захворювання, що потребує значних витрат, тому не матиме змоги сплатити штраф, просив призначити йому покарання у виді обмеження волі і на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 , просив суворо не карати його підзахисного та призначити йому покарання у виді обмеження волі і на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком.
Прокурор просив призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі строком до одного року, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.
Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
У зв`язку із зазначеними обставинами, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому провадженні не досліджувалися, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.
Приймаючи до уваги вище вказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, повністю доведена.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 358 КК України як використання завідомо підробленого документу.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Призначаючи покарання обвинуваченому суд, керуючись положеннями ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Статтею 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.
Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має відповідати характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
Відповідно до абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, який є громадянином Республіки Грузії, зареєстрований в Республіці Грузія, фактично проживаючий в м. Одесі, не одружений, дані про те, що останній значиться у лікаря на наркологічному та психіатричному обліку в матеріалах кримінального провадження відсутні, не працевлаштований, раніше не судимий, та те, що він обвинувачується у вчиненні кримінального проступку.
В судовому засіданні сторона захисту надала докази щодо стану здоров`я обвинуваченого, згідно яких ОСОБА_3 хворіє на меланому шкіри правого стегна.
Обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відсутні.
Санкцією ч. 4 ст. 358 КК України за вчинення даного проступку передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.
Згідно ч. 1 ст. 61 КК України, покарання у виді обмеження волі полягає у триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці. Обвинувачений в судовому засіданні просив призначати покарання у виді обмеження волі, оскільки офіційно не працює, тому призначення покарання у виді штрафу буде для нього непомірним покаранням.
Згідно ч. 1 ст. 60 КК України покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого в умовах ізоляції і встановлюється на строк від одного до шести місяців.
Згідно ч. 2 ст. 61 КК України, обмеження волі встановлюється на строк від одного до п`яти років.
Враховуючи, що обвинувачений не працює та має тяжке захворювання, тому не зможе сплатити штраф, арешт полягає в триманні засудженого в умовах ізоляції, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що ОСОБА_3 необхідно для його виправлення та запобігання нових кримінальних правопорушень призначити покарання у виді обмеження волі в межах, передбачених ч. 2 ст. 61 КК України, та санкції ч. 4 ст. 358 КК України.
Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді обмеження волі за вчинений кримінальний проступок, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
При цьому суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену Постанові від 28.05.2020 року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» судам необхідно мати на увазі, що частиною 1 статті 75 КК України передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного до трьох років (ч. 3 ст. 75 КК України).
Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_3 вперше вчинив кримінальний проступок, усвідомлення останнім протиправності своєї поведінки, дані про особу винного, який не працює, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим суд на підставі ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням.
В силу положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд звільняючи ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, покладає на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Саме таке покарання суд вважає пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень і, в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні ОСОБА_3 саме такого виду покарання.
Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинувачених і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Питання щодо процесуальних витрат суд вирішує відповідно до вимог глави 8 Розділу І КПК України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
В обвинувальному акті зазначено, що під час досудового розслідування витрати на проведення судово-технічної експертизи документів № СЕ-19/116-22/2225-ДД від 18.02.2022 року складають 2059 гривень 44 копійок, на підтвердження чого стороною обвинувачення було надано суду відповідні докази.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не застосовувався.
Особи потерпілими не визнавалися, цивільний позов не заявлявся.
В силу ч. 4 ст. 174 КПК України з набранням вироком законної сили слід скасувати накладений на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.06.2022 року по справі № 522/6511/22 (провадження № 1-кс/522/3456/22) арешт на документи, вилучені 24.09.2021 року в ході проведення огляду місця події у відділенні №19 АТКБ «Приватбанк».
Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 53, 61, 65, 358 КК України, ст. 100, 174, ч. 3 ст. 349, 367-371, 373, 374, 376, 381, 382 КПК України,

УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирався.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 судові витрати, витрачені на залучення експертів у зв`язку з проведенням судово-технічної експертизи документів № СЕ-19/116-22/2225-ДД від 18.02.2022 року, в сумі 2059 (дві тисячі п`ятдесят дев`ять) гривень 44 (сорок чотири) копійки на користь держави.
Накладений арешт на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.06.2022 року по справі № 522/6511/22 (провадження № 1-кс/522/3456/22) арешт на документи, вилучені 24.09.2021 року в ході проведення огляду місця події у відділенні №19 АТКБ «Приватбанк», а саме: паспорт громадянина України для виїзду за кордон серійний номер НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 , паспорт громадянина України серійний номер НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , картка фізичної особи платника податків № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_6 , скасувати та знищити.
Речові докази по даному кримінальному провадженню:
- копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданого Гагарінським РВ УМВС України в Одеській області в місті Севастополь 29.06.2002 року, на 2-х аркушах, та фото з бази даних клієнтів «Приватбанк» із зображенням власника паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданого Гагарінським РВ УМВС України в Одеській області в місті Севастополь 29.06.2002 року, на 1-му аркуші, знищити;
- бланк паспорту громадянина України для виїзду за кордон серійний номер НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_6 , бланк паспорту громадянина України серійний номер НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , які поміщено до сейф-пакету з логотипом «України МВС Експертна Служба» №2916581, знищити.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1