ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1663/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № №0002637 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, с. Новоаврамівка, Хорольського району, Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого машиністом у, одруженого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за участі сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 обвинуваченого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 22.08.2022 року близько 20:16 год. керуючи технічно справним ТЗ «Hyundai Н200» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Здолбунівська, 9-Б у м. Києві зі сторони вул. Тепловозної в напрямку вул. Сортувальної, допустив порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України. п. 18.1 ПДР України - водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. Порушення вищевказаних вимог Правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_5 виразилось в тому, що останній, керуючи технічно справним транспортним засобом марки «Hyundai Н200» д.н.з. НОМЕР_1 , проявив не уважність не переконавшись, що це буде безпечно і не створить перешкоду або небезпеку іншим учасникам руху, рухаючись в крайній лівій смузі руху проїзної частини вул. Здолбунівська, 9-Б у м. Києві, під час наближення до нерегульованого пішохідного переходу, який позначений відповідними дорожніми знаками та дорожньою розміткою ПДР України, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, а саме не переконався, що на даному пішохідному переході відсутні пішоходи, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, а також несвоєчасно зреагував на пішохода, який маючи перевагу в русі здійснював перехід зазначеної проїзної частини безпосередньо по розмітці нерегульованого пішохідного переходу (з права на ліво, відповідно траєкторії руху автомобіля), який існував для нього як небезпека, внаслідок цього скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку в подальшому було госпіталізовано до лікарняного закладу. Порушення вказаного пункту Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме заподіяння пішоходу ОСОБА_6 , відповідно до висновку експерта № 042-1188-2022 від 26.09.2022 року, середньої тяжкості тілесного ушкодження, яке виразилось у вигляді відкритої травми лівої гомілки: рана (визначена клінічними лікарями як забійно-рвана, 1,5хЗ,0(см) в ділянці лівого гомілково-стопного суглоба по внутрішній поверхні, яка має сполучення із ділянкою уламкового перелому лівої малогомілкової кістки в дистальній третині (зі зміщенням уламків) та перелому медіальної кісточки (зі зміщенням уламків) лівої гомілки; підвивих лівої стопи назовні. Відповідно до висновку судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/111-22/39112-ІТ від 28.09.2022 року встановлено: - в ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо- транспортною пригодою - наїздом на пішохода, водій автомобіля марки «Hyundai Н200». д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_8 повинен був керуватися вимогами пункту 18.1 ПДР України; - в даній дорожній ситуації, експертом, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля марки «Hyundai Н200» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , вбачаються невідповідності вимогам пункту 18.1 ПДР України; - для оцінки дій пішохода ОСОБА_6 в умовах виникнення даної дорожньо- транспортної пригоди спеціальних знань в галузі судової автотехніки не потрібно, вони (дії) можуть бути оцінені органами досудового розслідування (судом) самостійно, відповідно до вимог розділу 4 чинних ПДР України; - з технічної точки зору, причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди, є невідповідності дій водія автомобіля марки «Hyundai Н200» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 вимогам пункту 18.1 ПДР України. Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та суду показав, що вчинив вказане правопорушення за обставин викладених у обвинувальному акті. Також обвинувачей підтвердив, що всі обставини викладені у обвинувальному акті відповідають дійсним обставинам, при досудовому розслідуванні кримінального провадження до нього недозволених методів проведення розслідування не застосовувалося. Обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та не оспорює фактичні обставини, пояснивши при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує про визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду не має сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує, щодо такого порядку судового розгляду, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження. Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Обставиною, що пом`якшують покарання обвинуваченому згідно ст. 66 КК України є щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України не встановлені. Згідно з ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, свою вину у вчиненні правопорпушення, яке йому інкриміновано визнав у повному обсязі та щиро розкаявся, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, посередньо характеризується за місцем проживання, одружений, працює, та приходить до висновку, що покарання ОСОБА_3 слід призначити у виді обмеження волі у межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, також враховуючи відношення обвинуваченого до вчиненого, відсутність судимостей, міцні соціальні зв"язки суд приходить до висновку, що обвинуваченого на підставі ст.75 КК України слід звільнити від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням із встановлення іспитового строку, і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому. Процесуальні витрати стягнути з обвинуваченого. Цивільний позов не заявлявся. Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України. Підсумовуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 65,66,67 КК України, ст.ст. 342-380 КПК України,-

З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. У відповідності до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, якщо він протягом 1 року не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього судом обов`язки. Згідно із ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов"язки: періодично з"являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчення. Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 4 937 грн. 36 коп. за проведення судових експертиз. Речові докази - залишити за належністю. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: