Справа № 297/849/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.04.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за участю секретаря судових засідання ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/119/22 за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 25.03.2022.
Цією ухвалою задоволено клопотанняслідчого СВ Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області та продовжено строк тримання під вартою до 25.04.2022 без визначенням розміру застави, щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Азербайджан м.Сабробат, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина Азербайджану, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, відомості про яке 25.01.2022 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000043.
Досудовим розслідуванням встановлено, що близько 00 год. 30 хв. 25.01.2022 ОСОБА_7 , діючи умисно, за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, з метою реалізації свого злочинного умислу, шляхом відкритого викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх злочинних дій і спрямованість умислу, шляхом пошкодження металевих вхідних воріт, проникли на автомобілі на територію дворогосподарства за адресою АДРЕСА_2 , власником якого є ОСОБА_8 .
Знаходячись на подвір`ї ОСОБА_7 , разом із невстановленими досудовим розслідуванням особами, діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном, почав конфлікт з потерпілим ОСОБА_8 , який в той час знаходився на терасі біля вхідних дверей, під час якого, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність, суспільну небезпечність та наслідки, що настануть при їх вчиненні, підійшов до ОСОБА_8 , де з метою спричинення тілесних ушкоджень, повалив його на землю та наніс декілька ударів по лівій нозі та лівій руці та вимагав надати йому ящики із сигаретами, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_8 виконав вказівку ОСОБА_9 та провів його до підсобного приміщення, що знаходиться на території вищевказаного дворогосподарства, де показав знаходження чотирьох ящиків із сигаретами в загальній кількості 200 упаковок марки «СД Minsk Compakt Blue», якими ОСОБА_7 відкрито заволодів, чим самим спричинив потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 38700 грн.

-2-

Завантаживши дані цигарки в автомобіль, ОСОБА_7 разом з іншими невстановленими особами покинув місце вчинення кримінального правопорушення.
26.01.2022 ОСОБА_9 затримано в порядку ст.208 КПК України, а 26.01.2022 о 21 год. 35 хв. повідомлено його про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.
Причетність ОСОБА_9 до вчиненого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , протоколом пред`явлення речей для впізнання, протоколами огляду місця події від 25.01.2022 та іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами.
Необхідність в продовженні строку обраного відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, слідчий обгрунтував наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшились, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, може переховуватися від органів досудового розслідування та, або суду, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Заявлені ризики станом на 25.03.2022 не зменшились та не відпали. ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, санкція за вчинення якого, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років, тому існують ризики, що останній не буде виконувати покладені на нього обов`язки та зможе переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винним.
Задовольняючи клопотання, слідчий суддя вказав на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, санкція вказаної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, а тому є підстави вважати, що передбачені ст.177 КПК України ризики, які стали підставою для обрання щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися і їх наявність стороною захисту не спростовано. При цьому, слідчий суддя зазначив, що наявність у підозрюваного на утриманні дітей, які мають незадовільний стан здоров`я не може бути підставою для зміни йому запобіжного заходу. Таким чином, з урахуванням наведених обставин слідчий суддя прийшов до висновку про обґрунтованість клопотання слідчого про необхідність продовження ОСОБА_10 строку тримання під вартою у межах строку досудового розслідування.
В апеляційній скарзі, захисник - адвокат ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 25.03.2022 та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно підозрюваного ОСОБА_9 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із ізоляцією від суспільства. Вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною, невмотивованою, та підлягає скасуванню у зв`язку з допущеними істотними порушеннями вимог кримінального процесуального законодавства. Захисник вказує на те, що слідчим у клопотанні, а слідчим суддею в ухвалі необґрунтовано не можливості застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу. Зазначає, що підозрюваний раніше не судимий, має дружину та троє дітей, двоє з яких перебувають на обліку у невролога та потребують постійного догляду, підробляє продавцем овочів на ринку. Просить врахувати, що під час розгляду клопотання слідчим суддею, прокурор та слідчий не змогли належним чином підтримати подане клопотання та не володіли достатніми даними про особу підозрюваного, що на думку захисника свідчить про вкрай халатне відношення до своїх посадових обов`язків при вирішенні

