Житомирський апеляційний суд
Справа №274/1371/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 81 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29 березня 2022 року про відмову в задоволені заяви засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29 березня 2022 року відмовлено в задоволені заяви засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Рішення суду обґрунтовано тим, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою та ставленням до праці ще не довів своє виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його заяву про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Вказує, що судом першої інстанції не досліджено всі факти особової справи Судом першої інстанції також не взято до уваги 4 заохочення, а взято тільки порушення, а саме відмову від роботи, однак працювати фізично не може оскільки має захворювання Гепатиту (Ц) та ВІЧ інфекції.

Засуджений ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду його апеляційної скарги, в судове засідання не доставлений, та в своїй апеляційній скарзі не просив бути присутнім при її розгляді.

Прокурор надіслав заяву про проведення розгляду в письмовому провадженні та заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, просив залишити ухвалу суду без змін.

Відповідно до ч.1 ст.406 КПК України суд апеляційної інстанції має право ухвалити судове рішення за результатами письмового провадження, якщо всі учасники судового провадження заявили клопотання про здійснення провадження за їх відсутності.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за можливе розглянути вказане провадження в письмовому провадженні.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_5 не підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 81 КК України передбачає підстави та умови застосування щодо засуджених умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

З матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_5 засуджений 02 лютого 2021 Суворовським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.185, ч.5 ст.72 КК України до 3 років обмеження волі.

Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 02.07.2021 згідно ст.72 ч.1 п.1,5 КК України зараховано час слідування до виправного центру з 06.03.2021 по 27.07.2021 з розрахунку 1 день позбавлення волі відповідає 2 дням обмеження волі.

Початок строку: 27.04.2021. Кінець строку: 23.01.2023.

Суд першої інстанції, розглядаючи в порядку ст.539 КПК України заяву засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, дійшов до висновку про відсутність передбачених ст.81 КК України правових підстав для задоволення вказаної заяви, оскільки засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою та ставленням до праці ще не довів своє виправлення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Наведене є обов`язковою передумовою для умовно-дострокового звільнення, поряд із передбаченими у ч.3 ст.81 КК України строками фактичного відбуття покарання засудженим.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушення правил внутрішнього розпорядку, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин та інше.

Згідно роз`яснень, викладених у підпункті «а» п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, засуджений ОСОБА_5 з 10.09.2020 року відбував покарання в державній установі «Одеський слідчий ізолятор». За час утримання характеризувався негативно. Допустив одне порушення встановленого порядку відбування покарання, по факту якого було накладено дисциплінарне стягнення. Заохочень не має.

З 27.04.2021 року відбував покарання в державній установі «Широківський виправний центр (№75)». За час відбування покарання характеризувався позитивно. Допустив два порушення встановленого порядку відбування, по факту яких було накладено одне дисциплінарне стягнення. Чотири рази заохочувався адміністрацією установи.

З 14.01.2022 відбуває покарання ДУ "Бердичівський виправний центр (№ 108)". За період відбування покарання характеризується негативно, не працевлаштований, залучається до робіт по благоустрою місць позбавлення волі. До праці ставиться незадовільно. Допустив два порушення встановленого порядку відбування покарання, по факту якого накладено дисциплінарне стягнення. Приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», програму виконує в повному обсязі. Вину у скоєному злочині, визнав, кається. Виконавчі листи до установи не надходили. На профілактичному обліку не перебуває.

Згідно довідки про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень з особової справи засудженого, до ОСОБА_5 застосовувалось три стягнення у виді догани та попередження, останнє з яких від 24.03.22.

Судом першої інстанції проаналізувавши встановлені під час судового розгляду обставини у їх сукупності, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_5 за весь час відбування покарання своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення та перевиховання, у зв`язку з чим залишив заяву засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання без задоволення, з чим погоджується і колегія суддів.

На підставі викладеного висновки суду щодо недоведеності засудженим ОСОБА_5 свого виправлення колегія суддів вважає обґрунтованим, а посилання засудженого ОСОБА_5 , що судом першої інстанції не взято до уваги чотири заохочення апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки судом першої інстанції особову справу засудженого взято до уваги весь час відбування покарання та прийшов до обґрунтованого рішення, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення та перевиховання.

Посилання апелянта на те що він має захворювання Гепатиту (Ц) та ВІЧ інфекції, в зв`язку з чим не може працювати фізично, на висновки суду першої інстанції не впливають, та не є безумовними підставами для застосування щодо засудженого умовно-дострокового звільнення.

Крім того, застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом суду, а не обов`язком.

Висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає обґрунтованими, оскільки вони узгоджуються з матеріалами провадження та кореспондуються з нормами кримінального та кримінального процесуального законів, зроблені на підставі доказів, досліджених у судовому засіданні, яким суд надав належну правову оцінку у їх сукупності.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Ухвала суду є законна та обґрунтована, підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі засудженого, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 406, 407 КПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29 березня 2022 року про відмову в задоволені заяви засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала апеляційного набирає чинності негайно після оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: