Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

22 серпня 2022 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу прокурора на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 6 липня 2022 року щодо ОСОБА_2 у кримінальному провадженні № 0001100,

у с т а н о в и в :

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 06.07.2022 ОСОБА_2 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки і на нього покладено обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

05.08.2022 перший заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити та ухвалити ухвалу, якою виключити з мотивувальної частини вироку посилання на повторне вчинення інкримінованого злочину, вважати ОСОБА_2 засудженим за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України на 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки і на підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_2 такі обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Вивчивши апеляційну скаргу та матеріали кримінального провадження, вважаю, що вона подана без додержання вимог ст.396 КПК України.
Так, згідно з ч.2 ст.396 КПК України в апеляційній скарзі, крім іншого, зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, які мають бути чітко сформульовані.
Як зазначає прокурор, суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, оскільки, кваліфікуючи дії ОСОБА_2 за ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення помилково зазначив про повторне його вчинення.
Також вказує, що суд неправильно застосував положення ст.76 КК України, поклавши на ОСОБА_2 обов`язок повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. На переконання прокурора, таке рішення не може вважатися законним та обґрунтованим, оскільки воно не містить однозначної та зрозумілої вказівки про покладений на обвинуваченого обов`язок та порядок його виконання. З цього робить висновок, що ОСОБА_2 на власний розсуд має вирішувати, про які саме істотні зміни в організації власного життя належить інформувати уповноважений орган з питань пробації, і з посиланням на положення Конституції України викладає власні міркування стосовно права на працю та отримання вищої освіти.

Згідно з ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є:
1) незастосування судом закону, який підлягає застосуванню;
2) застосування закону, який не підлягає застосуванню;
3) неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту;
4) призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до вимог ч.2 ст.411 КПК України вирок підлягає зміні у разі невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, на визначення міри покарання або застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

Фактично, стверджуючи про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, прокурор в апеляційній скарзі не зазначає, в чому виразилося неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність у розумінні положень ст.413 КК України. Також прокурор не вказує, яким чином помилкове зазначення про повторне вчинення крадіжки вплинуло чи могло вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, на визначення міри покарання.

Стверджуючи про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при визначенні передбачених ст.76 КК України обов`язків, які суд поклав на обвинуваченого, прокурор також не вказує, в чому воно виразилося. Натомість інтерпретує, що нібито обвинувачений на власний розсуд має вирішувати порядок виконання вироку, що вочевидь не відповідає змісту судового рішення, та вдається до загальнотеоретичних міркувань про гарантовані Конституцією України права.

Між тим, якщо прокурору незрозумілий зміст вироку та порядок його виконання, це може бути лише підставою для звернення до суду із заявою про роз`яснення судового рішення в порядку, визначеному ст.380 КПК України.
Вказані обставини унеможливлюють апеляційний розгляд, оскільки відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з ч.1 ст. 399 КПК України суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених ст.396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.
А тому апеляційну скаргу прокурора належить залишити без руху, встановити строк для усунення зазначених раніше недоліків та роз`яснити, що якщо недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк не буде усунуто, відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.399 КПК України апеляційна скарга повертається.
На підставі викладеного, керуючись ст.399 КПК України,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_3 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 6 липня 2022 року щодо ОСОБА_2 залишити без руху.
Встановити строк для усунення недоліків апеляційної скарги 7 /сім/ днів з дня отримання копії ухвали особою, яка її подала.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Київського
апеляційного суду ОСОБА_1