Справа № 699/585/17
Номер провадження № 1-кп/699/43/22
УХВАЛА
щодо запобіжного заходу

31.05.2022 року м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Корсунь-Шевченківський кримінальне провадження щодо обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України,
УСТАНОВИВ:

В провадженні Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області перебувають матеріали кримінального провадження щодо обвинувачення ОСОБА_5 за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України.
Органами досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він маючи не зняту та непогашену в законному порядку судимість на шлях виправлення не став та вчинив нові умисні корисливі злочини.

Так, він, 03.07.2017 року, близько 03:30 год., перебуваючи на вул. Руднєва в м.Корсунь-Шевченківський Черкаської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом подолання паркану переліз на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_7 , де, діючи таємно, вчинив крадіжку телевізійної антени типу «польська» вартістю 143,00 грн., двох алюмінієвих відливів, що мають розміри 120x16x2 см. кожен, загальною вартістю 259,20 грн., завдавши таким чином потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 402,20 грн. Викрадені речі помістив у мішок та намагався перелізти через паркан, однак злочин до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений сусідом ОСОБА_8 на місці вчинення злочину.

Крім того, він же обвинувачується в тому, що 18.08.2017 року, о 17:30 год., перебуваючи на вул. Лєрмонтова в м.Корсунь-Шевченківський Черкаської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом подолання паркану переліз на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи таємно, проник через незачинені двері до приміщення сараю, звідки викрав соковижималку «Saturn» модель ST-1043 вартістю 380,00 грн. та одну секцію металевої батареї вартістю 47,50 грн., що належать ОСОБА_9 . В подальшому, з викраденими речами переліз через паркан та маючи можливість ними розпорядитися на власний розсуд, покинув місце вчинення злочину, тим самим спричинивши потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 427,50 грн.

Крім того, він же обвинувачується в тому, що в середині жовтня 2017 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, близько 03.00 год., перебуваючи на вул. Ярослава Мудрого в м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області, маючи намір вчинити повторно крадіжку чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, проник на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_3 , належного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де шляхом зриву навісного замка на вхідних дверях до приміщення сараю, проник в середину, звідки таємно викрав металевий візок виробництва СРСР вартістю 689,00 грн. Після чого з місця події зник та в подальшому викраденим розпорядився на свій розсуд, чим завдав потерпілій стороні матеріальну шкоду на вищевказану грошову суму.

Крім того, він же обвинувачується в тому, що 10.11.2017 року, близько 18.00 год. перебуваючи на вул. Ярослава Мудрого в м.Корсунь-Шевченківський Черкаської області, маючи намір вчинити крадіжку чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, проник на територію ПАТ «ВЕРК», що знаходиться по вул. Ярослава Мудрого, 144 в м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області, де з другого поверху приміщення адміністративного корпусу, таємно викрав металевий ящик розмірами 35x40x60 см для інструментів виробництва СРСР вартістю 250 грн. Після чого з місця події зник та в подальшому викраденим розпорядився на свій розсуд, чим завдав потерпілій стороні матеріальну шкоду на вищевказану грошову суму.

Крім того, він же обвинувачується в тому, що повторно, 13.11.2017 року, близько 19.00 год., перебуваючи на вул. Ярослава Мудрого в м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області, маючи намір вчинити крадіжку чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, проник на територію ПАТ «ВЕРК», що знаходиться по вул. Ярослава Мудрого, 144 в м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області, де з другого поверху приміщення адміністративного корпусу, таємно викрав металевий повітряний ресивер для компресорних установок об`ємом 150 л виробництва СРСР вартістю 665,00 грн. Після чого з місця події зник та в подальшому викраденим розпорядився на свій розсуд, чим завдав потерпілій стороні матеріальну шкоду на вищевказану грошову суму.

Крім того, він же обвинувачується в тому, що повторно, 15.11.2017 року, близько 15.00 год., перебуваючи на вул. Менжинського в м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області, маючи намір вчинити крадіжку чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, заліз по дереву горіха на дах приміщення енергетично-механічного відділу (ЕМВ), розташованого на території цеху № 2 ПАТ «ВЕРК», що знаходиться по вул. Ярослава Мудрого, 144 в м. Корсунь-Шевченківський, з якого шляхом власноручного відкручування викрав металеву витяжку типу «равлик» виробництва СРСР, без двигуна, вартістю 1140,00 грн. та у вказаний спосіб здійснив викрадення трикутної за формою металевої конструкції до під-навісу вхідних дверей ЕМВ, виготовленої за радянських часів із металевих кутників шириною 2,5x3 см, довжиною 91x70x85 см, вартістю 49,00 грн. Після чого з місця події зник, в подальшому викраденим майном розпорядився на свій розсуд, заховавши його біля стіни ЕМВ по вул. Менжинського, чим завдав потерпілій стороні ПАТ «ВЕРК» матеріальну шкоду на загальну грошову суму 1189,00 грн.

