Справа № 944/1159/22
Провадження №1-кп/944/745/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.04.2022м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Яворові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 березня 2022 року за № 0000126, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Бровари Київської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, із середньою освітою, не працює, не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 358, частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України,

встановив:

ОСОБА_4 в першій половині березня 2022 року (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), достовірно знаючи та усвідомлюючи, що на території України згідно з Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 введено воєнний, а також розпочато мобілізацію до Збройних Сил України із встановленням обмежень щодо заборони виїзду за межі України громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, маючи умисел на підроблення офіційного документа тимчасового посвідчення військовозобов`язаного із внесенням відомостей про непридатність його до військової служби та зняття із військового обліку, що, в свою чергу, надає право у період дії воєнного стану на виїзд за межі України та звільняє від обов`язку мобілізації на службу до Збройних Сил України, перебуваючи у м. Борислав Дрогобицького району Львівської області (точне місце досудовим розслідуванням не встановлено), використовуючи реквізитні дані « ІНФОРМАЦІЯ_2 « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), за допомогою комп`ютерної техніки виготовив підроблений офіційний документ тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 01.03.2022, видане на ім`я ОСОБА_4 , посвідчене « ІНФОРМАЦІЯ_4 « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Міністерства оборони України, зазначивши завідомо недостовірні відомості про непридатність його до військової служби та зняття із військового обліку за ст. 52 «а» р. ІІ наказу МО України від 14.08.2008 № 402, наклеївши з метою ідентифікації свою фотографію, посвідчив його відбитком печатки, виготовленої за допомогою комп`ютерної техніки, з реквізитами « ІНФОРМАЦІЯ_2 « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Міністерства оборони України, зазначивши дата видачі 01.03.2022, №1085/1.

Таким чином, ОСОБА_4 здійснив підроблення іншого офіційного документа, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і який надає права та звільняє від обов`язку, з метою його використання, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 358 Кримінального кодексу України.

Також 28.03.2022, приблизно о 01 год 50 хв, ОСОБА_4 , достовірно знаючи та усвідомлюючи, що тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 01.03.2022, видане на його ім`я, є підробленим та містить завідомо недостовірні відомості щодо непридатності його до військової служби та зняття з військового обліку, перебуваючи в пункті пропуску «Краківець», що розташоване по АДРЕСА_2 , використав завідомо підроблений документ тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 01.03.2022, видане на ім`я ОСОБА_4 , посвідчене « ІНФОРМАЦІЯ_4 « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Міністерства оборони України, шляхом його пред`явлення та надання інспектору прикордонної служби ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_4 використав завідомо підроблений документ, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України.

05 квітня 2022 року між прокурором Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 була укладена угода про визнання винуватості відповідно до ст. ст. 468, 472 Кримінального процесуального кодексу України.

В угоді про визнання винуватості сторони виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України, які ніким не оспорюються, зазначили істотні для даного кримінального провадження обставини. Згідно з угодою ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні. В угоді про визнання винуватості сторони також узгодили призначення обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 358 Кримінального кодексу України у виді штрафу у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 гривень, та за ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень. На підставі ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України узгодили остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 гривень.

Прокурор в судовому засіданні просила угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання, оскільки при її укладенні були дотримані вимоги Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 також просив вказану угоду затвердити і призначити йому узгоджену міру покарання. Також пояснив, що угода укладена добровільно, він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України, характер обвинувачення, норми ч. 5 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст.358 Кримінального кодексу України. Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав зазначену угоду про визнання винуватості, просив її затвердити, зазначивши, що угода укладена обвинуваченим добровільно, в його присутності та відповідає вимогам, встановленим нормами Кримінального процесуального кодексу України.

Враховуючи наведене вище, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд дійшов висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити з таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 Кримінального процесуального кодексу України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно із ст. 472 Кримінального процесуального кодексу України в угоді про визнання винуватості зазначаються, зокрема, її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Суд з`ясував, що обвинувачений повністю розуміє свої права, передбачені п. 1 ч. 5 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п. 1 ч. 1 ст. 473 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також суд встановив та переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При перевірці угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам законодавства, дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 358 Кримінального кодексу України, а саме підроблення іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується установою, яка має право видавати такі документи і який надає права, з метою використання його підроблювачем, за ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України як використання завідомо підробленого документа.

Умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, обвинувачений спроможний виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарання та санкціям ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України.

Також зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 Кримінального процесуального кодексу України.

Отже, враховуючи встановлені обставини, суд дійшов до висновку, що укладена між прокурором та підозрюваним угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд враховує дані про особу обвинуваченого, який є особою молодого віку, раніше не судимий, не перебуває на обліку у психіатра та нарколога, а також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Як обставини, які пом`якшують покарання, передбачені ст. 66 Кримінального кодексу України, суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставин, які відповідно до ст. 67 Кримінального кодексу України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що відповідно до ст. 50 Кримінального кодексу України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, здійснення виховного впливу та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, є призначення йому угодженого між сторонами покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 358 Кримінального кодексу України у виді штрафу у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 гривень, та за ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України, якою передбачено, що при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань, суд вважає за необхідне призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 гривень.

Крім того, постановою дізнавача СД Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області від 28.03.2022 визнано речовим доказом тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 01.03.2022, видане на ім`я ОСОБА_4 , яке зберігається в матеріалах кримінального провадження.

Згідно з нормами ч. ч. 1, 9 ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. При цьому, майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що зазначений речовий доказ слід залишити в матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст. ст. 394, 424, 468, 469, 471, 472, 473, 474, 475, 381, 382 Кримінального процесуального кодексу України,

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 05 квітня 2022 року, укладену в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 березня 2022 року за № 0000126, між підозрюваним ОСОБА_4 і прокурором Яворівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 358 та частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України, та призначити покарання:

за частиною 1 статті 358 Кримінального кодексу України у виді штрафу у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок;

за частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

На підставі частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

Речовий доказ тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 01 березня 2022 року, видане на ім`я ОСОБА_4 залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених частиною 3 статті 394 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:

- обвинуваченим і його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1