УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі володільця тимчасово вилученого майна ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001387, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 листопада 2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
в с т а н о в и в:
01.12.2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , в якому ставилось питання про накладення арешту на майно, тимчасово вилучене 25 листопада 2021 року під час огляду місця події (дорожньо-транспортної пригоди) проїжджої частини по АДРЕСА_1 , а саме на: автомобіль марки Kia Forte, д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщено на територію спеціального майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП у м. Києві, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Г.Хоткевича, 20-Б.

Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що СУ ГУНП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001387, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 листопада 2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Прокурор зазначає, що ОСОБА_3 25.11.2021 приблизно о 18 год. 42 хв., керуючи автомобілем Kia Forte, д.н.з. НОМЕР_2 , рухаючись по проїзній частині вул. Жилянської, поблизу буд. № 59 у м. Києві, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_5 , спричинивши останньому тілесні ушкодження.

25.11.2021 після проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Kia Forte, д.н.з. НОМЕР_2 було вилучено та поміщено на територію майданчику тимчасового затримання транспортних засобів, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Г. Хоткевича, 20-Б.

25.11.2021 автомобіль Kia Forte, д.н.з. НОМЕР_2 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Автомобіль Kia Forte, д.н.з. НОМЕР_1 , є речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки, відповідно до ст. 98 КПК України, зберіг на собі сліди кримінального правопорушення у вигляді механічних пошкоджень, що є підставою для його арешту тимчасового позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування.

Прокурор у кримінальному провадженні у судове засідання не з`явився, у тексті клопотання, просив розглянути справу без його участі.

Присутній у судовому засіданні володілець тимчасово вилученого майна ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечував, вказуючи, що автомобіль є орендованим та він регулярно вимушений сплачувати за нього орендну плату.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення володільця тимчасово вилученого майна, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, згідно зі статтями 131 та 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги винесення слідчим постанови про визнання майна речовим доказом та наявність достатніх доказів того, що майно, зазначене у клопотанні відповідає критеріям ст. 98 КПК України, а саме є майном, щодо якого є наявність розумних підозр, що воно могло зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, знищення, передачі та відчуження такого майна, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно, тимчасово вилучене 25 листопада 2021 року під час огляду місця події (дорожньо-транспортної пригоди) проїжджої частини по АДРЕСА_1 а саме на: автомобіль марки Kia Forte, д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщено на територію спеціального майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП у м. Києві, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , з забороною відчужувати, розпоряджатися та користуватися зазначеним транспортним засобом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173, 309, 310, 392, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:
Клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001387, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 листопада 2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, тимчасово вилучене 25 листопада 2021 року під час огляду місця події (дорожньо-транспортної пригоди) проїжджої частини по АДРЕСА_1 , а саме на: автомобіль марки Kia Forte, д.н.з. НОМЕР_1 , який поміщено на територію спеціального майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП у м. Києві, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Г.Хоткевича, 20-Б, з забороною відчужувати, розпоряджатися та користуватися зазначеним транспортним засобом.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1