ЄУН № 337/2104/22
Провадження 1-кп/337/174/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 серпня 2022 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя

у складі головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню у відношенні ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307КК України,

ВСТАНОВИВ:
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, посилаючись на встановлені судом ризики, передбачені п.1,3,5 ст.177 КПК України, а саме, ОСОБА_4 може переховуватися від суду, впливати на свідків та тим самим перешкоджати кримінальному провадженню та надалі вчиняти кримінальні правопорушення, не відпали та продовжують існувати, підстав для застосування йому більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

Обвинувачений просить змінити йому запобіжний захід на домашній арешт, посилаючись на те, що він мешкає з матір`ю, стан здоров`я якої значно погіршився, вона потребує його догляду, майже не ходить, раніше від суду він ніколи не переховувався.

Захисник підтримав клопотання обвинуваченого, просить змінити запобіжний захід на домашній арешт, зазначив, що його мати у важкому стані, вона взяла довідку у лікарні, але зателефонувала йому та повідомила, що сьогодні до суду не прийде, довідку принесе на наступне судове засідання.

Прокурор за клопотанням обвинуваченого заперечив, оскільки на досудовому слідстві, вчиняв тиск на свідків, у тому числі і на матір, що стало підставою для заміни запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою.

Вислухавши пояснення, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України, у тому числі переховуватися від суду та вчиняти тиск на свідків.

Вирішуючи питання щодо продовження дії запобіжного заходу, суд виходить із того, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину, пов`язаного з незаконним обігом психотропних речовин, в особливо великих розмірах з метою збуту, за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років, свою причетність до якого заперечив. При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий, в тому числі за вчинення злочину, пов`язаного з незаконним оборотом наркотичних засобів та психотропних речовин. В межах даного кримінального провадження останній обвинувачується у вчиненні злочину в період іспитового строку, встановленого попереднім вироком суду, у зв`язку з чим у випадку визнання його винуватим, покарання має бути призначено за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України, виключно у вигляді позбавлення волі; до взяття під варту офіційно не працював, офіційних джерел доходу не мав, - все це у сукупності дає підстави вважати, що обвинувачений, усвідомлюючи невідворотність відбуття покарання, може переховуватися від суду, та впливати на свідків, зокрема на ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , з якими він раніше був знайомий та які наразі не допитані, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню.

Також суд приймає до уваги, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке інкримінуються обвинуваченому, позбавляє обвинуваченого можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, перешкоджанню кримінальному провадженню.

Ризик у вигляді можливості вчиняти кримінальні правопорушення, що передбачений п 5 ч. 1 ст. 177 КПК України наразі відсутній, оскільки обвинувачений ізольований від суспільства.

Таким чином, суд вважає, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1,3 ч. 1 ст.177 КПК України, та приходить до висновку про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, так як інші, більш м`які, запобіжні заходи, при відсутності доказів підтвердження існування міцності соціальних зав`язків, в достатній мірі не забезпечать виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст. 176, 177, 183, 331, 369-372, 392 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , у вигляді тримання під вартою у Державній установі Запорізький слідчий ізолятор до 16 жовтня 2022 року включно.

Копію ухвали направити Державній установі Запорізькій слідчий ізолятор - для виконання, захиснику, прокурору та ОСОБА_8 - для відома.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом семі днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1