У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/3526/22

№ 1-кп/183/1052/22

27 липня 2022 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні 0000158 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лисичанськ Луганської області, громадянина України, військовослужбовця, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408 КК України,
за участю прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_3

в с т а н о в и в :
До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 11 липня 2022 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 408 КК України.

Прокурор вважає необхідним призначити обвинувальний акт до розгляду, оскільки підстав для закриття провадження та повернення обвинувального акту не має.

Захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 кожен окремо, не заперечували проти призначення провадження до судового розгляду.

Дослідивши обвинувальний акт, суд вважає його таким, що відповідає вимогам КПК України, підстав для закриття провадження немає.

Суд вислухавши думку учасників процесу, вважає можливим призначити провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за участю учасників процесу.

В судовому засіданні захисником обвинуваченого були заявлені клопотання про допит свідків та витребування документів на підтвердження позиції сторони захисту щодо невинуватості обвинуваченого.

Суд вважає, що вказані клопотання є передчасними, оскільки на стадії судового розгляду відповідно до ст.349 КПК України, обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , підтримав його та просив суд його задовольнити.

Захисник та обвинувачений кожен окремо заперечували проти продовження строку раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому, просили суд застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши думку учасників судового процесу, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

При вирішенні клопотання прокурора про необхідність продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Злочин, передбачений ч. 4 ст. 408 КК України відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким. Покарання, визначене санкцією вказаної статті КК України, передбачає позбавлення волі на строк від 5 до 12 років.

Перед судом доведено, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, на даний час не зменшився і є надалі актуальним.

Зокрема, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за яке, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 12 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання, у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від суду з метою уникнення понесення покарання.

Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі Ilijkov v. Bulgaria від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був установлений.

У той же час прокурором в судовому засіданні не доведені ризики, передбачені п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених вище, суд на підставі наданих матеріалів, оцінює в сукупності інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_3 , раніше не судимий, одружений, на утриманні має малолітню дитину, є військовослужбовцем військової служби за контрактом, тобто має соціальні зв`язки, обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, яке віднесено законом до категорії особливо тяжких.

Також, при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин суд погоджується з думкою прокурора про те, що на цей час є наявним ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому, враховуючи обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 ; його майновий та сімейний стан, наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який було проаналізовано вище, тому суд вважає, що розмір застави у вигляді 100 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб повинний достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Отже, розмір застави слід залишити у вигляді 100 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Отже, аргументи захисника щодо застосування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не можуть бути прийняті судом, враховуючи вказані обставини.

Тому, на думку суду, на цей час продовжує існувати зазначений вище ризик, а тому продовження обвинуваченому строку тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».

Отже, враховуючи всі обставини по справі, суд вважає за необхідне запобіжний захід у виді тримання під вартою застосований обвинуваченому продовжити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 314, 331, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Призначити обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 14.00 годину 03.08.2022 року в залі судового засідання Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за участю учасників процесу.

Обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, ОСОБА_3 , продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 23 вересня 2022 року включно.

Визначити розмір застави у відношенні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді 100 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 248 100 (двісті сорок вісім тисяч сто) гривень 00 копійок.

В разі внесення застави, покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1)з`являтися на виклик до суду;

2)не відлучатися з місця проживання без дозволу суду;

3)повідомляти суд про зміну свого місця проживання/служби та/або роботи;

4)утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

Попередити ОСОБА_3 , що в разі невиконання, покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору, а суд вирішує питання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншому запобіжному заходу.

В задоволенні клопотань захисника про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.

В задоволенні клопотань захисника про допит свідків, про витребування документів -відмовити, що не позбавляє сторону захисту звертатись із клопотаннями під час судового розгляду.

Ухвала в частині продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1