-3-

питання щодо обмеження свободи особи. Також, наразі з підозрюваним в даному кримінальному провадженні не проведено жодної процесуальної дії. Захисник окремо звертає увагу на те, що під час розгляду клопотання слідчого про застування ОСОБА_10 запобіжного заходу, було залучено перекладача, кваліфікацію якого судом не встановлено, оскільки у матеріалах справи відсутній диплом перекладача, також судом не відбиралась присяга у перекладача. Наведені обставини, у своїй сукупності дають достатні підстави для застосування ОСОБА_11 запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою.
Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, обвинуваченого, неявка яких з урахуванням положень ч.4 ст.405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника підозрюваного ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_5 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити в повному обсязі, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст.29 Конституції України та ст.ст.176,177,178 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід врахувати те, що обираючи запобіжний захід тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідно до ст.183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.
Відповідно до вимог ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.
Відповідно до вимог ч.4 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Згідно положень ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

-4-

Вказані вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею при розгляді клопотання про продовження строку застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дотримано не в повній мірі.
З матеріалів судового провадження вбачається, що в провадженні СВ ВП №1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування №0000043 від 25.01.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.

26.01.2022 ОСОБА_9 затримано в порядку ст.208 КПК України.

26.01.2022 о 21 год. 35 хв., ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.

04.11.2021 ухвалою слідчого судді ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 26.03.2022 включно.

25.03.2022 слідчим суддею ОСОБА_10 продовжено строк тримання під вартою до 25.04.2022.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст.178 цього Кодексу.

Відповідно до ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 КПК України, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, слідчим суддею визнана і така підтверджується наявними в провадженні доказами. З таким висновком слідчого судді погоджується і суд апеляційної інстанції.
З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що під час розгляду клопотання слідчого про продовження ОСОБА_10 строку тримання під вартою був допитаний підозрюваний ОСОБА_7 , вислухана думка прокурора, слідчого та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, проте підстав для спростування підозри, або відсутності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчим суддею встановлено не було.

-5-

Крім того, слідчий суддя також дослідив доводи клопотання щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення, а саме ухвали слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 04.11.2021, якою щодо ОСОБА_9 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26.03.2022, та з урахуванням необхідності виконання ряду слідчих та процесуальних дій, а також з урахуванням існуючих ризиків, передбачених ст.177 КПК України, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для продовження ОСОБА_10 строку дії запобіжного заходу у межах строку досудового розслідування.

Разом з тим, відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані у ст.178 КПК України.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого. Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ходорковський проти Росії», при оцінці позбавлення свободи будь-кого суд не обмежується проголошеними видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними. Отже, коли єдиною підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є побоювання того, що підозрюваний зникне, до підозрюваного має бути застосовано інший запобіжний захід, якщо він зможе забезпечити достатні гарантії явки в суд (орган досудового розслідування), наприклад, через застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення.

Цих вимог закону слідчим суддею не дотримано, оскільки ні в клопотанні слідчого, ні в ухвалі слідчого судді не вмотивовано, на підставі яких наявних у справі фактичних даних можна стверджувати, що інші запобіжні заходи на даній стадії кримінального провадження не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_9 .

Слідчий суддя в основу обґрунтування підстав продовження ОСОБА_10 строку тримання під вартою поклав формальні положення, викладені в КПК України, зокрема, про тяжкість кримінального правопорушення, покарання яке йому загрожує у разі доведення його винуватості, можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, при цьому не в повній мірі врахував характеризуючі дані про його особу, зокрема, наявність постійного місця проживання, сім`ї, наявність на утриманні трьох дітей, двоє з яких ОСОБА_12 , 2018 року народження та ОСОБА_13 , 2013 року народження страждають на неврологічні захворювання та потребують постійного догляду.

-6-

Зазначене узгоджується з наявними у матеріалах справи висновками відео ЕЕГ-моніторингу ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а також випискою з медичної картки ОСОБА_12 , відповідно до якої ОСОБА_12 має діагноз вроджену ваду нервової системи. Судинна мальформація лобної ділянки головного мозку справа. З ускладненням у виді локалізованої ідіоматичної епілепсії та епеліптичний синдром з судомними нападами з фокальним початком, без згадки про фармакорезистентну епілепсію.

Окрім того, як повідомив в апеляційному суді захисник адвокат ОСОБА_5 , дружина ОСОБА_14 не працює, оскільки доглядає за хворими дітьми, а тому обов`язок щодо забезпечення родини покладений виключно на підозрюваного ОСОБА_9 , однак перебуваючи під вартою останній не має змоги працювати і забезпечувати родину та необхідне лікування для дітей.

