КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15 січня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15.01.2022 задоволено клопотання заступника начальника відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення в кримінальних провадженнях щодо кіберзлочинності управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та накладено арешт на речі і документи, вилучені 31.08.2021 під час проведення обшуку за адресою: м. Київ, пр. Степана Бандери, буд. 21, поверх 3, а саме на: системний блок HP - S/N CZC9/33LDD; ноутбук Lenovo S/N PF0G4K5R із зарядним пристроєм; чорнові записи на окремих аркушах, документація ТОВ «Астерікс Україна» 2 блокноти з чорновими записами, рахунки, акти накладні за 2019 2020 рік ТОВ «Астерікс Україна»; тримачі для сім карт Водафон без сім карт в кількості 44 шт.; тримачі для сім карт Водафон з сім картками в кількості 30 шт.; тримачі для сім карт Київстар без сім карт в кількості 28 шт.; тримачі для сім карт Київстар з сім картками в кількості 25 шт.; тримачі для сім карт лайфселл без сім карт в кількості 4 шт.; 1 сім карта Водафон; документи ТОВ ОСОБА_6 ; два DVD - диски; пакунки від упаковки для сім карт.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк

_____________________________________________________________________ Справа №757/1545/22-к Слідчий суддя ОСОБА_8

Апеляційне провадження № 11-сс/824/2750/2022 Суддя-доповідач ОСОБА_1

апеляційного оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.
Посилаючись на поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, апелянт зазначав, що власник майна та його захисник не були присутні під час розгляду клопотання прокурора, а копію оскаржуваної ухвали захиснику вручено лише 27.06.2022.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначав, що все вилучене в нежилому приміщенні, яке знаходиться на 3-му поверсі в будинку АДРЕСА_1 , майно, належить ОСОБА_6 та не має відношення до кримінального провадження.
ОСОБА_6 є фізичною особою - підприємцем та здійснює підприємницьку діяльність. Згідно Договору суборенди № 130 від 01.12.2019, який укладено між ТДВ «Технології та інвестиції» та ФОП ОСОБА_6 , останній орендує нежитлове приміщення на 3 поверсі головного виробничого корпусу (літера «А») № 450 загальною площею 50,0 (п`ятдесят) кв. м та приміщення № 57, загальною площею 15 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 .
У даному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру.
Апелянт зазначав, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.12.2021 задоволено скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 та зобов`язано слідчих Головного слідчого управління Національної поліції України, які входять до слідчої групи у кримінальному провадженні № 0000363 від 09.04.2020, негайно повернути ОСОБА_6 тимчасово вилучене майно, яке було вилучене 31.08.2021 за адресою АДРЕСА_2 , а саме майно, на яке накладено арешт оскаржуваною ухвалою.
Проте, станом на день подання даної апеляційної скарги - на 02.07.2022, вказане тимчасово вилучене майно не повернуте законному власнику ОСОБА_6 .
Крім того, прокурор, подаючи 13.01.2022 клопотання про арешт майна від 20.12.2021, не зазначив про вищевказану ухвалу у тексті самого клопотання та не долучив її до даного клопотання.
Задовольняючи клопотання про арешт майна, слідчий суддя не враховував вищевказані відомості, не перевірив належність та походження вилученого майна, а також не забезпечив присутність у судовому засіданні по розгляду вказаного клопотання власника майна, а тому, на переконання апелянта, накладення арешту на майно є необгрунтованим.

На переконання захисника, ухвала слідчого судді не містить належного мотивування щодо необхідності та обґрунтованості обмеження права власності саме ФОП ОСОБА_6 . Слідчий суддя зважив на ту обставину, що вищезазначене майно здобуте в результаті вчинення кримінального правопорушення та відповідає вимогам ст. 98 КПК України, при цьому жодним чином не перевіривши дійсну відповідність цього майна критеріям визначеним у ст. 98 КПК України, не навів жодного доводу чи критерію, згідно з яким це майно є речовими доказами.
Апелянт зазначав, що за 10 місяців з моменту вилучення та подальшого арешту майна органом досудового розслідування не здобуто доказів, які б доводили його злочинне походження чи будь-яке відношення до кримінального провадження, відомості про початок якого внесено до ЄРДР за № 0000363 від 09.04.2020 за ч. 2 ст. 361 КК України, на відміну від наявних доказів про законне походження та належність вказаного майна ФОП ОСОБА_6 .
Прокурор, власник майна ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.
28.07.2022 від прокурора у кримінальному провадженні прокурора групи прокурорів Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 надійшло клопотання, в якому він заперечував проти доводів апеляційної скарги, та просив проводити судове засідання без його участі.
Від захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , 28.07.2022 надійшло клопотання про відкладення розгляду поданої ним апеляційної скарги на іншу дату, у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні по захисту обвинуваченого у вчиненні особливо тяжкого злочину.
Разом з тим, доказів на підтвердження вказаних обставин та поважності причин неприбуття у судове засідання, захисником ОСОБА_5 до клопотання не долучено.
З урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності прокурора, власника майна ОСОБА_10 та його захисника Скотара ОСОБА_11 .

Дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання прокурора про арешт майна розглянуто у відсутності власника майна або його захисника, та дані по вручення їм копії оскаржуваної ухвали у матеріалах провадження відсутні.
Як зазначено в апеляційній скарзі, та підтверджується даними наявної у матеріалах провадження розписки, копію оскаржуваної ухвали захиснику ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 вручено 27.06.202, тоді як подано апеляційну скаргу 04.07.2022 (понеділок), тобто в строк, передбачений абзацом 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, у зв`язку з чим колегія судді не убачає підстав для розгляду клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000363 від 09.04.2020 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України.
Як зазначено у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що на території України розташовано N кількість точок з VoIP-GSM-шлюзами (SIP-GSM-шлюз, SimBank), з розміщеними в них sim-картками українських та закордонних мобільних операторів, які використовуються для функціонування сервісів для несанкціоновано втручання в роботу електронно-обчислювальних мереж електрозв`язку операторів мобільного зв`язку.
Крім того встановлено, що витратні матеріали (СІМ-картки, спеціалізоване телекомунікаційне обладнання (GoIP-шлюзи) тощо), активно використовуються

правопорушниками як інструмент у вчиненні несанкціонованого втручання в роботу електронно-обчислювальних мереж електрозв`язку мобільних операторів, що призводить до спотворення процесу обробки інформації та до порушення встановленого порядку маршрутизації інформації - сигналів управління трафіку, які використовуються при її обліку операторами мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», ТОВ «Лайфселл» та ПрАТ «Київстар».
У результаті цього вхідні міжнародні телефонні дзвінки, які надходили через змонтоване TOB «АСТЕРІСК УКРАЇНА» та ОСОБА_6 телекомунікаційне обладнання, тарифікувались оператором мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна», ТОВ «лайфселл» та ПрАТ «Київстар» не якміжнародні, а як внутрішньодержавні, за що останні отримують винагороду від невстановлених слідством осіб на свої підконтрольні банківські рахунки.
В ході виконання доручення працівниками кіберполіції локалізовано осередок розміщення спеціалізованого телекомунікаційного обладнання за адресою: м. Київ, проспект Степана Бандери, 21, в ході проведення обшуку якого встановлено розміщене телекомунікаційне обладнання компаній ТОВ «АСТЕРІСК УКРАЇНА» та компанії «CRM Krusher».
Згідно доданих до клопотання матеріалів, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.08.2021 надано дозвіл на проведення обшуку приміщень за адресою: м. Київ, пр. Степана Бандери, буд. 21, поверх 3 з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінальних правопорушень, а також відшукання речей та документів, які мають значення для досудового розслідування.
Відповідно до протоколу обшуку від 31.08.2021, цього ж дня проведено обшук за адресою: м. Київ, пр. Степана Бандери, буд. 21, поверх 3, у ході якого виявлено та вилучено системний блок HP - S/N CZC9/33LDD; ноутбук Lenovo S/N PF0G4K5R із зарядним пристроєм; чорнові записи на окремих аркушах, документація ТОВ «Астерікс Україна» 2 блокноти з чорновими записами, рахунки, акти накладні за 2019 2020 рік ТОВ «Астерікс Україна»; тримачі для сім карт Водафон без сім карт в кількості 44 шт.; тримачі для сім карт Водафон з сім картками в кількості 30 шт.; тримачі для сім карт Київстар без сім карт в кількості 28 шт.; тримачі для сім карт Київстар з сім картками в кількості 25 шт.; тримачі для сім карт лайфселл без сім карт в кількості 4 шт.; 1 сім карта Водафон; документи ТОВ ОСОБА_6 ; два DVD - диски; пакунки від упаковки для сім карт.
Постановою слідчого слідчої групи Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_12 від 31.08.2021 вищевказане майно, вилучене в ході обшуку за адресою: м. Київ, пр. Степана Бандери, буд. 21, поверх 3, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000363.

13.01.2022 заступник начальника відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення в кримінальних провадженнях щодо кіберзлочинності управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням, в якому просив накласти арешт на речі і документи, вилучені 31.08.2021 під час проведення обшуку за адресою: м. Київ, пр. Степана Бандери, буд. 21, поверх 3, а саме на: системний блок HP - S/N CZC9/33LDD; ноутбук Lenovo S/N PF0G4K5R із зарядним пристроєм; чорнові записи на окремих аркушах, документація ТОВ «Астерікс Україна» 2 блокноти з чорновими записами, рахунки, акти накладні за 2019 2020 рік ТОВ «Астерікс Україна»; тримачі для сім карт Водафон без сім карт в кількості 44 шт.; тримачі для сім карт Водафон з сім картками в кількості 30 шт.; тримачі для сім карт Київстар без сім карт в кількості 28 шт.; тримачі для сім карт Київстар з сім картками в кількості 25 шт.; тримачі для сім карт лайфселл без сім карт в кількості 4 шт.; 1 сім карта Водафон; документи ТОВ ОСОБА_6 ; два DVD - диски; пакунки від упаковки для сім карт, які належать ТОВ «Астерікс Україна» і ОСОБА_6 , із забороною володіння, користування та розпорядження вищевказаним майном.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15.01.2022 задоволено клопотання прокурора, та накладено арешт на речі і документи, вилучені 31.08.2021 під час проведення обшуку за адресою: м. Київ, пр. Степана Бандери, буд. 21, поверх 3, а саме на: системний блок HP - S/N CZC9/33LDD; ноутбук Lenovo S/N PF0G4K5R із зарядним пристроєм; чорнові записи на окремих аркушах, документація ТОВ «Астерікс Україна» 2 блокноти з чорновими записами, рахунки, акти накладні за 2019 2020 рік ТОВ «Астерікс Україна»; тримачі для сім карт Водафон без сім карт в кількості 44 шт.; тримачі для сім карт Водафон з сім картками в кількості 30 шт.; тримачі для сім карт Київстар без сім карт в кількості 28 шт.; тримачі для сім карт Київстар з сім картками в кількості 25 шт.; тримачі для сім карт лайфселл без сім карт в кількості 4 шт.; 1 сім карта Водафон; документи ТОВ ОСОБА_6 ; два DVD - диски; пакунки від упаковки для сім карт.
Постановляючи ухвалу про арешт майна, слідчий суддя виходив з необхідності збереження речових доказів.
З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, вилучене в ході обшуку приміщення за адресою: м. Київ, проспект Степана Бандери, 21, поверх 3, з тих підстав, що вказане майно у встановленому законом порядку визнано речовими доказами у межах кримінального провадження № 0000363 від 09.04.2020, та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.
З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурор та накладення арешту на майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути приховане, пошкоджене, зіпсоване, втрачене, знищене, використане, перетворене, передане, відчужене чи зникнути.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на вилучене майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що вилучене майно не відповідає критеріям речових доказів, є безпідставними, оскільки встановлені органом досудового розслідування фактичні обставини кримінальних правопорушень у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що вилучені речі та документи могли бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, містять на собі сліди або можуть містити відомості, яка мають значення для встановлення обставини кримінального правопорушення, а отже відповідають ознакам речових доказів, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для їх арешту як речових доказів з метою збереження.

Доводи апелянта про те, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.12.2021 задоволено скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 та зобов`язано слідчих Головного слідчого управління Національної поліції України, які входять до слідчої групи у кримінальному провадженні № 0000363 від 09.04.2020, негайно повернути ОСОБА_6 тимчасово вилучене майно, яке було вилучене 31.08.2021 за адресою АДРЕСА_2 ,не спростовують правильність висновків слідчого судді про наявність станом на день розгляду клопотання прокурора підстав для арешту вилученого за вказаною адресою майна, та не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_6 не має відношення до кримінального провадження, є фізичною особою-підприємцем, та доводи про те, що у кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру, на даному етапі досудового розслідування не впливають на правильність висновків слідчого судді, оскільки, з огляду на положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Накладення арешту на вилучене майно з метою, передбаченою п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна, не вимагає обов`язкового оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Крім того, як убачається із даних клопотання та доданих до нього матеріалів, органом досудового розслідування встановлено осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, серед яких вказано ОСОБА_6 .
Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що клопотання прокурора розглянуто у відсутності власника майна та його захисника, не є безумовною підставою для скасування правильної по суті ухвали слідчого судді.
Крім того, у матеріалах судового провадження наявна повістка про виклик ОСОБА_6 на 15.01.2022 на 11 год. 30 хв. у судове засідання по розгляду клопотання прокурора про арешт майна, однак власник майна та його захисник у судове засідання не прибули.
Колегією судів не встановлено недотримання слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України або невідповідності оскаржуваної ухвали вимогам ч. 5 ст. 173, 372 КПК України.
Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.
Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15 січня 2022 року,- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3