ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/382/22 Справа № 711/4979/22 Категорія: ст. 182 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2022 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючогоОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар учасники справи:ОСОБА_5
прокурор підозрюваний захисник ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 жовтня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді застави щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області, громадянина України, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, командира добровольчого формування № 6 Черкаської міської територіальної громади, депутата Черкаської міської ради, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України,

в с т а н о в и в:
04 жовтня 2022 року старший слідчий в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням, погодженим прокурором відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді застави відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

В обґрунтування заявлених в клопотанні вимог зазначив, що 09.03.2022 розпорядженням міського голови м. Черкаси, відповідно до вимог ЗУ «Про основи національного спротиву» та постанови Кабінету Міністрів України №1449 від 29.12.2021 «Про добровольчі формування територіальних громад», утворено добровольче формування КП «ЧЕЛУАШ» територіальної оборони. Наказом командувача сил територіальної оборони Збройних Сил України №155 від 09.04.2022 ОСОБА_7 призначено командиром добровольчого формування №6 Черкаської міської територіальної громади. У той же день, між Міністерством оборони України та ОСОБА_7 укладено контракт добровольця територіальної оборони.

Тобто, в силу покладених на ОСОБА_7 , як командира добровольчого формування №6 Черкаської міської територіальної громади, службових обов`язків, останній наділений організаційно-розпорядчими функціями та відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України є службовою особою.

Так, ОСОБА_7 , будучи командиром добровольчого формування №6 Черкаської міської територіальної громади, діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище 12.05.2022, знаходячись у м. Черкаси, за невстановлених обставин, відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України №174 від 01.03.2022 «Про деякі питання пропуску гуманітарної допомоги через митний кордон України в умовах воєнного стану» склав сертифікат кінцевого споживача від імені добровольчого формування №6 Черкаської міської територіальної громади від 12.05.2022 на переміщення через державний кордон гуманітарної допомоги від Діаспори Чикаго США, в тому числі 28 тепловізорів, зазначивши добровольче формування №6 Черкаської міської територіальної громади місцем встановлення (використання) товарів та проставив на даному сертифікаті відтиск печатки добровольче формування №6 Черкаської міської територіальної громади, а також відтиск свого факсимільного підпису.

Вказаний сертифікат в електронному вигляді 12.05.2022 було надіслано ОСОБА_11 , який на підставі даного документу здійснив ввезення гуманітарного вантажу на митну територію України через пункт пропуску Шегині-Медика Львівської митниці, серед якого були 28 тепловізійних монокулярів AGM Asp-MicroTM-384.

Наступного дня ввезена гуманітарна допомога, у тому числі 28 тепловізійних монокулярів AGM Asp-MicroTM-384, була отримана ОСОБА_7 у м. Черкаси та перевезена до місця знаходження добровольчого формування №6 Черкаської міської територіальної громади, за адресою: АДРЕСА_2 .

У подальшому, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, в порушення своїх службових обов`язків, як командира добровольчого формування №6 Черкаської міської територіальної громади та Постанови Кабінету Міністрів України №174 від 01.03.2022 «Про деякі питання пропуску гуманітарної допомоги через митний кордон України в умовах воєнного стану», не здійснив взяття в установленому порядку на облік та контроль дотримання наданих ним гарантійних зобов`язань щодо використання 28 тепловізійних монокулярів AGM Asp-MicroTM-384 членами добровольчого формування №6 Черкаської міської територіальної громади.

Надалі, ОСОБА_7 , перебуваючи на території добровольчого формування №6 Черкаської міської територіальної громади за адресою: АДРЕСА_2 , у невстановлений час, але не пізніше 22.06.2022, передав ОСОБА_12 , який не був обізнаний про протиправні дії ОСОБА_7 тепловізійний монокуляр AGM Asp-MicroTM-384, з метою його продажу ОСОБА_13 .

Після чого, о 19 год. 23 хв. 22.06.2022 ОСОБА_12 , перебуваючи поблизу будинку, що за адресою: АДРЕСА_3 , здійснив продаж ОСОБА_13 одного тепловізійного монокуляра AGM Asp-MicroTM-384, однієї пари навушників, однієї плитоноски, однієї пари окулярів, дві плити, тактичні рукавиці за кошти в сумі 70 000 грн.

При цьому, ОСОБА_7 , також діючи умисно, з корисливих мотивів, у порушення своїх службових обов`язків, як командира добровольчого формування №6 Черкаської міської територіальної громади, достовірно знаючи та маючи в своєму розпорядженні 27 тепловізійних монокулярів AGM Asp-MicroTM-384, які ним же умисно не взяті в установленому порядку на облік, з метою унеможливлення контролю за дотриманням наданих ним гарантійних зобов`язань щодо їх використання за призначенням у період часу з 13.05.2022 по 22.06.2022 за невстановлених в ході досудового розслідування обставин здійснив їх продаж третім особам.

Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/124-22/7548-ТВ від 24.08.2022 середня ринкова вартість двадцяти восьми тепловізійних монокулярів AGM Asp-MicroTM-384 станом на 22.06.2022 становила 1 542 809 грн. 24 коп.

