Справа № 357/3950/22 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3036/2022 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.81КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2022 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
із участю

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника(в режимі відеоконференції) ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 червня 2022 року, якою залишено без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Зазначене рішення обґрунтоване тим, що засудженим ОСОБА_8 не доведено, що він зазнав позитивних змін в його особистості, які створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, а отже і до виправлення. Тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що дане клопотання задоволенню не підлягає.

Не погоджуючись із вказаним рішенням засудженим ОСОБА_8 подано апеляційну скаргу, у якій він просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою звільнити його умовно-достроково від відбування покарання за вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 28 листопада 2019 року.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, оскільки є незаконною, необґрунтованою та не відповідає вимогам кримінального процесуального закону України.

Судом належним чином не враховано, що за час відбуття покарання в Селидівській виправній колонії Донецької області № 82 він отримав шість заохочень у вигляді оголошення подяки. Крім того, в характеристиці від 30 серпня 2021 року вказано, що він підлягає умовно-достроковому звільненні на підставі ст.81 КК України по відбутті 2/3 частини покарання 28 березня 2022 року.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Засуджений ОСОБА_8 належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, клопотань про його участь в судовому засіданні та про відкладення судового засідання не надіслав.

Із урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, а також відсутності підстав для обов`язкової участі засудженого в апеляційному розгляді, апеляційний суд приходить до переконання про можливість розгляду провадження без участі ОСОБА_8 .

Як вбачається з ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У відповідності з п.2 ч.1 ст.537 КПК України суду надано право під час виконання вироків вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно з п.2 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженимне менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

У відповідності до ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації установ виконання покарань, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Сумлінне ставлення до праці полягає в добросовісному ставленні до виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів, сплата податків та інших обов`язкових платежів. Особа повинна брати участь у суспільно корисній праці в одній із існуючих організаційно-правових форм (робота за наймом, участь у підприємництві, виконання роботи за цивільно-правовими договорами, індивідуальна праця).

Судом першої інстанції під час розгляду клопотання встановлено, що вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 28 листопада 2019 року, ОСОБА_8 засуджено за ч.2ст.185 КК України, до двох років позбавлення волі. На підставі ч.1ст.71 КК України, йому частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 28 лютого 2018 року та визначено за сукупністю вироків остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців. Строк відбування покарання ухвалено рахувати з 28 листопада 2019 року.

Згідно із характеристикою від 30 серпня 2021 року, виданою державною установою «Селидівська виправна колонія (№ 82)», засуджений ОСОБА_8 характеризувався позитивно, на виробництві установи не працював, виконував роботи з благоустрою, дотримувався норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, у взаємовідносинах з іншими засудженими не мав конфліктів, дотримувався закономірних і ввічливих взаємовідносин з персоналом, мав охайний зовнішній вигляд.

Відповідно до довідки стягнень та заохочень на засудженого ОСОБА_8 , він має шість заохочень, за активну участь у благоустрої установи, додержання правил поведінки за період з 02 липня 2020 року по 12 липня 2021 року.

Відповідно до характеристики від 04 травня 2022 року, виданої державною установою «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)», засуджений ОСОБА_8 за період відбування покарання у даній установі характеризується посередньо, на підприємстві не працевлаштований, стягнень і заохочень не має, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює належний догляд, використовує тільки за призначенням завдяки контролю з боку представників адміністрації, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими та адекватно реагує на критику у свою адресу, дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення до персоналу установи, передбачені законом вимоги персоналу установи виконує під контролем, не завжди утримує у чистоті та порядку своє спальне місце та приліжкову тумбочку та має охайний зовнішній вигляд, не бере участі у роботі самодіяльних організацій, не бере участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених, не бере особисту участь у виховних заходах, має слабкі соціальні зв`язки.

Аналіз вищевказаних матеріалів провадження дозволяє дійти висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання, оскільки засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення. Адже, як вбачається з матеріалів провадження, зокрема характеристик на засудженого ОСОБА_8 , він не довів своє бажання стати на шлях виправлення, а сукупність даних щодо особи засудженого не дають можливості однозначно стверджувати про бажання засудженого вести правослухняний спосіб життя.

Крім того, саме по собі відбуття строку покарання, передбаченого п.2 ч.3 ст.81 КК України, не може бути беззаперечною підставою для застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання.

Враховуючи зазначені вище обставини в сукупності, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги засудженого і приходить до висновку про відсутність обґрунтованих підстав для висновку про виправлення ОСОБА_8 за час відбування покарання, а тому погоджується з висновками міськрайонного суду про те, що для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання підстави відсутні.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд приходить до переконання, що підстави для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги засудженого необхідно відмовити, а ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419, 537 КПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 червня 2022 року, якою залишено без задоволення клопотання засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 28 листопада 2019 року без змін.

Головуючий :

Судді :