Справа № 129/1242/22
Провадження №11-кп/801/785/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2022 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000075 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 20.06.2022, яким засуджено
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , судимого 25.10.2021 Гайсинським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин;
-за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді арешту на строк 2 місяці.

Відповідно до ч. 1 ст. 71, п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 25.10.2021, з розрахунку один день арешту за вісім годин невідбутих громадських робіт (176:8=22), остаточно визначено покарання ОСОБА_7 у виді арешту строком 2 місяці і 22 дні.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Вироком Гайсинського районного суду від 25.10.2021 ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк двісті годин, але будучи неодноразово попередженим працівником Гайсинському РВ №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області про настання кримінальної відповідальності, ухилився від обов`язку у вільний час безоплатно виконувати суспільно-корисні роботи, не відпрацювавши за встановленим графіком 176 годин.
ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України, тобто ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, просить вирок суду змінити в частині застосування ч. 1 ст. 71 КК України та початку строку відбування покарання у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вказати у резолютивній частині: На підставі ч. 1 ст. 71, п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України шляхом повного приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 25.10.2021, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді арешту на строк 2 місяці 22 дні. Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту затримання на виконання вироку. В решті вирок залишити без змін.
На думку прокурора, у резолютивній частині вироку при складанні покарань за сукупністю вироків на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, судом зазначено про часткове приєднання невідбутого покарання за попереднім вироком, однак фактично приєднано повністю невідбуту частину покарання 22 дні арешту.
Крім того, судом першої інстанції у резолютивній частині оскаржуваного вироку призначивши ОСОБА_7 покарання у виді арешту строком на 2 місяці 22 дні не зазначено початок строку виконання покарання.

Позиції учасників судового провадження
Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив змінити вирок суду, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити.

Мотиви Суду
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення, у тому числі вирок суду, має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом.
Згідно п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України в разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку, з поміж іншого, зазначається початок строку відбування покарання.
В роз`ясненнях п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» та п. 29 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» акцентовано увагу судів на необхідності точного виконання вимог закону про зміст резолютивної частини обвинувального вироку, яка повинна бути викладена чітко та ясно, щоб при виконанні не виникало сумнівів щодо виду та розміру покарання, призначеного судом, та змісту інших рішень, викладених у цій частині вироку.
В порушення вищезазначеного, судом першої інстанції у резолютивній частині оскаржуваного вироку призначивши ОСОБА_7 покарання у виді арешту строком на 2 місяці 22 дні не зазначено початок строку виконання покарання.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Так, згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 раніше судимий вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 25.10.2021 за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт з яких відбув 24 години.
На час винесення оскаржуваного вироку ОСОБА_7 не відбув 176 годин громадських робіт за попереднім вироком, що відповідно до
п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України становить 22 дні арешту.
У резолютивній частині вироку при складанні покарань за сукупністю вироків на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, судом зазначено про часткове приєднання невідбутого покарання за попереднім вироком, однак фактично приєднано повністю невідбуту частину покарання 22 дні арешту.
Таким чином, суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність ( ч. 1 ст. 71 КК України), що є підставою для зміни вироку суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 20.06.2022 стосовно ОСОБА_7 змінити.
На підставі ч. 1 ст. 71, п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України шляхом повного приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 25.10.2021, ОСОБА_7 вважати засудженим до остаточного покарання у виді арешту на строк 2 місяці 22 дні.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його затримання на виконання вироку.
В решті вирок залишити без змін.
Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судові рішення апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту проголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту проголошення.

Судді:
ОСОБА_8