Вказані дії ОСОБА_5 кваліфіковані за:
- ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, тобто незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище;

- ч.3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена повторно.

Ухвалою Корсунь-Шевченківського районного суду від 19.04.2022 року обрано відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, який на теперішній час закінчується.

Прокурором було внесене клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.
Вказане клопотання обґрунтоване тим, що метою продовження строку тримання останнього під вартою є забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки ризики, що були підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу, продовжують існувати і на теперішній час.
Захисник заперечив проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого.
Свою позицію захисник пояснив тим, що наведені прокурором ризики є необґрунтованими. Просив змінити запобіжний захід обвинуваченому з тримання під вартою на більш м`який.
Обвинувачений підтримав думку захисника.
Вислухавши клопотання щодо продовження запобіжного заходу, думку захисника та обвинуваченого, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.129 Конституції України одним із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною першою ст.178 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Частиною другою вказаної статті визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Хайредінов проти України» ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції. Цей перелік винятків є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи. Для того, щоб позбавлення свободи не вважалось свавільним, додержання національного закону при його застосуванні є недостатнім. Такий захід має бути необхідним за конкретних обставин. Таким чином, тримання під вартою у відповідності до підпункту (c) пункту 1 статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності.
Тобто, суд повинен розглядати питання, чи тримання особи під вартою є конче необхідним та чи можуть інші, менш суворі заходи, бути достатніми для досягнення цієї цілі.
У зв`язку з викладеним вважаю, що в даному випадку прокурором у суді доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, на які вказує прокурор та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, про застосування якого просив суд захисник.
Так ОСОБА_5 , маючи судимість за кримінальні правопорушення, на шлях виправлення не став, обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, санкцією яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років.
В судовому засіданні суду не було надано доказів про наявність у ОСОБА_5 міцних соціальних зв`язків чи перебування на утриманні осіб, які потребують догляду; не здобуто ніякої інформації про працевлаштування чи стабільного джерела прибутків у обвинуваченого.
Обвинуваченому 39 років, відомості, які вказували б на наявність в останнього хвороби, яка б унеможливила застосування відносно нього відповідного запобіжного заходу відсутні.
За таких обставин, враховуючи особу обвинуваченого, приходжу до висновку, що запобіжні заходи у виді особистого зобов`язання та домашнього арешту не забезпечить запобігання вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення.
Особиста порука також не може бути застосована до обвинуваченого, оскільки до суду не надійшло звернень від осіб, які заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до суду на першу про те вимогу.
Суд уважає, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, продовжити свою злочинну діяльність, а тому клопотання прокурора слід задовольнити, а строк тримання його під вартою продовжити, залишивши без задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу.
Суд приймає до уваги, що тримання під вартою не повинно бути занадто довгим, оскільки це може порушувати презумпцію невинуватості.
Європейський суд неодноразово вказував на існування презумпції на користь звільнення особи, друга частина пункту 3 статті 5 Конвенції не дає судовим органам можливості вибору між доставкою обвинуваченого до судді протягом розумного строку або його звільненням до суду (рішення у справі «Алєксандр Макаров проти Росії» від 12.03.2009). До визнання його винним обвинувачений повинен вважатися невинним, і мета розглянутого положення полягає в тому, щоб забезпечувати його тимчасове звільнення, як тільки його утримання під вартою перестає бути розумним (рішення у справі «Власов проти Російської Федерації» від 12.06.2008 р.).
Разом з тим, враховуючи особу обвинуваченого, тяжкість злочинів, в яких він обвинувачується, кількість епізодів кримінальних правопорушень, вважаю, необхідним, визначити розмір застави в сумі, що визначені ч. 5 ст. 182 КПК України, та відповідає 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до норм ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України. За умови внесення застави покласти на обвинуваченого такі обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; прибувати на виклик до суду.
Керуючись ст.ст. 176-178, 179-183, 193, 194, 199, 331, 394, 395 КПК України,
Суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 відмовити.
Клопотання прокурора ОСОБА_3 щодо продовження запобіжного заходу задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на шістдесят днів, тобто по 29.07.2022 року включно, про що оголосити йому негайно під розписку.

Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ОСОБА_5 обов`язків, визначених КПК України.

Розмір застави визначити у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 49620 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять) грн.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний розрахунковий рахунок № UA0003652, код банку отримувача (МФО): 820172, одержувач: Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26261092, банк отримувача: ДКСУ у м. Київ, з обов`язковим зазначенням у платіжному дорученні «в рахунок внесення застави ОСОБА_5 згідно ухвали Корсунь-Шевченківського районного суду від 31.05.2022 року».
За умови внесення застави покласти на обвинуваченого такі обов`язки:
1)не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду;
2)повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
3)прибувати на виклик до суду.
Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 29.07.2022 року включно.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, передбачені ч. 8-11 ст. 182 КПК України.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали суду негайно вручити обвинуваченому ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскарженою до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а ОСОБА_5 в той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1