ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.12.2021 року за № 0001671 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеси, громадянина України, українця, не одруженого, який має неповну середню освіту, офіційно не працюючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України судимостей не має,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України, -

встановив:

ОСОБА_5 разом з двома невстановленими особами вступили в попередню змову направлену на таємне викрадання чужого майна, та в період з 23:55 год. 06.12.2021 року по 00:02 год. 07.12.2021 року рухались в пошуках об`єкта та можливості реалізувати свій корисливий мотив в бік вул. Осіпова в м. Одеса.

В цей час, троє осіб, один з яких встановлений як ОСОБА_5 , розподіливши ролі у вчиненні кримінального правопорушення, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на власне незаконне збагачення, шляхом таємного заволодіння чужим майном, переслідуючи корисливий мотив, зайшли в внутрішній двір буд. АДРЕСА_2 . Невстановлена особа в військовій формі чоловічої статі, підійшла до входу в під`їзд з правої сторони, задля того щоб переконатися, що сторонні особи не спостерігають та не будуть перешкоджати їх діям. В той момент, невстановлена особа в синій куртці направився до кондиціонера біля 2-го вікна та незаконно заволодів мідними трубами з кондиціонера в кількості 2 шт., шляхом пошкодження з`єднання. В цей момент ОСОБА_5 незаконно заволодів мідними трубами в кількості 2 шт. з кондиціонера, розташованого біля 3-го вікна, шляхом пошкодження з`єднання.

Після вчинення злочину, ОСОБА_5 та невстановлені особи покинули місце вчинення кримінального правопорушення, та в подальшому розпорядились викраденим майном на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_4 матеріальних збитків на загальну суму 1020 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєнні інкримінованого злочину визнав повністю, не оспорюючи при цьому обставини злочину, які викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро розкаявся, зазначивши, що на даний час він зробив для себе позитивні висновки та вирішив припинити злочинну діяльність.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, у суду також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження.

У зв`язку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_5 та доказів, що стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

В судовому засіданні ОСОБА_5 зазначив, що дійсно у вказані в обвинувальному акті дати та час він з двома своїми знайомими зайшли в внутрішній двір буд. АДРЕСА_2 , де заволоділи мідними трубами з кондиціонера, вартість яких вірно зазначена в обвинувальному акті, розташованого біля вікна, шляхом пошкодження з`єднання для того, щоб потім їх продати. Після вчинення злочину, він та двоє його знайомих покинули місце вчинення злочину та в подальшому здали викрадене на металобрухт, від чого отримали гроші, які витратили на власні потреби. Також ОСОБА_5 повністю визнав позов, що заявлений потерпілим.

Потерпілий у судовому засіданні зазначив, що через пошкодження кондиціонера, йому була завдана матеріальна шкода, вимоги зазначені в цивільному позові підтримав, просив задовольнити.

Таким чином, допитавши обвинуваченого, потерпілого, дослідивши письмові докази, що надані суду сторонами кримінального провадження, суд вважає, що зібрані докази є належними, допустимими та достовірними, і є достатніми для постановлення обвинувального вироку.

Тому, суд вважає доведеною винність ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину, та кваліфікує його дії за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив умисний корисливий злочин, який у відповідності до положень ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.

ОСОБА_5 , за твердженням останнього проживав до затримання за адресою: АДРЕСА_1 ; на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває; в силу ст. 89 КК України є таким, що судимостей не має.
До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття.
Обставини, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 не встановлено.
Таким чином, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який у скоєному щиро покаявся, з врахуванням конкретних обставин справи, суд керуючись положеннями ст.ст.50, 65 КК України, вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді арешту в межах строку майже прирівняного до мінімального строку покарання у виді арешту, передбаченого санкцією статті, за якою обвинувачений визнається винуватим.
В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді арешту в межах строку майже прирівняного до мінімального строку покарання у виді арешту, передбаченого санкцією статті, за якою обвинувачений визнається винуватим, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, у зв`язку з чим суд не вбачає необхідності призначати більш суворе покарання винному.

На переконання суду таке порання буде відповідати ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, особі обвинуваченого, який перебуває в достатньо молодому віці та є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, відповідно до положень, які містяться в ст.50 КК України і, з урахуванням практики ЄСПЛ не становитиме «особистого надмірного тягаря для винного».

Вирішуючи питання щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_4 , заявленого в рамках даного кримінального провадження, суд виходить з наступного.

Так, потерпілим ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_5 заявлений цивільний позов, який був підтриманий в судовому засіданні потерпілим, та в якому потерпілий просить суд про стягнення з ОСОБА_5 заподіяної матеріальної шкоди у розмірі 11400 гривень та моральної шкоди в розмірі 100000 гривень.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та цивільного позову, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого підлягають частковому задоволенню виходячи з огляду на таке.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов, зокрема до обвинуваченого за шкоду, завдану його діяннями. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Як слідує з положень ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

У відповідності до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В цивільному позові до ОСОБА_5 потерпілий зазначає, що обвинуваченим, внаслідок скоєного кримінального правопорушення, спричинено йому збиток на загальну суму 11400 гривень на ремонт пошкоджених особистих речей (вартість прокладення фреонових магістралей, фреонова магістраль, крипільно-витратні матеріали), у зв`язку з чим просить стягнути матеріальну шкоду в розмірі 11400 гривень.

Суд, з огляду на визнання обвинуваченого винним у скоєнні інкримінованого йому злочину та визнання останнім позовних вимог, доведеність потерпілим позовної вимоги про стягнення майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в розмірі 11400 гривень, дійшов висновку, про те, що у цій частині позов потерпілого підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо заявленої вимоги про відшкодування моральної шкоди, то суд приходить до наступних висновків.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичній болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення права (справа Науменко проти України).

Суд вважає, що заявлена потерпілим ОСОБА_4 позовна заява про стягнення з ОСОБА_5 моральної шкоди в сумі 100000 грн. підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

В позовній заяві та в судовому засіданні, в обґрунтування зазначеного розміру стягнення моральної шкоди, потерпілий зазначив, що через не відшкодування йому матеріальних збитків, обвинувачений завдав йому моральної шкоди.

Вказане є суб`єктивним припущенням потерпілого, що всупереч п.5 ч.3 ст.175, ч. 5 ст. 177 ЦПК України, не підтверджено доказами та визнається судом неспроможним.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд, з огляду на фактичні обставини справи, характер, глибину моральних страждань та переживань потерпілого ОСОБА_4 , керуючись вимогами розумності, виваженості та справедливості, оцінює завдану моральну шкоду потерпілому в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень та саме така сума відшкодування моральних страждань потерпілого за переконанням суду є достатньою для розумного задоволення потреб потерпілого і не буде становити надмірного тягаря для винного ОСОБА_5 , який має відшкодувати потерпілому таку шкоду.

При цьому, суд констатує, що потерпілий не виконав визначеного ЦПК України обов`язку щодо доведення стороною обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та не довів перед судом заявлений ним розмір моральної шкоди.

Визначаючи розмір відшкодування потерпілому понесеної ним моральної шкоди саме у такій сумі, суд виходить з того, що визначаючи розмір відшкодування, слід керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності та розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення, про що також зазначила Велика Палата Верховного Суду у справі № 752/17832/14-ц від 15.12.2020 року.

Потерпілим не доведено перед судом заподіяння йому моральної шкоди саме у розмірі, заявленому у позові, а також такого матеріального стану відповідача, який би свідчив про його спроможність реально задовольнити вимоги потерпілого. Відтак, зазначений розмір задоволених судом позовних вимог, на думку суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також не порушує баланс між правами обвинуваченого, з одного боку, та інтересами потерпілого, з іншого.

За встановлених судом обставин та наведених підстав цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою обраний в рамках іншого кримінального провадження, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для вирішення питання про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у цьому кримінальному провадженні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про долю речових доказів, які визнані такими та долучені до матеріалів провадження постановою слідчого СВ ВП №2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 від 16.12.2021 року, суд вирішує у відповідності до положень ст.100 КПК України, зокрема речові докази: DVD диски із відеофайлами в кількості 6 штук, слід залишити в матеріалах кримінального провадження, до якого він долучений.
Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді арешту строком на 4 (чотири) місяці.

Строк покарання ОСОБА_5 у виді арешту обчислювати починаючи з дня проголошення вироку, тобто з 15.08.2022 року.

Речові докази:
- DVD диски із відеофайлами в кількості 6 штук, залишити в матеріалах кримінального провадження, до якого він долучений.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_4 11400 (одинадцять тисяч чотириста) гривень, в якості відшкодування матеріальної шкоди та 1000 (одна тисяча) гривень, в якості відшкодування моральної шкоди, а всього стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 12400 (дванадцять тисяч чотириста) гривень.

В задоволенні решти позову ОСОБА_4 , відмовити.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той же строк з моменту отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надсилати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя
Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

15.08.2022

Єдиний унікальний номер справи: №522/4410/22
Номер провадження № 1-кп/522/1190/22
Головуючий суддя ОСОБА_1