ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.08.2022 Справа №607/2797/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0003564 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Полтава, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого: 16 березня 2020 року Автозаводським районним судом м.Кременчук Полтавської області за ч.3 ст.187 КК України на 7 (сім) років 3 (три) місяці позбавлення волі з конфіскацією Ѕ частини належного йому майна, основне з яких частково відбув,
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357 та ч.2 ст.185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Так, 04 грудня 2018 року близько 10 год. в обвинуваченого ОСОБА_3 , який перебував в приміщенні квартири АДРЕСА_2 в раніше знайомого йому ОСОБА_5 , виник злочинний умисел, направлений на викрадення офіційних документів, вчиненого з корисливих мотивів, реалізовуючи який він тоді ж і там же, при виході з приміщення даної квартири, переконавшись у тому, що за ним ніхто не спостерігає та, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, таємно, з метою незаконного збагачення, викрав із гаманця ОСОБА_5 , який перебував у куртці останнього, офіційний документ банківську картку для виплат ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , після чого із нею покинув місце вчинення даного кримінального правопорушення.
Надалі, того ж дня, в обвинуваченого ОСОБА_3 , коли він перебував поблизу вул.Шептицького, 21, у м.Тернополі, маючи при собі раніше викрадену ним у потерпілого ОСОБА_5 картку ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , знаючи пін-код до неї, виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, зокрема, грошових коштів із її рахунку, реалізовуючи який він тоді і там же, підійшов до банкомату, розташованого по вул.Шептицького, 21, в м.Тернополі, де умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, у період з 10 год. 48 хв. по 10 год. 50 хв., викрав із рахунку вказаного банківської картки грошові кошти в сумі 2 500 грн., після чого із викраденим майном покинув місце вчинення даного кримінального правопорушення, чим спричинив наведеному потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.
Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 та ч.1 ст.357 КК України, визнав повністю за обставин, що вказані в обвинувальному акті, щиро розкаявся та пояснив, що дійсно 04 грудня 2018 року близько 10 год. він, перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , у знайомого йому ОСОБА_5 , таємно викрав із гаманця його куртки банківську картку для виплат ПАТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , з якої, в подальшому, знаючи пін-код зняв грошові кошти на загальну суму 2 500 грн., якими розпорядився на власний розсуд.На даний час про вчинене він, обвинувачений, щиро шкодує.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357 та ч.2 ст.185 та КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що їх підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Зважаючи на вказане вище, суд приходить до переконання про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікує його дії за: ч.1 ст.357 КК України викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів та ч.2 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до кримінального проступку та нетяжкого злочину, фактичні обставини кримінального провадження, особу винуватого, його молодий вік, який позитивно характеризується за місцем проживання, однак не вперше притягується до кримінальної відповідальності за вчинення корисливого особливо тяжкого злочину, на шлях виправлення та перевиховання не став, а знову вчинив, у отому числі, корисливий злочин, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність його особи та схильність до протиправної поведінки, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, зокрема, до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Таким чином, з урахуванням пом`якшуючих покарання ОСОБА_3 обставин, відсутності обтяжуючих його, суд вважає, що вказаному обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкцій статей обвинувачення ближче до нижчих їх меж, а саме за: ч.1 ст. 357 КК України штраф зі стягненням в дохід держави та ч.2 ст.185 КК України арешт і на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 покарання у виді арешту.

Разом з тим, як слідує із матеріалів судового провадження за вироком від 16 березня 2020 року ОСОБА_3 Автозаводським районним судом м.Кременчук Полтавської області було засуджено за ч.3 ст.187 КК України на 7 (сім) років 3 (три) місяці позбавлення волі з конфіскацією Ѕ частини належного йому майна, основне з яких частково відбув.
Оскільки, кримінальні правопорушення за цим вироком вчинені ОСОБА_3 до ухвалення попереднього вироку, то останньому слід визначити покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, визначеного за цим вироком, більш суворим за вироком Автозаводського районного суду м.Кременчук Полтавської області від 16 березня 2020 року, остаточно визначивши останнього покарання у виді 7 (семи) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі з конфіскацією Ѕ частини належного йому майна, зарахувавши частково відбуте основне покарання за попереднім вироком.

На підставі наведеного та керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357 та ч.2 ст.185 КК України та призначити йому за даними кримінальними правопорушеннями наступні покарання, зокрема, за:

-ч.1 ст.357 КК України штраф в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. в дохід держави;

-ч.2 ст.185 КК України 6 (шість) місяців арешту.

Згідно ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 покарання у виді 6 (шести) місяців арешту.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 16 березня 2020 року остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді 7 (семи) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі з конфіскацією Ѕ частини належного йому майна, зарахувавши частково відбуте покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком

Строк відбування призначеного ОСОБА_3 за цим вироком покарання рахувати з моменту звернення даного вироку до виконання (з моменту початку відбування покарання за попереднім вироком від 06 грудня 2018 року).

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддяОСОБА_1