печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні N 0000047 від 08.04.2020 року, -

ВСТАНОВИВ:
24.06.2021 адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 24.12.2020 (справа N 569/9385/20), зокрема, на планшет марки Samsung SM-T585 IMEI: НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовано тим, що ухвалою слідчого судді від 24.12.2020 було накладено арешт на майно ОСОБА_4 у вигляді планшета марки Samsung SM-T585 IMEI: НОМЕР_1 , у застосуванні якого на момент звернення із відповідним клопотанням відпала потреба. Відзначається, що зазначена техніка уже була оглянута експертом, інформація, що містилася на жорстких дисках, картах пам`яті та накопичувачах, скопійована та відображена за допомогою технічних засобів. Крім цього, вказується, що наразі у зазначеному кримінальному провадженні призначені усі необхідні судові експертизи, об`єктом яких було зазначене майно, та мають бути готові висновки експертних досліджень за призначеними експертизами.

ОСОБА_4 , в інтересах якого було подано зазначене клопотання, просив розглянути клопотання без його участі. Зазначив, що клопотання підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Прокурор групи прокурорів Офісу Генерального прокурора у кримінальному провадженні N 0000047 ОСОБА_5 просив здійснювати розгляд клопотання без участі прокурора та повністю заперечив проти його задоволення.

Орган досудового розслідування, який на даний час здійснює досудове розслідування кримінального провадження N 0000047, Головне слідче управління Національної поліції України, також належним чином та завчасно повідомлене про місце, дату та час розгляду клопотання. Слідчі групи слідчих в кримінальному провадженні в судове засідання не з`явились, жодних заяв чи заперечень проти вимог клопотання на адресу суду не направили.

Слідчий суддя, з урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, строків розгляду клопотань, не вбачає поважних підстав для відкладення розгляду клопотання та можливим провести його розгляд у відсутність сторін, на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_6 від 15.02.2021 здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні N 0000047 від 08.04.2020 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 357, ч. ст. 191 КК України було доручено Головному слідчому управлінню Національної поліції України.

В межах зазначеного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 24.12.2020 (справа N 569/9385/20) накладено арешт, зокрема, на планшет марки Samsung SM-T585 IMEI: НОМЕР_1 , вилучений 14.12.2020 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 (за місцем проживання ОСОБА_4 ), який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 .

В ухвалі від 24.12.2020 слідчий суддя дійшов висновку, що вказане майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, а незастосування такого заходу як арешт може призвести до зникнення, втрати зазначеного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 170 КПК України з метою збереження речових доказів арешт може бути накладено на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Планшет марки Samsung SM-T585 IMEI: НОМЕР_1 , щодо скасування арешту якого йдеться в клопотанні, як слідує з ухвали слідчого судді від 24.12.2020 про арешт майна, 14.12.2020 було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Таким чином, слідчим суддею в зазначеній ухвалі було обґрунтовано зроблено висновок щодо відповідності такого майна критеріям, визначеним статтею 98 КПК України.

Відповідно до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.97 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України з метою забезпечення збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (наприклад, рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (наприклад, рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та рішення у справі «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, п. п. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (наприклад, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», п. п. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що в клопотанні та доданих до нього матеріалах не було доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Доводи, викладені в клопотанні про скасування арешту майна, не підтверджують, що на даній стадії кримінального провадження відпала потреба у його застосуванні. Так, наразі досудове розслідування в межах кримінального провадження N 0000047 триває. Заявником жодним чином не було підтверджено, що арештоване майно не використовується в межах кримінального провадження в якості речового доказу, що стосовно нього не здійснюються жодні процесуальні дії.

З доданих до клопотання матеріалів не слідує, що підстави накладення арешту на зазначене майно, які були наявні на момент застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, перестали існувати наразі.

Крім цього, слідчим суддею не встановлено, що даний захід кримінального провадження несе в собі надмірний тягар для особи.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про скасування арешту не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 98, 170-174, 369, 371 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту у кримінальному проваджені N 0000047 від 08.04.2020 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1