Справа № 932/2172/22
Провадження №1-кс/932/992/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, українця, громадянина України, із вищою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та визначення застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Клопотання розподілено для розгляду слідчому судді ОСОБА_1 .

В обґрунтування своїх доводів слідчий посилається на те, що у провадженні слідчого відділу Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000517 від 20.04.2022 року, що зареєстровано з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 307 КК України.

Слідством установлено, що у гр. ОСОБА_4 у невстановлений слідством час та місці, виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу «канабісу», з метою подальшого збуту. Так, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці придбав у невстановленої особи особливо небезпечний наркотичний засіб «канабіс» та переніс за місцем свого мешкання, з метою розфасування та подальшого збуту невстановленим у ході досудового розслідування особам. В подальшому ОСОБА_4 почав зберігати за місцем свого фактичного проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 особливо небезпечний наркотичний засіб «канабіс». Після чого, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, здійснив розфасування придбаного наркотичного засобу у 5 паперових згортків, 2 сліп-пакети, 3 полімерні пляшки та 1 прозорий поліетиленовий пакет об`ємом приблизно 0,5 літра, з метою подальшого збуту вказаного наркотичного засобу, та продовжив їх незаконно зберігати з метою подальшого збуту до 20.04.2022 року.

20.04.2022 року було проведено санкціонований обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У ході проведення обшуку було виявлено та вилучено 5 паперових згортків, 2 сліп-пакети, 3 полімерні пляшки та 1 прозорий поліетиленовий пакет об`ємом приблизно 0,5 літра, зі вмістом особливо небезпечного наркотичного засобу «канабісу», маса в одному з яких, відповідно до висновку судової експертизи СЕ-19/104-22/8995-НЗПРАП від 22.04.2022 року становить 0,7245 г. та 0,8762 г. відповідно.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 307 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу, з метою збуту.

20.04.2022 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 307 КК України.

Як слідує з поданого клопотання, обґрунтованість підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами. Слідство вважає доцільним обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як матеріали кримінального провадження містять вагомі докази про вчинення останнім тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до десяти років, з конфіскацією майна. Крім того, на думку слідчого, існують ризики вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. З цих підстав слідчий просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор підтримав погоджене ним клопотання, просив його задовольнити.

Підозрюваний не визнав підозру та пояснив, що придбав наркотичний засіб виключно для власного вживання, а також для лікування хворої матері, оскільки наркотичний засіб є медичним канабісом. Просить врахувати його особу, наявність дружини та перебування на його утриманні двох малолітніх дітей, та застосувати інший, більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт у нічний час доби.

Захисник проти задоволення клопотання заперечував та пояснив, що кількість наркотичного засобу та спосіб його фасування, відповідно до практики Верховного Суду, не свідчить про наявність умислу на збут наркотичного засобу, тому кваліфікація, що надана органом досудового розслідування, є завищеною. Також вказує, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, тому не доцільно застосовувати винятковий запобіжний захід, а буде достатньо домашнього арешту у нічний час. Підозрюваний буде виконувати всі покладені на нього обов`язки. У зв`язку із цим просить відмовити у задоволенні клопотання.

Вислухавши сторону обвинувачення та сторону захисту, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до таких висновків.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставами для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.

Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Не вдаючись до детальної оцінки дій та винуватості особи, на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.

При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак створювати у слідчого судді реальне бачення причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.

З наданих слідчому судді матеріалів убачається, що слідчим відділом Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000517 від 20.04.2022 року.

Підставами внесення відомостей про це кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань стало те, що гр. ОСОБА_4 придбав та зберігав за місцем свого проживання особливо небезпечний наркотичний засіб «канабіс».

Згідно протоколу обшуку від 20.04.2022 року за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено 5 паперових згортків, 2 сліп-пакети, 3 полімерні пляшки та 1 прозорий поліетиленовий пакет об`ємом приблизно 0,5 літра, зі вмістом речовини, що зовні схожа на наркотичну.

Відповідно до висновку експерта СЕ-19/104-22/8995-НЗПРАП від 22.04.2022 року, вилучена в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , є особливо небезпечним наркотичним засобом, а саме канабісом, маса якого становить 0,7245 г. та 0,8762 г. відповідно.

Отже, орган досудового розслідування вважає, що до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, може бути причетний гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що свідчить про обґрунтованість підозри за ч. 2 ст. 307 КК України (придбання та зберігання наркотичного засобу з метою збуту).

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри за ч. 2 ст. 307 КК України, слідчий суддя відзначає таке.

Так, частиною другою статті 307 КК України передбачена відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, зокрема, якщо предметом злочину є особливо небезпечні наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги.

Як зазначено у Постанові Верховного Суду № 203/337/19 (провадження № 51-4688км20), про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів можуть свідчити як відповідна домовленість із особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так і інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичних засобів або психотропних речовин не вживає, але виготовляє та зберігає їх, тощо.

Якщо висновок суду про наявність умислу особи на збут наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів ґрунтується на великому або особливо великому розмірі відповідної речовини, її упакуванні та розфасуванні, то в такому випадку мають бути досліджені обставини, за яких особа придбала відповідний засіб чи речовину, у тому числі чи залежало від волі особи те, який розмір речовини опиниться в її володінні, та розфасування речовини.

Зокрема, якщо особа здійснює свідоме придбання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів у значному розмірі (шляхом купівлі, обміну, безоплатно), виготовляє їх, зберігає у відповідному фасуванні, що об`єктивно перевищує потреби цієї особи у вживанні зазначених речовин, то в такому разі може мати місце умисел на збут. Якщо ж волею особи не обумовлено того, скільки наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів опиниться в її володінні, то умисел на збут потребує більш ретельного дослідження.

