Номер провадження: 11-кп/813/157/22
Номер справи місцевого суду: 519/366/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 про продовження строку застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах розгляду апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Комінтернівського райсуду Одеської обл. від 02.11.2016 в кримінальному провадженні №0000873 від 27.12.2014 стосовно:
ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Южне Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, не працюючого, маючого на утриманні дитину 2011 р.н., зареєстрованого: АДРЕСА_1 , та проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;
- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
установив:
Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та йому призначено покарання у виді 13 років та 6 місяців позбавлення волі.
Не погодившись з прийнятим рішенням, обвинуваченим ОСОБА_9 була подана апеляційна скарга, в якій він, посилаючись на незаконність, необґрунтованість вироку та істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону, просить оскаржуваний вирок суду визнати необґрунтованим та незаконним, а також визнати необґрунтованими ухвали суду про відмову в задоволенні його клопотання про доручення проведення експертизи на предмет встановлення справжності його підпису в протоколі огляду місця події від 06.01.2015 та про відмову в задоволенні його клопотань.
Ухвалою Апеляційного суду Одеської обл. від 25.07.2017 апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 було залишено без задоволення, а вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 02.11.2016 залишено без змін.
Постановою Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.02.2020 касаційну скаргу засудженого ОСОБА_9 було задоволено частково, а ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 25.07.2017 скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Окрім того, вищезазначеною постановою було ухвалено ОСОБА_9 залишити під вартою до вирішення судом апеляційної інстанції питання щодо обрання йому запобіжного заходу, проте на строк не більше ніж на 60 днів.
Згодом, ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.03.2020 було частково задоволено клопотання прокурора ОСОБА_8 та застосовано відносно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 21.05.2020 включно.
В подальшому, ухвалами Одеського апеляційного суду від 13.05.2020, 07.07.2020, 31.08.2020, 19.10.2020, 08.12.2020, 28.01.2021, 15.03.2021, 26.04.2021, 16.06.2021, 12.08.2021, 30.09.2021 та 18.11.2021, неодноразово продовжувався строк застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відкладався апеляційний розгляд, зокрема, у зв`язку із ненадходженням відповіді з ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві щодо виконання ухвали Одеського апеляційного суду від 15.03.2021, якою було зобов`язано ТУ ДБР, розташоване в м. Миколаєві провести досудове розслідування за фактами, викладеними в усній заяві обвинуваченого ОСОБА_9 щодо застосування стосовно нього психологічного та фізичного насильства з боку працівників поліції при його затриманні 05-06.01.2015 та проведенні слідчих дій в приміщенні відділу поліції, за результатами якої копію процесуального рішення необхідно було направити до суду апеляційної інстанції, а також у зв`язку із оскарженням ОСОБА_9 рішення ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві про закриття кримінального провадження за результатами проведення досудового розслідування вищевказаних фактів, викладених у заяві обвинуваченого.
Востаннє, ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.01.2022 було задоволено клопотання прокурора ОСОБА_8 та продовжено строк застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 13.03.2022 включно.
Згодом, 03.03.2022 від прокурора ОСОБА_8 на адресу апеляційного суду надійшло клопотання про продовження стосовно ОСОБА_9 строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 підтримав клопотання та просив його задовольнити, натомість захисник ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання.

З метою дотримання прав обвинуваченого ОСОБА_9 на участь у судовому засідання, з огляду на неможливість забезпечити особисту його під час розгляду клопотання прокурора у зв`язку із запровадженням та території України воєнного стану, апеляційним судом було забезпечено проведення судового засідання в режимі відео конференції з державною установою «Одеський слідчий ізолятор».

Водночас, ДУ ОСІ та обвинувачений ОСОБА_9 на зв`язок не вийшли, та з огляду на те, що апеляційним судом були вжиті заходи задля забезпечення його участі у судовому засіданні, колегія суддів вважає за можливе розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою за відсутності обвинуваченого ОСОБА_9 , однак за участю його захисника, який не заперечував проти цього.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, дослідивши доводи викладені в клопотанні прокурора, апеляційний суд дійшов висновку про наступне.
Частина 1 ст. 331 КПК України встановлює, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу, згідно положень ч. 2 ст. 331 КПК України, відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу («Запобіжні заходи, затримання особи»).
Згідно ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
На підставі аналізу матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_9 був засуджений вироком Комінтернівського райсуду Одеської області від 02.11.2016 за ч. 1 ст. 115 КК України.
Положеннями п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до ст. 12 КК України, злочин за ч. 1 ст. 115 КК України відноситься до категорії особливо тяжких, пов`язаний із позбавленням потерпілої особи життя, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, а тому, згідно вищезазначених положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КК України, стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Отже, з огляду на вищевказане, характер, тяжкість та наслідки вчиненого інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_9 злочину, який посягає на найвищу соціальну цінність життя особи, а також характеристику обвинуваченого, який не працевлаштований, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину у стані алкогольного сп`яніння, колегія суддів, всупереч твердженням обвинуваченого, доходить висновку про те, що в зазначеному провадженні продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливого переховування обвинуваченого від суду.
Окрім того, апеляційний суд зауважує, що обвинуваченим ОСОБА_9 під час апеляційного розгляду було заявлене клопотання про допит судом апеляційної інстанції свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , на підставі чого колегія суддів констатує, що на теперішній час в зазначеному кримінальному провадженні існує також ризик впливу обвинуваченого на свідків в провадженні з метою спонукання їх до давання ними показань на його користь.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що на теперішній час лише найбільш суворий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та його належну процесуальну поведінку.
Водночас, судом апеляційної інстанції неодноразово оголошувалась перерва в апеляційному розгляді з огляду на необхідність отримання інформації з ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві за результатами виконання ухвали Одеського апеляційного суду від 15.03.2021 щодо зобов`язання внесення до ЄРДР відомостей про вчинення злочину, викладених в усній заяві обвинуваченого ОСОБА_9 щодо застосування стосовно нього психологічного та фізичного насильства з боку співробітників поліції при його затриманні, проведенні слідчих дій, а також проведення досудового розслідування зазначених обвинуваченим фактів й отримання копії процесуального рішення за його результатами.
Разом з тим, 14.12..2021 на адресу Одеського апеляційного суду із ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві надійшла копія постанови слідчого 2-го СВ (з дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві ОСОБА_12 від 13.12.2021, якою кримінальне провадження №0000032 від 07.04.2021 було повторно закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України через встановлення відсутності в діянні складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України (т. 5, а.с. 186-192).
В минулому судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_9 повідомляв, що ним оскаржується зазначена вище постанова слідчого від 13.12.2021 про закриття кримінального провадження №0000032.
На додаток, на теперішній час апеляційний розгляд кримінального провадження не може бути завершений з огляду також на заявлене обвинуваченим ОСОБА_9 клопотання про допит судом апеляційної інстанції свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та, як наслідок, необхідності їх виклику до апеляційного суду.
Між тим, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Враховуючи те, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій особі, апеляційний суд вважає за можливе, використовуючи надане ч. 4 ст. 183 КПК України право, не визначати стосовно обвинуваченого розмір застави в якості альтернативного запобіжного заходу.
За викладених обставин, апеляційний суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню та стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 необхідно продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на 60 днів, тобто до 01.05.2022 включно.
Керуючись ст. ст. 24, 177, 178, 182, 183, 194, 331, 370, 404, 405, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд
ухвалив:
Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 про продовження стосовно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити строк застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, без визначення розміру застави, а саме до 01.05.2022 включно.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3