Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/766/22
номер провадження 1-кс/695/199/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 травня 2022 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду

Черкаської області Ватажок- ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Чорнобаївського відділу Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000002 від 06.04.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду надійшло клопотання прокурора Чорнобаївського відділу Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000002 від 06.04.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що при вивчені наявності підстав для вжиття заходів представницького характеру у сфері дотримання вимог земельного законодавства при наданнi земель комунальної та державної власності для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в Золотоніському районі встановлено, що ОСОБА_4 в порушення вимог ч. 4 ст. 116 Земельного кодексу України шляхом обману, відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру в Черкаській області 23-3466/14-20-СГ від 07.04.2020 отримала в приватну власність земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:1179 площею 1.9519 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в адміністративних межах с. Васютинці Іркліївської ОТГ Золотоніського району за межами населеного пункту, не зважаючи на те, що остання вже реалізувала своє право на безоплатне отримання земельної дiлянки, шляхом отримання земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0110 площею 0,2549 га для ведення особистого селянського господарства на підставі рішення ліщинської сільської ради №24-3/VII від 13.12.2017, яка розташована в с. Кліщинці Іркліївської ОТГ Золотоніського району, завдавши значної шкоди державі.
За даним фактом 06.04.2022 розпочато кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000002 за ознаками кримiнального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
Постановою слідчого від 06.04.2022 у даному кримінальному провадженні земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:1179 площею 1.9519 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в адміністративних межах с. Васютинці Іркліївської ОТГ Золотоніського району за межами населеного пункту та земельна ділянка з кадастровим номером :01:000:0110 площею 0,2549 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Кліщинці Іркліївської ОТГ Золотоніського району визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.
Посилаючись на необхідність належного розслідування кримінального провадження, та збереження об`єктів кримінально протиправних дій, які набуті протиправним шляхом та не можливістю їх знищення або змiни в подальшому шляхом внесення змін про реєстрацію вказаних земельних ділянок, дій щодо розпорядження (відчуження) земельних ділянок з кадастровим номером :02:000:1179 площею 1.9519 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в адміністративних межах с. Васютинці Іркліївської ОТГ Золотоніського району за межами населеного пункту та з кадастровим номером :01:000:0110 площею 0,2549 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована с. Кліщинці Іркліївської ОТГ Золотоніського району, прокурор звернувся до суду з даним клопотанням про накладення арешту на вказані земельні ділянки.
Прокурор у судовому засіданні наполягав на задоволенні даного клопотання з підстав, зазначених у ньому.
На підставі ч. 2 ст. 173 КПК України розгляд даного клопотання здійснюється без виклику особи, у володінні та розпорядженні якої перебувають означені земельні ділянки.
Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши клопотання та матеріали додані до нього, слідчий суддя зазначає про таке.

Частиною першою статті 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч. 3 ст. 26, ч. 1 ст. 171 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його компетенції цим Кодексом, при цьому з клопотанням про арешт майна до слідчого судді має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а також цивільний позивач з метою забезпечення цивільного позову.

Також слідчий суддя зауважує, що згідно з пунктом 7 частини другої статті 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст. 94, 132, 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Такі дані мають міститися і у клопотанні прокурора, який звертається з проханням про арешт майна, оскільки згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже, суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно із частиною першою статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до статті 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання. У клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: 1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; 2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Золотоніського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції Черкаської області перебуває кримінальне провадження, внесене 06.04.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000002 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
З клопотання та доданих до нього матеріалів слідчим суддею встановлено, що при вивчені наявності підстав для вжиття заходів представницького характеру у сфері дотримання вимог земельного законодавства при наданнi земель комунальної та державної власності для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в Золотоніському районі встановлено, що ОСОБА_4 в порушення вимог ч. 4 ст. 116 Земельного кодексу України шляхом обману, відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру в Черкаській області 23-3466/14-20-СГ від 07.04.2020 отримала в приватну власність земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:1179 площею 1.9519 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в адміністративних межах с. Васютинці Іркліївської ОТГ Золотоніського району за межами населеного пункту, не зважаючи на те, що остання вже реалізувала своє право на безоплатне отримання земельної дiлянки, шляхом отримання земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0110 площею 0,2549 га для ведення особистого селянського господарства на підставі рішення ліщинської сільської ради №24-3/VII від 13.12.2017, яка розташована в с. Кліщинці Іркліївської ОТГ Золотоніського району.
Згідно з рішенням Кліщинської сільської ради № 24-3/VII від 13.12.2017 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо оформлення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_4 » затверджено технічну документацію із землеустрою щодо оформлення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер :01:000:0110 площею 0,2549 га, яка знаходиться в АДРЕСА_1 та передано у власність земельну ділянку ОСОБА_4 .
Дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо вказаної ділянки надано рішенням Кліщинської сільської ради № 30-4/VI від 12.02.2013 на підставі заяви ОСОБА_4 від 17.01.2013.
Також слідчим суддею встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 07.04.2020 № 23-3466/14-20-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1.9519 га у власність для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Васютинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області та надано ОСОБА_4 у власність земельну ділянку площею 1,9519 га, в тому числі рілля площею 1,9519 га, кадастровий номер :02:000:1179 із земель сільськогосподарського призначення державної власності із зміною цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в адміністративних межах Васютинської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області.
При цьому, у заяві про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо виділення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 1.9519 га для ведення особистого селянського господарства від 05.02.2020 за підписом ОСОБА_4 зазначено, що остання право безоплатної передачі у власність земельної ділянки за вказаним цільовим призначенням не використала.
Наведене, на думку органів досудового слідства, свідчить про наявність підстав стверджувати про завдання державі значної школи та вчинення кримінального правопорушення, ознаки якого передбачені ч. 2 ст. 190 КК України.
Частиною другою статті 190 КК України передбачена кримінальна відповідальність за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або таке, що завдало значної шкоди потерпілому.
Однак, докази того, що ОСОБА_4 з корисливих мотивів надала неправдиві відомості щодо наявності права на безоплатну приватизацію землі, внаслідок чого повторно безоплатно набула у власність для ведення особистого селянського господарства ще одну земельну ділянку, в матеріалах клопотання відсутні, прокурор під час розгляду даного клопотання таких доказів слідчому судді не назвав та не надав.
Також вирішуючи дане клопотання, слідчий суддя зазначає, що відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Згідно з положеннями ст. 116 Земельного кодексу України (далі ЗК України) громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Частиною третьою статті 116 ЗК України передбачено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:
а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;
б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;
в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, згідно із переліком ст. 121 ЗК України.
Частиною четвертою ст. 116 ЗК України в редакції чинній станом на день видання рішення Кліщинської сільської ради № 24-3/VII від 13.12.2017 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо оформлення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_4 » та наказу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 07.04.2020 № 23-3466/14-20-СГ передбачалось, що передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.
Відповідно до ч. 4 ст. 116 КК України в редакції станом на день розгляду даного клопотання про арешт майна у суді, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення.
Також слідчий суддя зауважує, що цільове призначення земельної ділянки це її використання за призначенням, яке визначене документацією з землеустрою у встановленому законом порядку (ст. 1 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 № 858).
Категорії цільового призначення земельних ділянок визначені у ст. 19 ЗК України, зокрема землі сільськогосподарського призначення.
З метою забезпечення обліку земель за видами їх цільового призначення у державному земельному кадастрі Наказом Держкомзему від 23.07.2010 № 548 затверджено Класифікацію видів цільового призначення земель, яка визначає поділ земель на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, типами забудови, типами особливо цінних об`єктів.
Згідно з ч. 6, 7 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства,у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність.
Пунктом «б» частини першої ст. 121 ЗК України встановлено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 гектара.
Водночас відповідно до ч. 2 другою ст. 5 Закону України «Про особисте селянське господарство» встановлено, що розмір земельної ділянки особистого селянського господарства може бути збільшений у разі отримання в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) та її спадкування членами особистого селянського господарства відповідно до закону.
Згідно з ч. 7 ст. 5 Закону України «Про особисте селянське господарство» громадяни України, які реалізували своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства в розмірі менше 2,0 гектара, мають право на збільшення земельної ділянки в межах норм, установлених статтею 121Земельного кодексу України для ведення особистого селянського господарства.
У листі Державного комітету України по земельних ресурсах №14-22-4/2080 від 05.04.2002 зазначено, що, на думку Комітету, поняття «особисте підсобне господарство» (ст. 56 Земельного кодексу України від 18.12.90 року № 561-XII) та «особисте селянське господарство» (ст. 33 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року № 2768) за змістом тотожні.
Отже, з системного тлумачення положень Закону України «Про особисте селянське господарство» вбачається, що терміни «особисте підсобне господарство» та «особисте селянське господарство» мають схожий правовий характер.
При цьому, чинним законодавством не встановлено заборони або обмежень на повторне звернення громадян до органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування із заявами про отримання додатково земельної ділянки, у межах встановлених норм, відповідно до ст. 121 ЗК України.
Більш того, у постанові від 30.05.2018 у справі № 826/5737/16 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що надання дозволу вповноваженим органом місцевого самоврядування на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель комунальної власності не означає позитивного рішення про передачу її в користування, а направлене на ідентифікацію земельної ділянки, яка в подальшому може стати предметом передачі.
Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного вирішення питання про надання її у власність.
Рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Однак отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки сам по собі дозвіл не є правовстановлюючим актом. Вказаний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018 у справі № 380/624/16-ц (провадження № 14-301цс18).
Відповідно до правового висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 20.05.2020 у справі №706/1685/16-ц, обов`язок щодо перевірки факту реалізації особи, яка звернулась із відповідною заявою, права на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства відповідно до вимог земельного законодавства лежить на суб`єкті, якому надано право розпоряджатися землями державної або комунальної власності.
Однак, право установчі документи на право власності на земельні ділянки, арешт на які просить надати прокурор, слідчому судді не надано та не названо. Також прокурором не надано на підтвердження обставин, на які він посилається проекти технічної документації щодо відведення земельних ділянок, арешт на які просить надати прокурор.
Крім того, при вирішенні питання щодо наявності правових підстав для задоволення даного клопотання про арешт майна, слідчий суддя бере до уваги, що відповідно до відомостей наявних у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер інформаційної довідки 297751836 від 03.02.2022, цільове призначення земельної ділянки площею 1.9519 га, кадастровий номер :02:000:1179 не зазначено.
Таким чином, на підставі викладеного вище, враховуючи, що прокурором не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в даному клопотанні, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення даного клопотання на даному етапі досудового розслідування.
Керуючись ст. 2, 7, 94, 98, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання відмовити

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти діб.

Повний текст ухвали проголошено о 09 год 05 хв 23.05.2022.

Слідчий суддя ОСОБА_5