Слідчий суддя вказує, що матеріалами клопотання не підтверджено, що підозрюваний дійсно мав умисел на збут наркотичних засобів, оскільки спосіб фасування наркотичного засобу не може свідчити про намір збуту. Також органом досудового розслідування не встановлено осіб, яким підозрюваний планував збувати наркотичний засіб. Матеріалами клопотання не підтверджено, що підозрюваний робив закладки, мав контакти з потенційними збувачами наркотичних засобів, вів переписку з ними чи спілкувався, отримував грошові кошти за наркотичну речовину тощо.

Досудовим розслідуванням не встановлено та не досліджено обставини придбання наркотичного засобу та/або його виготовлення. Для всіх значимих фактів, які підлягають встановленню, слідчий використовує описову конструкцію «у невстановлений час та місці».

Отже, висновок органу досудового розслідування про те, що підозрюваний мав на меті збут наркотичних засобів зроблено лише не припущеннях та не підтверджено об`єктивною доказовою інформацією.

Водночас кількість вилученого наркотичного засобу може свідчити про те, що підозрюваний мав намір самостійно вживати наркотичні засоби або давати їх хворій матері. Зі слів підозрюваного, вилученого «канабісу» вистачить на тиждень вживання, тобто вилучена кількість речовини об`єктивно не перевищує потреби підозрюваного та матері у вживанні наркотичних засобів.

Однак слідчий суддя не втручається на даній стадії досудового розслідування у правову кваліфікацію, що надана органом досудового розслідування, оскільки виключно до повноважень слідчого віднесено вирішення питання про кваліфікацію кримінального правопорушення, її зміни чи доповнення.

За доводами клопотання обґрунтованість підозри підтверджується протоколом обшуку від 20.04.2022 року, протоколом допиту свідків ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 , протоколом затримання ОСОБА_4 , повідомленням про підозру від 21.04.2022 року, висновком експерта № СЕ-19/104-22/8995-НЗПРАП від 22.04.2022 року, повідомленням про зміну раніше повідомленої підозри та іншими доказами у сукупності.

Таким чином, гр. ОСОБА_4 , може бути причетний до вчинення злочину, пов`язаного із незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів, тому підозра, про яку на даний час повідомлено підозрюваного, відповідає формальним ознакам, що вказують про її обґрунтованість.

Вирішуючи питання про доведеність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор, слідчий суддя зазначає наступне.

Так, на існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує те, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, і усвідомлюючи наявність вагомість доказів та невідворотність покарання, може вчиняти спроби переховування від органів досудового розслідування та суду.

Але разом з тим, у рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Тому при оцінці цього ризику слідчий суддя також враховує, що підозрюваний має постійне місце проживання, раніше не судимий, офіційно одружений та має на утриманні двох малолітніх дітей, а отже у нього є міцні соціальні зв`язки у місці проживання, що істотно зменшує наявний ризик переховування.

З приводу ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що він є доведеним прокурором, оскільки підозрюваний може знову придбати наркотичні засоби як для власного вживання так і для лікування (полегшення болю) матері.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, про який просить сторона обвинувачення, слідчий суддя враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується лише, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 5 Конвенції, та правової позиції ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 у справі «Тодоров проти України» тяжкість вчиненого злочину та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою.

Слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено, що інші запобіжні заходи, зокрема, домашній арешт із забороною залишати житло у нічний час, не зможе запобігти всім доведеним ризикам та забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік підозрюваного та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше.

Так, підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, раніше не судимий, одружений та має утриманців, тому слідчий суддя переконаний, що запобігти ризику переховування та вчинення нового злочину можливо за умови застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, про який просить прокурор.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що підстав для застосування виняткового запобіжного заходу немає, оскільки прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є також достатньо суворим запобіжним заходом і полягає у забороні підозрюваному залишати своє житло цілодобово, або у певний час доби. Такий запобіжний захід повністю дозволить запобігти ризикам, які доведені прокурором.

У відповідності до ст. 29 Конституції України та ст. 176, 177, 178 КПК України, право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід врахувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідно до ст.183 КПК України є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належної поведінки. Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

Виходячи з викладеного, з урахуванням усіх встановлених обставин, приходжу до висновку про можливість застосування до підозрюваного іншого, більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту за місцем проживання із забороною залишати житло у вечірній та нічний час доби, а саме у період з 20 год. 00 хв. вечора до 07 год. 00 хв. ранку наступного дня. Також на підозрюваного слід покласти обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Таким чином, у задоволенні клопотання сторони обвинувачення належить відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 181, 193, 194, 196, 372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання слідчого Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 діб за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Для виконання застосованого запобіжного заходу покласти на підозрюваного ОСОБА_4 зобов`язання по виконання обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме:

не залишати квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 20 год. 00 хв. вечора до 07 год. 00 хв. ранку наступного дня.

у разі зміни місця проживання повідомляти про це слідчого, прокурора чи суд;

прибувати за кожним викликом до слідчого, прокурора або суду.

Попередити підозрюваного, що в разі невиконання покладених, згідно ухвали слідчого судді, обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Роз`яснити підозрюваному, що працівники Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в його житло в будь-який час, в т.ч. у період комендантської години, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань виконання покладених на нього обов`язків.

Строк дії ухвали до 18.06.2022 року.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_9