№ 336/8106/21
н/п 1-кп/336/343/2022
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2022 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю помічника судді, який виконує повноваження секретаря судового засідання, ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
в режимі відеоконференцзв`язку:
обвинуваченого ОСОБА_4 та захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001079 вiд 17.08.2021 відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Володимирівка Якимівського району Запорізької області, громадянина України, який має неповну середню освіту, одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 08.08.2000 вироком Якимівського районного суду Запорiзької області за ч.2 ст. 81, ч. 2 ст. 141, ст. 42 КК України (1960 року) до 2 років позбавлення волі, звільненого 07.08.2001 умовно-достроково на 8 місяців 7 днів;
- 10.03.2004 вироком Якимівського районного суду Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 377, ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 19.10.2007 по відбуттю строку покарання;
- 03.03.2010 вироком Якимівського районного суду Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки; постановою Якимівського районного суду Запорізької області від 21.03.2011 скасовано звільнення від відбування покарання призначеного покарання з випробуванням та направлено в місця позбавлення волі; звільненого 21.03.2013 умовно-достроково на 11 місяців 9 днів;
- 24.09.2013 вироком Якимівського районного суду Запорізької області за ч. 2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК Украiни частково приєднано невідбутий строк за попереднім вироком та остаточно призначено покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі; звільненого 12.02.2015 року умовно-достроково на 2 місяці 16 днів;
- 19.12.2018 вироком Мельтопольського міськрайонного судом Запорізької області за ч. 2 ст. 190 КК України до 1 року обмеження волі; на підставі ст. 75 КK України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; ухвалою Якимівського районного суду Запорізької області від 08.05.2020 року скасовано звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням та направлено в місця обмеження волі;
- 09.04.2021 вироком Веселівського районного суду Запорізької області за ч.1 ст.309 КК України до 1 року 2 місяців обмеження волі,
обвинуваченого за ч. 1 ст. 390 КК України,
ВСТАНОВИВ:
09 квітня 2021 року вироком Веселівського районного суду Запорізької області ОСОБА_4 було засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року 2 місяців обмеження волі.
27 травня 2021 року засуджений ОСОБА_4 прибув до Дружелюбівського виправного центру з питань виконання покарань, що розташований за адресою: Запорізька область, Вільнянський район, село Дружелюбівка, вулиця Олімпійська, будинок №2, для відбування покарання у вигляді обмеження волі. У день прибуття до виправного центру засудженому ОСОБА_4 під розписку були роз`яснені кордони виправного центру (№1), a також він був попереджений про кримінальну відповідальність за самовільне залишення місця обмеження волі або злісне ухилення від робіт, або систематичне порушення громадського порядку чи встановлених правил проживання, вчинені особою, засудженою до обмеження волі.
Того ж дня мiж засудженим ОСОБА_4 та ДУ «Дружелюбівський виправний центр» укладено строковий трудовий договір № 344, строком дії з 27.05.2021 до 06.01.2022 року, відповідно до якого засуджений зобов`язаний: точно, своєчасно і в повному обсязі виконувати всі покладені на нього трудові обов`язки, сумлінно виконувати встановлене адміністрацією установи завдання, дотримуватись трудової дисципліни та правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань (п.2.1.1).
Проте 17 серпня 2021 року, у період часу з 08.00 год. до 13.30 год., ОСОБА_4 під час виконання робіт згідно із строковим трудовим договором № 344 під наглядом працівника ДУ «Дружелюбівський виправний центр» ОСОБА_6 , знаходячись біля будинку № 242, по вулиці Шевченка в місті Запоріжжі, де був об`єкт виконання робіт, з метою ухилення від подальшого відбування покарання у виді обмеження волі, діючи умисно та протиправно, самовiльно залишив мiсце обмеження волі, а саме робоче місце біля будинку № 242, по вулиці Шевченка в місті Запоріжжі, та зник у невідомому напрямку, не попередивши уповноважених осіб Дружелюбівського виправного центру з питань виконання покарань, тим самим самовільно залишив місце обмеження волі.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав частково. Пояснив, що дійсно відбував покарання у виді обмеження волі у Дружелюбівському виправному центрі з питань виконання покарань. 17 серпня 2021 його вивели на роботи, де після телефонного дзвінка дружини засмутився (накрутив себе) та покинув місце виконання робіт. Він розуміє, що таким чином самовільно залишив місце обмеження волі. Обвинувачений лише не погоджується із часом вчинення кримінального правопорушення, що зазначений в обвинувальному акті. За його доводами це сталося приблизно о 08-00 год. Після того, як його повернули до Дружелюбівського виправного центру з питань виконання покарань, його ізолювали з метою примушування давати показання, що місце обмеження волі покинув близько 13.30 год., щоб посадові особи, які допустили його втечу, уникли негативних для себе наслідків.
