Березівський районний суд Одеської області
23.05.2022
Справа № 494/457/22
Провадження № 1-кп/494/176/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.05.2022 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області кримінальне провадження №0000082 щодо обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Онорівка Березівського району Одеської області, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-10.09.2020 року Березівським районним судом Одеської області за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України з випробувальним терміном на 3 роки;
в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 будучи раніше судимий за ч.3 ст. 185 КК України, маючи непогашену та не зняту у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став та 07.02.2022 року приблизно о 18.10 год діючи умисно, повторно, з метою крадіжки чужого майна, через ворота, проник на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 скориставшись відсутністю ОСОБА_5 у дворі домоволодіння, під навісом, помітив два мішка з зерном кукурудзи, які він визначив

предметом свого злочинного посягання. У продовження своїх злочинних дій, ОСОБА_4 діючи повторно, умисно та протиправно, з метою власного збагачення, з корисливих мотивів, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та викрити його злочинні дії не може, таємно викрав два мішка з зерном кукурудзи загальною вагою 72,5 кг, вартістю 8,80 грн за 1 кг на суму 638 грн, яке належить ОСОБА_5 . У подальшому ОСОБА_4 місце скоєння злочину залишив, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши матеріальну шкоду ОСОБА_5 на зазначену суму.
На розгляд суду досудовим слідством внесено обвинувачення ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчинено повторно, поєднаного з проникненням у житло, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України.
Судом встановлено, що з урахуванням обвинувачення, внесеного на розгляд суду, вказаними умисними діями ОСОБА_4 скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), яке вчинено повторно, поєднаного з проникненням у житло, тобто вчинив злочин, передбачений частиною третьою статті 185 КК України.
Потерпілий ОСОБА_5 на виклик суду не прибув, хоча належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи, про що свідчить телефонограма. Суд, виконуючи вимоги ст.325 КПК України, заслухав думку учасників судового провадження щодо проведення судового розгляду без потерпілої або про відкладення судового розгляду, та можливість за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, і вважає за можливе провести судовий розгляд у відсутності потерпілого з огляду на вимоги КПК України, положення частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року щодо справедливого розгляду справи упродовж розумного строку.

Відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінально-процесуального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі КПК України), з урахуванням того, що усі сторони просили суд про однаковий порядок дослідження доказів, що полягав у дослідженні пояснень обвинуваченого, потерпілого та письмових характеризуючих доказів, наданих суду та за відсутності заперечень сторін, з урахуванням розуміння сторін обставин справи, змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши сторонам правові наслідки таких їх дій про те, що вони будуть позбавлені права оскаржити вирок в апеляційному порядку з підстав не встановлення обставин, доказів про які суду сторони не надали, суд задовольнив вказані клопотання і встановив порядок дослідження доказів, про який просили сторони.
Крім того, суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, ст. 349 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Будучи допитаним під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчинені кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та надав суду пояснення про те, яким чином ним було скоєно кримінальне правопорушення, що він щиро розкаюється у вчинені злочину та просив суд призначити найменш суворе покарання без позбавлення волі.

Відповідно до статті 65 КК України при призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів та особу обвинуваченого, який раніше судимий, посередньо характеризується за місцем мешкання.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" рішення суду має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 передбачених статтею 66 КК України, суд відносить визнання вини та щире каяття.

На думку суду, ціллю вказаного зізнання та щирого каяття є можливість отримання більш м`якого покарання, що є природним правом кожного обвинуваченого, яким обвинувачений скористався.

Обставини, які обтяжують обвинуваченому покарання згідно статті 67 КК України вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 р. №7 у вироку суд обговорює питання призначення покарання. Так, державний обвинувач просив суд призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за частиною третьою статті 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки та на підставі ст. 71 КК України , до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати покарання за вироком Березівського районного суду Одеської області від 10.09.2020 року у виді позбавлення волі строком на 4 роки та остаточно визначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк - 4 роки та 6 місяців. Також просив змінити запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою. Обвинувачений просив призначити менш суворе покарання та вказав, в подальшому житті не будуть вчиняти таких дій. Потерпілий у судове засіданні не з`явився.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Злочин вчинений обвинуваченим є дійсно суспільно небезпечним, оскільки посягає на право власності особи. Однак мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, наданих суду відомостей щодо особи обвинуваченого, тяжкості вчинення ним злочину, позицію державного обвинувача та самого обвинуваченого, з врахуванням ставлення обвинуваченого до вчинення діяня та наслідків діянь, а саме: що він щиро розкаявся у скоєному, визнав свою провину, усвідомив протиправну поведінку, суд доходить висновку, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання за частиною третьою ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки . Водночас, враховуючи наявний вирок Березівського районного суду Одеської області від 10.09.2020 року, яким ОСОБА_4 визначено покарання 4 роки позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки та на підставі ст.71 КК України за даним вироком, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. .

Замінити запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою у залі суду.

Строк відбування покарання обчислювати з 23.05.2022 року.

Цивільний позов по справі не заявлений. Витрати на експерта відсутні. Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Суд вважає, що речові докази у кримінальному провадженні №0000082, а саме: зерно кукурудзи у полімерних мішках - необхідно залишити потерпілому ОСОБА_5 по приналежності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 374 КПК України, ст.70-71 КК України, ч. 3 ст. 185 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України, призначивши йому покарання у виді 3 роки позбавлення волі;

На підставі ст. 71 КК України , до призначеного ОСОБА_4 покарання за даним вироком частково приєднати покарання, не відбуте ним за вироком Березівського районного суду Одеської області від 10.09.2020 року у виді позбавлення волі строком на 4 роки та остаточно визначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк -4 роки 6 місяців .
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 змінити з домашнього арешту на тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор».
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з часу його фактичного затримання, тобто з 23.05.2022 року.
Цивільний позов по справі не заявлений.

Витрати на проведення експертиз не заявлені.

Речові докази у кримінальному провадженні №0000082, а саме:

зерно кукурудзи у полімерних мішках - необхідно залишити потерпілому ОСОБА_5 по приналежності.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а в разі подачі апеляції - з моменту винесення рішення апеляційним судом.
Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1