Справа № 203/1710/22
Провадження № 1-і/203/2/2022
У Х В А Л А
08.06.2022 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2
за участю: прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Дніпро клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, 0000271 від 02.11.2018 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Зоря Донецької області, українки, громадянки України, з неповною середньою освітою, яка навчається у Маріупольському професійному ліцеї сфери послуг на спеціальності перукар, не заміжньої, яка не має на утриманні неповнолітніх дітей, раніше не судима, яка зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , яка обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,
В С Т А Н О В И В:
01 червня 2022 року на підставі розпорядження Верховного Суду №1/0/9-22 від 06.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» в провадження судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшло вищезазначене клопотання прокурора Лівобережної окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України з 05.30 24 лютого 2022 року на території України введено військовий стан строком на 30 діб, який в подальшому продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
Прокурор звернувся із клопотанням щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на те, що на теперішній час не зникли ризики, зазначені п.1,2,3 ст.177 КПК України, які існували на час обрання обвинуваченій міри запобіжного заходу. В клопотання прокурор зазначив, що відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України, ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя відносно обвинуваченої ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 31.03.2022. Під час проведення судового слідства, письмові докази у кримінальному провадженні відповідно до вимог ст.317 КПК України, були долучені до Іллічівського районного суду м. Маріуполя, які були вивчені та дослідженні головуючим у повному обсязі.
Прокурор у судовому засіданні пояснив що 30.03.2022 року ОСОБА_5 на підставі статті 615 КПК України було продовжено запобіжний захід до 29 травня 2022 року.
Захисник обвинуваченої поклався на розсуд суду.
Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного.
ОСОБА_5 , та її законний представник як неповнолітньої обвинуваченої, з поважних причин збройного конфлікту з військовими діями, в тому числі у її місцезнаходженні, особисто в судове засідання не доставлявся, аби на виконання ст. 3 Конституції України не наражати на небезпеку, як найвищу соціальну цінність, життя і здоров`я його та працівників правоохоронних органів в умовах воєнної агресії проти України, тоді як забезпечити його дистанційну участь в режимі відеоконференції згідно ст. 336 КПК України виявилося неможливим за відсутності будь-якого налагодженого телекомунікаційного, телеграфного чи поштового зв`язку з ДУ "Маріупольський слідчий ізолятор" з огляду на розташування останнього на тимчасово окупованій частині території міста Маріуполь Донецької області.
30.03.2022 відповідно до вимог ч.6 ст.615 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 було продовжено на два місяці, тобто до 30.05.2022 включно. Наразі термін перебування під вартою закінчився.
Згідно ст. 492 КПК України, за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом. Затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При обранні виду запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;
12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Відповідно до вимог ч.1, п.4 ч.2 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до частини 6 Стаття 193 КПК України суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
При вирішенні питання щодо заявленого клопотання прокурора, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме справи «Харченко проти України», «Нечепорук і Йонкало проти України», в яких розглянуті питання законності обрання особам, що знаходяться під контролем правоохоронців запобіжного заходу в виді тримання під вартою, його тривалості та правових аспектів утримання особи під вартою.
В клопотанні прокурор посилається на наявність ризиків в поведінці ОСОБА_5 , а саме на те, що остання може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Також прокурор зазначив, що під час судового слідства в Іллічівському районному суді м. Маріуполя письмові докази у кримінальному провадженні були вивчені та досліджені.
З огляду на зазначене, суд вважає, що ризику впливання ОСОБА_5 на свідків, спеціалістів та експертів не існує. Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення також не доведений, оскільки суду не надані будь-які матеріали, які, відповідно до вимог ст.178 КПК України, суд може прийняти до уваги під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу.
В рішенні ЄСПЛ «Мамедова проти Росії», Суд зазначив, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа буде переховуватися від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Суд приймає до уваги, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 знаходиться на стадії судового розгляду. ОСОБА_5 під час судового розгляду перебувала під вартою в Маріупольському слідчому ізоляторі, строк тримання під вартою закінчився, але де саме на теперішній час перебуває неповнолітня ОСОБА_5 , приймаючи до уваги, що слідчий ізолятор знаходиться в окупованому м. Маріуполь, не відомо.
З огляду на вищезазначену практику ЄСПЛ, а також на той факт, що суду становище ОСОБА_5 невідоме, відомостей про місце знаходження останньої суду не надано, будь-яких матеріалів, які характеризують ОСОБА_5 до клопотання не долучено, з урахуванням неповнолітнього віку обвинуваченої, суд приходить до висновку, що ризики, які б давали підстави для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прокурором не доведені.
За таких обставин, суд приходить до висновку, клопотання задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 181, 331 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_5 залишити без задоволення.
На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.
Суддя Кіровського районного суду
м. Дніпропетровська ОСОБА_1