Незважаючи на часткове невизнання вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину суд дійшов висновку, що його вина у вчиненні цього злочину є повністю доведеною за обставин, викладених у вироку, та підтверджується визначеним сторонами кримінального провадження обсягом доказів, що досліджені в судовому засіданні.
Так, відповідно до розпорядження про виконання судового рішення, що набрало законної сили, вирок Веселівського районного суду Запорізької області від 09.04.2021, яким ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді 1 року 2 місяців позбавлення волі, набрав законної сили 12 травня 2021 року.
Згідно з відповідними розписками ОСОБА_4 , будучи засудженим за покарання у виді обмеження волі, був ознайомлений з Правилами внутрішнього розпорядку утримання у виправному центрі, попереджений про недопустимість порушення встановлених правил, межами ДУ Дружелюбівський виправний центр, вимогами щодо заборони самовільно покидати межі установи виконання покарань, а також про відповідальність за вчинення вказаних дій, що передбачена ст. 390 КК України.
27 травня 2021 року між Державною установою Дружелюбівський виправний центр та ОСОБА_4 в порядку ст. 60 Кримінально-виконавчого кодексу України укладено строковий трудовий договір № 344.
У рознарядці, що затверджена начальником ДУ Дружелюбівський виправний центр ОСОБА_7 16.08.2021, визначений перелік засуджених осіб установи, які виводяться на контрагентські роботи Будреконструкція, інжиніринг проект груп з 16 серпня по 22 серпня 2021 року.
Як вбачається з рапорту на ім`я начальника ВП № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 , 17.08.2021 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що ДУ Дружелюбівський виправний центр, а саме капітан Манзенко, о 14.16 год. повідомив службу 102, що засуджений ОСОБА_4 о 13.30 год. зник з місця проведення виправних робіт, з контрагентського об`єкту.
Того ж дня, у період часу з 14.40 по 15.05 год. було оглянуто місце події, а саме перехрестя вулиць Духовченка та Шевченка в м. Запоріжжі. В ході огляду встановлено, що на цьому місці здійснюються роботи засудженими ДУ Дружелюбівський виправний центр, що зафіксовано протоколом огляду місця події. Фототаблиця до нього наглядно зображує вказані обставини.
Водночас наданими прокурором доказами не спростовються в повній мірі доводи обвинуваченого про те, що втечу з місця робіт він вчинив приблизно о 08-00 год.
Вказані обставини кримінального правопорушення, з огляду на положення п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, можуть бути уточнені судом самостійно, а тому суд уважає встановленим, що обвинувачений умисно самовільно залишив місця обмеження волі (місце виконання робіт за трудовим договором) у період часу з 08.00 год. до 13.30 год. 17 серпня 2021 року.
Суд відхиляє доводи обвинуваченого щодо вчинення на нього незаконного тиску з боку ДУ Дружелюбівський виправний центр з метою надання неправдивих свідчень щодо часу залишення місця обмеження волі, адже суд при постановленні вироку не посилається на показання обвинуваченого, надані під час досудового розслідування, й такі показання не входили в обсяг досліджених судом доказів.
Як визначено ч. 2 ст. 59 КВК України, засуджені до обмеження волі мають право: мати при собі портативні персональні комп`ютери та аксесуари до них, гроші, мобільні телефони та аксесуари до них, цінні речі, користуватися грішми без обмежень; відправляти листи, отримувати посилки (передачі) і бандеролі, одержувати короткострокові побачення без обмежень, а тривалі побачення - до трьох діб один раз на місяць; користуватися засобами мобільного зв`язку; одержувати невідкладну правову допомогу, конфіденційні юридичні консультації (побачення) з особами, визначенимиабзацом першим частини другої статті 8 цього Кодексу (захисниками, адвокатами, представниками тощо), у робочі, вихідні, святкові, неробочі дні у будь-який час з 8 години до 20 години.
Відтак, особа, засуджена до обмеження волі, у разі порушення її прав або вчинення незаконного тиску, має достатньо можливостей особисто - шляхом листування, здійснення телефонних дзвінків, або через адвоката оскаржити такі дії посадових осіб в порядку ст.ст. 206, 303 КПК України, чи заявити правоохоронним органам про вчинення злочину відносно неї. Однак ні обвинувачений, ні його захисник не здійснювали таких дій, у тому числі після переведення (евакуації) обвинуваченого з 04.04.2022 до ДУ Городецький виправний центр (№131), та не надали суду жодних доказів на підтвердження таких доводів обвинуваченого.
За наведеного суд не вбачає підстав і для застосування повноважень, визначених ст. 206 КПК України.
Обвинуваченим неодноразово заявлялися (надсилалися на електронну адресу суду) клопотання про етапування його в ДУ Запорізький слідчий ізолятор або виклику в порядку ст. 59 КВК України задля безпосередньої участі в судовому засіданні.
Законом№ 2201-IX від 14.04.2022, що набрав законної сили 01.05.2022, внесено зміни в ч. 3 ст. 336 КПК України та встановлено обмеження на реалізацію права обвинуваченого на безпосередню участь в судовому засіданні під час воєнного стану, а тому вказані клопотання залишені судом без задоволення. Належна якість відеоконференцзв`язку перевірялася судом, та у разі неможливості проведення судового засідання через неналежний зв`язок, розгляд справи відкладався (27 квітня 2022 року неякісний зв`язок з установою, де тримається обвинувачений, 18 травня 2022 року не можливість підключення захисника до відеоконференції разом із відмовою обвинуваченого від участі в судовому засіданні).
Враховуючи, що строк відбування покарання у виді обмеження волі закінчується 09.06.2022, а обвинувачений зареєстрований та до відбування покарання у виді обмеження волі фактично мешкав на території, яка на теперішній час непідконтрольна Україні, вказані клопотання ОСОБА_4 та наведена ним позиція щодо застосування відносно нього незаконного тиску під час відбування покарання в ДУ Дружелюбівський виправний центр розцінюються судом також як такі, що направлені на затягування розгляду кримінального провадження, з метою ухилення від суду на непідконтрольній території.
Таким чином суд уважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за наведених у вироку обставин знайшла своє підтвердження, та суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 390 КК України як самовільне залишення місця обмеження волі особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі.
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК є нетяжким злочином, відомості про особу обвинуваченого, який раніше був неодноразово засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, судимість за які не знята та не погашена, має місце реєстрації та постійного проживання, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину.
Суд не може визнати формальне каяття обвинуваченого за обставину, що пом`якшує покарання, з огляду на таке. Щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, висловлює щирий жаль із цього приводу та осуд своєї поведінки, демонструє готовність понести заслужене покарання, що не було встановлено в ході судового розгляду кримінального провадження.
Обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Враховуючи наведені обставини, які відповідно до ст. 65 КК України враховуються при визначенні покарання, беручи до уваги думку прокурора та захисника, які просили призначити обвинуваченому мінімальне покарання, визначене санкцією ч. 1 ст. 390 КК України, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому саме таке покарання.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Веселівського районного суду Запорізької області від 09.04.2021.
За змістом ст. 73 КК України при заміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення допускається обчислення строків покарання у днях.
При призначенні остаточного покарання суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого положень статті 69 КК України (призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом) та статті 75 КК України (звільнення від відбування покарання з випробуванням).
За відсутності відповідного клопотання суд не обирає запобіжний захід до набрання вироком законної сили.
Цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 368, 373-376, 395 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 390 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Веселівського районного суду Запорізької області від 09 квітня 2021 року, остаточно визначивши покарання у виді 1 року 5 днів обмеження волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення вироку, а для особи, яка перебуває під вартою, з моменту вручення їй копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення, особам, які не були присутні при проголошенні вироку, його копія не пізніше наступного дня направити поштою.

Суддя ОСОБА_1