Справа № 201/2299/22
Провадження № 1-кп/201/564/2022
ВИРОК
Іменем України
15 квітня 2022 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000065 від 27.01.2022 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Донецька, громадянки України, не працевлаштованої, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично машкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачена ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене і визнане судом доведеним

Епізод 1
15 січня 2022 приблизно о 09 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні магазину ТОВ «РУШ» «Ева-33», що розташований за адресою: м. Дніпро, пр. Героїв, буд. 11-л, побачила на полиці з косметичною продукцією, а саме: «МаксФактор Туш для вій Фейлс Лаш Ефект чорна» у кількості 2 одиниці, які визначила об`єктом свого злочинного посягання, та у неї виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Далі, ОСОБА_3 , перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, взяла правою рукою з полиці «МаксФактор Туш для вій Фейлс Лаш Ефект чорна» у кількості 2 одиниці, вартістю 456 гривні 66 копійок та тримаючи туші в подальшому в лівій руці, поклала їх у правий рукав одягненої на ній куртки.

Далі, ОСОБА_3 доводячи свій злочинний умисел до кінця, діючи умисно, залишила касову зону з викраденим майном, не розрахувавшись за товар, тим самим розпорядилась викраденим майном на власний розсуд, спричинивши магазину ТОВ «РУШ» «Ева-33» матеріальну шкоду у розмірі 456 гривні 66 копійок.

Умисні дії ОСОБА_3 , які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України.

Епізод 2
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, 25 січня 2022 приблизно о 18 годині 35 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні магазину ТОВ «РУШ» «Ева-9», що розташований за адресою: м. Дніпро, пр. Гагаріна, буд. 35-д, побачила на полиці з косметичною продукцією, а саме: «Буржуа Туш для вій Вольюм Твіст Ап подовження та об`єм УльтраЧорна» у кількості 2 одиниці, які визначила об`єктом свого злочинного посягання, та у неї виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно.

Далі, ОСОБА_3 , перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, взяла правою та лівою руками з полиці «Буржуа Туш для вій Вольюм Твіст Ап подовження та об`єм УльтраЧорна» у кількості 2 одиниці, вартістю 468 гривні 00 копійок та тримаючи туші в руках поклала до кишень одягненої на неї куртки.

Далі, ОСОБА_3 доводячи свій злочинний умисел до кінця, діючи умисно, вчиняючи злочин повторно, залишила касову зону з викраденим майном, не розрахувавшись за товар, тим самим розпорядилась викраденим майном на власний розсуд, спричинивши магазину ТОВ «РУШ» «Ева-9» матеріальну шкоду у розмірі 468 гривні 00 копійок.

Умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

За сукупністю скоєного, умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) та у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, кваліфіковані за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України.

2.Позиція обвинуваченої
Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачена визнала свою вину у вчиненні злочину повністю та підтвердила його вчинення при викладених вище обставинах, щиро розкаялася у вчиненому, просила суд її суворо не карати.

3.Позиція потерпілих
Представники потерпілих надали до суду заяви, в яких просили проводити судовий розгляд без їх участі, покарання призначити на розсуд суду. Претензій до обвинуваченої не мають.

4. Докази, які досліджені судом
Прокурор надав усне клопотання про розгляд справи у скороченому провадженні, на підставі частини 3 ст. 349 КПК України, проти якого обвинувачена не заперечувала.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи повне визнання обвинуваченою своєї вини, а також те, що обвинувачена не оспорює всі обставини справи, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Судом з`ясовано, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву в добровільності та істинності її позицій немає.
Сторонам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
При цьому, суд обмежився допитом обвинуваченої, дослідив документи, які характеризують її особу і документи, які підтверджують процесуальні витрати.

5. Висновок суду про винуватість обвинуваченого
Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України, повністю та об`єктивно доведена.
Суд вважає, що по першому епізоду умисні дії ОСОБА_3 , які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, вірно.
По другому епізоду умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, вірно.

За сукупністю скоєного, умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка) та у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, кваліфіковані за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, вірно.

6.Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд
Під час вчинення кримінального правопорушення, за даним кримінальним провадженням, обвинувачена була осудною у розумінні ст. 19 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченій, згідно з вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винної, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також вимоги ч.2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».
Призначаючи покарання обвинуваченій суд виходить із наступного.
Відповідно до положень ст. 12 КК України за ступенем тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України є кримінальним проступком, а кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України віднесено до категорії нетяжкого злочину.
Обставинами, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття.
Обставин, які, відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання, не встановлено.
При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченої, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєних нею кримінальних правопорушень, її соціальне та матеріальне становище, стать та вік, неперебування на обліку у лікарів нарколога і психіатра, рівень культури та освіти, її соціально - психологічні риси, відсутність судимості.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, з урахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, конкретних обставин вчинення, наслідків вчиненого, даних про особу обвинуваченої, необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчиненню нових злочинів є покарання у вигляді обмеження волі, встановленого санкціями ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України.
Згідно ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді обмеження волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Виходячи з усіх обставин справи, а також враховуючи обставини, які пом`якшують покарання і відсутність обставин, які обтяжують покарання, скоєння кримінальних правопорушень вперше, думки прокурора, який в судових дебатах просив призначити покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України, та думки представників потерпілих, які в письмових заявах просили призначити покарання на розсуд суду, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства, а тому її слід звільнити від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Призначаючи обвинуваченій зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для її виправлення і перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає її особі та є достатнім для досягнення цілей покарання, передбачених ч. 2 ст. 50 КК України.
Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).
Суд переконаний, що за викладених вище обставин кримінального провадження та особи обвинуваченої, призначене судом покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.
При цьому підстав для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.

7.Вирішення питання щодо цивільного позову
У даному кримінальному провадженні представниками потерпілих до обвинуваченої цивільного позову про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої злочином, пред`явлено не було.

8.Вирішення питання про долю речових доказів
Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку, передбаченому статтею 100 КПК України.

9.Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченій не обирався, клопотань про його застосування не надходило, враховуючи вимоги ст. ст. 131, 132, 177, 178 КПК України, дані про особу і призначене покарання, суд не вбачає підстав для його застосування.
З обвинуваченої підлягають стягненню судові витрати понесені на залучення експерта для проведення судово-товарознавчих експертиз в сумі 300,00 грн.
Керуючись ст. ст. 369-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання:

-за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді одного року обмеження волі;

-за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді двох років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_3 призначити остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
Відповідно до положень ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення експертизи в сумі 300,00 грн.
Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази:

- диск DVD-R Verbatim 4,7 Gb залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження (а.с. 27);

- диск DVD-R Verbatim 4,7 Gb залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження (а.с. 68);

- Буржуа Туш для вій Вольюм Твіст Ап ультра чорна у кількості 2 одиниць, передані на відповідальне зберігання представнику потерпілого ТОВ «Руш» ОСОБА_5 , - залишити останньому за належністю (а.с. 42);

- МаксФактор Туш для вій Фейлс Лаш Ефект чорна у кількості 2 одиниць, передані на відповідальне зберігання представнику потерпілого ТОВ «Руш» ОСОБА_6 , - залишити останньому за належністю (а.с. 74).

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1