Таким чином, ОСОБА_7 , обіймаючи посаду командира добровольчого формування №6 Черкаської міської територіальної громади, діючи умисно, з корисливих мотивів у період часу з 13.05.2022 по 22.06.2022 під час воєнного стану, через ОСОБА_12 , який знаходився за адресою: АДРЕСА_3 , здійснив продаж предметів гуманітарної допомоги ОСОБА_13 , а саме одного тепловізійного монокуляра AGM Asp-MicroTM-384, а решту 27 тепловізійних монокулярів AGM Asp-MicroTM-384, перебуваючи на території м. Черкаси, більш точне місце знаходження не встановлено, з метою отримання прибутку, продав третім особам, вартість яких становить 1 542 809 грн. 24 коп., що у 1 243 рази перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та відповідно до примітки до ст. 201-2 КК України, є великим розміром.

30 вересня 2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України продаж предметів гуманітарної допомоги службовою особою з використанням службового становища, з метою прибутку, вчиненому у великому розмірі під час воєнного стану.

Необхідність застосування запобіжного заходу підозрюваному у вигляді застави обґрунтовувано тим, що існують ризики, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 жовтня 2022 року клопотання задоволено частково.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 450 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1 170 000 грн.

Зобов`язано підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до вимог ч. 5 ст. 194 КПК України, протягом встановленого строку:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора і суду;

2) не відлучатися за межі Черкаської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження, за винятком випадків евакуації населення чи рятування життя та здоров`я в умовах воєнного стану;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/чи роботи;

4) не спілкуватися без участі слідчого або прокурора з особами, що набули статусу експерта, свідків у будь-якій формі (особисто, через знайомих/родичів, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу Інтернет), крім випадків необхідності їхньої участі при проведенні слідчих дій;

5) здати на зберігання до органів Міграційної служби України паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

В іншій частині відмовлено.

Обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України, покладено на підозрюваного на строк до 29.11.2022.

Роз`яснено підозрюваному порядок внесення застави та виконання покладених на нього обов`язків, пов`язаних із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Заяви ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 про взяття особи на особисту поруку, - залишено без задоволення.

Ухвала обґрунтована тим, що у даному кримінальному провадженні на цьому етапі досудового розслідування зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з інкримінованим йому кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що можлива причетність його до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованою, тобто наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Слідчий суддя вказав, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 тяжкого злочину (ч. 3 ст. 201-2 КК України) та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, дають підстави для застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді застави.

Однак, при обранні указаного запобіжного заходу слідчий суддя вважав, що розмір застави 621 прожитковий мінімум для працездатних осіб, тобто 1540701 грн., є явно завищеним, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що менший розмір застави не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу та просить скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 жовтня 2022 року та постановити нову, якою відмовити в обранні відносно ОСОБА_7 міри запобіжного заходу.

Вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою.

Зазначає, що слідчим та стороною обвинувачення до матеріалів клопотання взагалі не було додано жодного доказу на підтвердження майнового стану ОСОБА_7 та можливості останнього внести вказану у рішенні заставу, а слідчим суддею не встановлено вказаних обставин, що свідчить про обрання відносно підозрюваного заздалегіть непомірного розміру застави.

Вказує, що під час розгляду клопотання ні слідчий, ні прокурор не довів, що саме застава є єдиним запобіжним заходом, який забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

На думку апелянта, підозра є необґрунтованою, а прокурором не доведено існування будь-яких ризиків, оскільки у вказаному провадженні з моменту внесення відомостей до ЄРДР та фактичного пред`явлення підозри ОСОБА_7 слідство тривало 5 місяців, а з моменту проведення обшуку на КП «ЧЕЛУАШ» до пред`явлення підозри минуло понад 3 місяці, і за цей час підозрюваний забезпечував належну процесуальну поведінку у вказаному провадженні, прибував до слідчого за першою вимогою, самостійно збирав та надавав органам досудового розслідування усю необхідну документацію та матеріали, які доводили той факт, що в його діях немає жодного складу кримінального провадження та жодним чином не перешкоджав встановленню істини у вказаному провадженні.

Зазначає, що слідчим суддею при обранні міри запобіжного заходу не враховано характеризуючі дані відносно ОСОБА_7 та його пояснення з приводу інкримінованих йому обставин.

Також органом досудового розслідування не підтверджено факт продажу 27 тепловізорів, як зазначено в самій підозрі.

Заслухавши доповідь головуючого, доводи та пояснення учасників справи, вивчивши матеріали, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1-5 частини 1 зазначеної статті.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, на виконання вимог частин 1, 2 статті 194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статті 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених частиною 1 статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені статтею 178 КПК України, а також вагомість наявних доказів, якими такі обставини обґрунтовуються.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених статтею 177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Як вбачається з матеріалів справи, слідчий суддя під час розгляду зазначеного клопотання правильно встановив, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Так, 30 вересня 2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України продаж предметів гуманітарної допомоги службовою особою з використанням службового становища, з метою отримання прибутку, вчиненому у великому розмірі під час воєнного стану.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що у даному кримінальному провадженні на цьому етапі досудового розслідування зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з інкримінованим йому кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що можлива причетність його до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованою, тобто наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, прийшов до обґрунтованого висновку щодо необхідності застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Відповідно до частини 1 статті 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Застава не має каральної природи, її сутність полягає в тому, що вона виконує забезпечувальну функцію до закінчення досудового розслідування та є стимулюючим фактором для належної поведінки підозрюваного.