На переконання колегії суддів, наведені у клопотанні слідчим доводи про те, що перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_7 з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе незаконно впливати на свідків чи інших осіб у кримінальному провадженні з якими погодився слідчий суддя розглядаючи клопотання слідчого, не підтверджені жодним доказом і такі висновки не узгоджуються з фактичною поведінкою підозрюваного ОСОБА_9 впродовж досудового розслідування.

Відомостей про те, що підозрюваний ОСОБА_7 у будь-який спосіб перешкоджав досудовому розслідуванню чи перешкоджає йому в даний час у матеріалах провадження немає і апеляційному суду не надано.

Вказані обставини свідчать про безпідставність висновку слідчого судді про необхідність застосування до ОСОБА_9 найсуворішого за видом запобіжного заходу, оскільки таке втручання у права та свободи особи, які гарантуються не лише національним законодавством, а й закріплені в Конвенції з прав людини і основоположних свобод, при таких обставинах, не може вважатися виправданим.

У п.52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ливада проти України» від 26.06. 2014, Суд вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (inabstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою. Така позиція є усталеною практикою ЄСПЛ ( рішення у справі «Доронін проти України», «Осипенко проти України», «Харченко проти України»).

Враховуючи вищенаведені обставини встановлені колегією суддів та недоведеність стороною обвинувачення під час апеляційного розгляду, що жоден із більш м`яких, ніж тримання під вартою, запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а також те, що обставини, зазначені у ст.178 КПК України, виправдовують тримання підозрюваного ОСОБА_9 під вартою, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про необхідність продовження щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відповідає положенням ст.ст.176,177,178,183 КПК України та ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.

-7-

Постановляючи нову ухвалу, колегія суддів враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 та покарання, яке загрожує йому у разі доведення його вини, конкретні обставини справи та дані про особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, наявність на утриманні дружини та трьох дітей, двоє з яких страждають на неврологічні захворювання, що вказує на стійкість та міцність соціальних зв`язків, а також враховуючи обсяг і характер слідчих дій, які необхідно виконати до завершення досудового розслідування, апеляційний суд вважає, що запобігти наявним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_15 можливо, застосувавши відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, при цьому вважає, що стороною обвинувачення не доведено суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного ОСОБА_15 на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому вважає за необхідне клопотання слідчого про продовження щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Колегія суддів вважає, що такий запобіжний захід буде співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення і зможе забезпечити виконання ОСОБА_16 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також надасть йому зможу працювати та забезпечувати свою родину, у тому числі дітей необхідним лікуванням.

Разом з тим, домашній арешт по встановленій ч.1 ст.176 КПК України ієрархії тяжкості запобіжних заходів передує триманню під вартою, а тому є достатньо суворим заходом. З урахуванням встановлених апеляційним судом обставин з покладенням на підозрюваного обов`язків, домашній арешт цілком забезпечує мету застосування запобіжних заходів та повною мірою може запобігти наявним ризикам кримінального провадження без надмірного втручання в його повсякденний спосіб життя.

Тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали, а апеляційна скарга захисника - частковому задоволенню.

Приймаючи рішення колегія суддів також враховує вимоги ст.26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б підтверджували доводи клопотання про необхідність продовження строку тримання підозрюваного під вартою; а також положення ст.404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.176-178,181,183,194,376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 25.03.2022, щодо ОСОБА_6 ,- скасувати.

Клопотання слідчого СВ Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_17 задовольнити частково.
Обрати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби з 20 до 06 год., із забороною залишати місце проживання за адресою АДРЕСА_1 .

-8-

Встановити строк дії ухвали до 25.04.2022.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 відповідно до ч.5 ст.194 КПК України обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися з населеного пункту: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; заборонити спілкуватися з потерпілим та свідками в даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_18 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися у житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього обов`язків.
Підозрюваного ГЕЙДАРОВА ІСЛАМА звільнити з-під варти й зобов`язати негайно прибути до місця свого проживання: АДРЕСА_1 .
Копію ухвали для відома та виконання надіслати начальнику УВП №9 ДДВП України в Закарпатській області та начальнику ВП №1 (м.Виноградів) Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч.4 ст.424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: