печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги Приватного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000338,

В С Т А Н О В И В :

Приватне акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі особа, яка подала скаргу, ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб) звернулось до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на постанову про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000338.

Перевіривши скаргу ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива», слідчий суддя дійшов висновку, що у відкритті провадження за даною скаргою слід відмовити, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України. Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобовязаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником. Вказаний перелік є вичерпним.

З аналізу вказаної норми кримінального процесуального законодавства вбачається, що оскарженню підлягає рішення про відмову у задоволенні клопотання щодо проведення слідчих (процесуальних) дій, проте, у вимогах клопотання відсутні прохання щодо проведення слідчих (процесуальних) дій, а відтак вказана постанова за наслідками розгляду такого клопотання не може бути предметом розгляду слідчим суддею, оскільки таке оскарження не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, що регламентовано положеннями Глави 6 цього Кодексу.

Отже, постанова слідчого про визнання речового доказу та відмову в задоволенні клопотання про передачу речового доказу на відповідальне зберігання не підлягає оскарженню в порядку ст. 303 КПК України.

Під час кримінального провадження слідчий суддя, суд неухильно додержуються вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства та вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їхніх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.

Частина друга зазначеної статті встановлює заборону розгляду під час досудового розслідування скарг на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора. Такі скарги можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження в суді згідно з правилами статей 314-316 зазначеного Кодексу.

Зазначені обставини також кореспондуються і з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, відображеної у постанові від 26 березня 2019 року по справі № 807/1456/17, які беруться слідчим суддею до уваги в силу вимог ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якої висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права, згідно якої наведений у частині першій статті 303 КПК України перелік рішень, дій або бездіяльності, що можуть бути предметом судового оскарження, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У частині другій статті 303 КПК України закріплена пряма заборона окремого оскарження інших рішень, дій або бездіяльності слідчого, прокурора.

Частиною 1 статті 36, частиною 5 статті 40 КПК України визначено, що прокурор та слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Аналізуючи викладене, слідчий суддя зазначає, що бездіяльність, яку оскаржує представник ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» не підлягає оскарженню до слідчого судді в порядку ст. 303 КПК України.

Разом з тим, представником ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» до матеріалів скарги не долучено оскаржуваного рішення про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000338.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора, що не підлягає оскарженню.

За таких обставин, у відкритті провадження за скаргою Приватного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000338, слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 220, 303, 304, 305, 306, 307, 309, 534 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

У відкритті провадження за скаргою Приватного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000338 відмовити.

Матеріали скарги повернути особі, яка її подала.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1