Слідчим суддею вірно враховано, що задля забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків та запобігання, встановленим у судовому засіданні ризикам, передбаченим пунктами 1, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України, враховуючи особу підозрюваної та особливості події кримінального правопорушення (місце, спосіб, засоби вчинення, участь у його вчиненні, наслідки), тільки такий запобіжний захід, як застава зможе забезпечити достатні гарантії належної його процесуальної поведінки, оскільки поведінка ОСОБА_7 свідчить про нездатність самостійно додержуватись встановлених норм правопорядку та свідоме їх ігнорування.

Зважаючи на доведення стороною обвинувачення існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України, слідчий суддя дійшов правильного переконання про неможливість їм запобігти в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж застава.

Апеляційний суд не бере до уваги посилання в апеляційній скарзі щодо недоведеності прокурором наявності ризиків, оскільки слідчим суддею повно та всебічно досліджено матеріали клопотання, у судовому засіданні заслухано думку учасників справи та надано належну оцінку обґрунтованості підозри та наявності ризиків, вказаних в клопотанні.

Згідно із частиною 4 статті 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

Також, в контексті справи «Мангурас проти Іспанії» від 20 листопада 2010 року ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Відповідно до частини 5 статті 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні розміру застави слідчим суддею враховано особу підозрюваного, позитивні характеристики; наявність офіційно зареєстрованого місця проживання; наявність офіційного працевлаштування, а саме зайняття посади директора підприємства та його, відповідно матеріальний стан; наявність двох неповнолітніх дітей; мету застосування запобіжного заходу, а також положення Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Також слідчим суддею при визначенні розміру застави правильно враховано, що її розмір покликаний, у першу чергу, - забезпечити явку підозрюваного до відповідних державних органів під час здійснення кримінального провадження та належного виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Апеляційний суд не бере до уваги твердження в апеляційній скарзі про те, що слідчим суддею не встановлено обставин, які свідчить про обрання відносно підозрюваного заздалегіть непомірного розміру застави, оскільки вказані обставини спростовуються наявними матеріалами справи та були предметом розгляду в суді першої інстанції.

На думку колегії суддів слідчим суддею вірно враховано положення частини 5 статті 182 КПК України та правильно визначено розміром застави на рівні 450 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Проте, слідчим суддею неправильно проведено розрахунок еквіваленту розміру застави у гривнях.

Так, відповідно до частини 6 статті 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

У зв`язку з тим, що діючий кримінальний процесуальний кодекс конкретно не визначає, який розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб враховується для визначення розміру застави, за аналогією закону застосовується норма пункту 16 частини 1 статті 3 КПК України, згідно якої розмір мінімальної заробітної плати - грошова сума, що дорівнює місячному розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому приймається процесуальне рішення або здійснюється процесуальна дія.

Тобто розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який приймається для розрахунку розміру застави, є розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом станом на 1 січня поточного року та в даному випадку становить 2481 грн.

З урахуванням викладеного, застава в розмірі 450 прожиткових мінімумів для працездатних осіб складає 1 116 450 грн. (2481 грн. * 450).

Посилання в апеляційній скарзі про те, що з моменту внесення відомостей до ЄРДР та фактичного пред`явлення підозри ОСОБА_7 слідство тривало 5 місяців, а з моменту проведення обшуку на КП «ЧЕЛУАШ» до пред`явлення підозри минуло понад 3 місяці, і за цей час підозрюваний забезпечував належну процесуальну поведінку у вказаному провадженні, колегія суддів не приймає до уваги, так як підозру ОСОБА_7 пред`явлено 30 вересня 2022 року. Саме з цього моменту у ОСОБА_7 з`явився процесуальний статус та виникла необхідність у забезпеченні його належної процесуальної поведінки шляхом застосування відносно нього запобіжного заходу, що й стало підставою для звернення слідчого 04 жовтня 2022 року до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного.

Інші доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги захисника, на думку колегії суддів суттєвими не являються, не спростовують правильності висновків слідчого судді щодо необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у розмірі 450 прожиткових мінімумів для працездатних осіб складає, та не можуть бути підставами для відмови в обранні щодо останнього запобіжного заходу.

Згідно з частиною 3 статті 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову.

З урахуванням викладеного, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді застави, належним чином мотивував своє рішення, однак помилково визначив еквівалент розміру застави у гривнях, колегія суддів апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольняє часткового, рішення слідчого судді скасовує в частині визначення розміру застави та постановляє в цій частині нову ухвалу про часткове задоволення клопотання та застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 450 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1116450 грн.

Керуючись ст.ст. 182, 193, 194, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07 жовтня 2022 року про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді застави скасувати в частині визначення розміру застави та постановити в цій частині нову ухвалу.

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 450 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1 116 450 грн.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді