Житомирський апеляційний суд
Справа №287/480/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2022 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Олевського районного суду Житомирської області від 04.07.2022 року про повернення прокурору обвинувального акту з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України прокурору, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Олевського районного суду Житомирської області від 04.07.2022 року обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000002 від 06.01.2021року по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України - повернуто прокурору Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_7 для усунення недоліків та приведення обвинувального акту у відповідність до вимог кримінального процесуального кодексу впродовж розумного строку, який буде об`єктивно достатнім для усунення цих недоліків.

Прийняте рішення суд обгрунтував тим, що обвинувальний акт в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 був складений із порушенням вимог кримінального процесуального кодексу України, що унеможливлює призначення судового розгляду на підставі даного обвинувального акту та порушує гарантовані законом процесуальні права обвинуваченої, в тому числі і право на захист, і право на справедливий суд.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд даного кримінального провадження у суді першої інстанції із стадії підготовчого судового засідання.

Посилається на те, що оскаржувана ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, винесеною з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Окрім цього висновки суду, викладені у даному судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Вказує, що повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд. Згідно положень п.3 ч.3 ст.314 КІІК України обвинувальний акт підлягає поверненню у разі його невідповідності вимогам КПК України. Безпосередніх випадків невідповідності вимогам КПК обвинувального акту кримінально-процесуальним законодавством України не передбачено, лише в ст.291 КІІК України зазначено вимоги, за якими він складається та затверджується.

Зазначає, що в обвинувальному акті міститься адреса місця реєстрації та місця проживання обвинуваченої ОСОБА_8 , при цьому будь-яких доказів того, що обвинувачена не проживала за вказаною адресою в той час, матеріали справи не містять; акт затверджений прокурором, тобто складений відповідно до ст.291 КІІК України та містить всі відомості, передбачені ч.2 ст.291 цього Кодексу.

Посилається на те, що твердження суду про те, що реєстр матеріалів досудового розслідування суперечить вимогам ч.2 ст. 109 та п.1 ч.4 ст.291 КПК України та не містить усіх необхідних реквізитів процесуальних дій, проведених під час досудового розслідування та реквізитів процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування, є помилковим.

Зазначає, що фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою. При ньому, вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації дотримано. Обставини, які, відповідно до частини першої статті 91 КІІК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінальних правопорушень (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у їх вчиненні, розмір спричиненої шкоди, процесуальних витрат, викладено чітко і конкретно. З огляду на це конкретність викладення фактичних обставин у даному провадженні, а отже, і обвинувачення ОСОБА_8 , не викликає сумнівів. Тому, при поверненні обвинувального акту прокурору суд не врахував, що відповідно до ст.23 КІІК України дослідження доказів відбувається безпосередньо під час судового розгляду, де суд повинен детально встановити обставини вчинення кримінального правопорушення, та прийшов до передчасних висновків про те, що обвинувачення не містить належним чином викладених обставин кримінальних правопорушень та сформульовано з порушенням презумпції невинуватості, і на формальних підставах повернув обвинувальний акт прокурору.

Таким чином, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення є дискреційними повноваженнями прокурора, а тому викладається в обвинувальному акті у такому виді, які вважає за необхідне прокурор.

Вказує, що ч.ч.1-3 ст.291 КІІК України містять вичерпний перелік відомостей та реквізитів, які повинен містити обвинувальний акт для того, щоб він вважався таким, який відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства. Проте, зазначений перелік не містить вимоги щодо скріплення підпису слідчого та прокурора печаткою, а посилання суду на примітку до ст.358 КК України не є доречним, оскільки в цьому випадку норми закону мають вищу юридичну силу, ніж норми примітки, тому саме вимогам ст.291 КПК України в цьому випадку необхідно надавати перевагу.

Зазначає, що висновки суду про те, що затвердження прокурором обвинувального акту щодо обвинуваченого та не скріплення його печаткою є порушенням вимог до реквізитів офіційного документу в контексті примітки до ст. 358 КК України є безпідставними.

Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_8 складений та затверджений у відповідності до вимог ст.291 КПК України, підписаний слідчим та прокурором, належним чином затверджений прокурором, відтиску печатки не потребує, оскільки чинний КПК України та Інструкція має вичерпний перелік відомостей, які повинні міститись у обвинувальному акті, до яких не входить його обов`язкове посвідчення печаткою.

Суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про необхідність повернення обвинуваченого акту прокурору у зв`язку з тим, що він не відповідає вимогам закону.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити.

Обвинувачена в судове засідання апеляційного суду не з`явилася, повідомити її належним чином не представилося за можливе, враховуючи неможливість направлення судом поштових відправлень, відсутність мобільного зв`язку з обвинуваченою, невстановленням місця її проживання працівниками поліції на час розгляду провадження в суді та невиконанням її примусового приводу з цих підстав, а також умовами воєнного стану в країні. Прокурор не заперечувала проти розгляду процесуального питання щодо відповідності обвинувального акту закону без участі в судовому засіданні обвинуваченої з наведених вище підстав.

Заслухавши доповідь судді, доводи та пояснення прокурора, розглянувши апеляційну скаргу за відсутності обвинуваченої з огляду на невизначеність на даний момент місця її проживання, врахувавши, що її права таким розглядом істотно не порушуються, перевіривши обвинувальний акт, ухвалу суду першої інстанції в межах ст. 404 КПК України, обговоривши апеляційні доводи та вимоги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу, яка в свою чергу містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором. Зокрема, обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

Обвинувачення, згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України- це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.283 КПК України, обвинувальний акт є формою закінчення досудового розслідування та формою звернення прокурора до суду.

Кримінальним процесуальним законом передбачено, що після закінчення досудового розслідування до суду передається обвинувальний акт, до якого додається реєстр матеріалів досудового розслідування та інші, передбачені ст.291 КПК України, документи.

Закон не висуває інших вимог до обвинувального акту, крім тих, які зазначенні в ст.291 КПК України.

Відповідно до положень ст.ст.314,315 КПК України завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.

Окрім того відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України єдиним процесуальним документом, що підлягає дослідженню судом під час підготовчого судового засідання, є обвинувальний акт. Додатки до обвинувального акту, визначенні ч.4 ст.291 КПК України, не є і не можуть бути предметом судового контролю під час підготовчого судового засідання.

Таким чином, єдиною законною підставою для повернення обвинувального акту прокурору є невідповідність змісту та форми самого обвинувального акту вимогам саме ст.291 КПК України.

Суд, вирішуючи вказані питання, зазначених вимог закону не дотримався та прийшов до помилкового висновку про повернення даного обвинувального акту прокурору.

При цьому суд першої інстанції послався на те, що прокурором в обвинувальному акті не зазначено адреса місця реєстрації або фактичного проживання обвинуваченої, за якими її можливо було б викликати у судове засідання, вказавши, що підстав для оголошення обвинуваченої в розшук суд не вбачає, оскільки відповідно до вимог ст.22 КПК України прокурор не надав доказів ухилення ОСОБА_8 від явки за викликом суду, як того вимагає норма ст. 335 КПК України.
Однак колегія судді не може погодиться з вказаним висновком суду.

Як вбачається зі змісту обвинувального акту, в ньому міститься адреса місця реєстрації та місця проживання обвинуваченої ОСОБА_8 , а саме: АДРЕСА_1 , при цьому будь-яких доказів того, що обвинувачена не проживала за вказаною адресою на час складання та затвердження обвинувального атку матеріали справи не містять.

Суд першої інстанції неодноразово призначав підготовче засідання в даному кримінальному провадженні, однак призначити кримінальне провадження до розгляду не було можливим через неможливість повідомлення та виклику обвинуваченої судовими повістками, в зв`язку з чим неодноразово виносились ухвали про примусовий привід останньої, які згідно рапортів співробітників відділення поліції №2 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області неможливо було виконати, оскільки за адресою, зазначеною в обвинувальному акті остання фактично не проживає.

Разом з тим матеріали провадження не містять офіційних відомостей щодо зняття обвинуваченої ОСОБА_8 з реєстрації з місця проживання, або відомостей стосовно того, що вказана особа тривалий час не проживала за адресою, вказаною у обвинувальному акті на час здійснення досудового розслідування та складання обвинувального акту.

Відповідно до приписів п.5 ч.2 ст.315 КПК України з метою підготовки до судового розгляду суд вчиняє інші дії, необхідні для підготовки до судового розгляду, у тому числі, у порядку, передбаченому ст.333, 335 КПК України, - шляхом дачі доручень органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії для встановлення місця знаходження обвинуваченого, а також оголошення розшуку обвинуваченого, оскільки участь обвинуваченого під час судового розгляду є обов`язковою.

В даному випадку в обвинувальному акті зазначено адресу обвинуваченої, за якою остання фактично проживала на час вручення їй копії вказаного процесуального документу, залишила вказану в акту адресу обвинувачена вже під час знаходження кримінального провадження (обвинувального акту) в суді, при цьому була декілька разів ( на 18.05.2001, на 17.06.2021, 25.10.2021- смс повідомленням) повідомлена належним чином про підготовче судове засідання, в яке не з`являлася, через що з 25.10.2021 до неї неодноразово застосовувався примусовий привід. При цьому в кожній ухвалі суду про застосування приводу зазначалося, що ОСОБА_8 належним чином повідомлялася про час та місце проведення підготовчого судового засідання, але не з`являлася, причин неявки не повідомляла.

Таким чином цілком обґрунтовано можна прийти до висновку, що обвинувальний акт щодо питання зазначення в ньому адреси обвинуваченої відповідає вимогам ст.. 291 КПК України, а обвинувачена ухиляється від суду. Тобто наявні однозначні підстави для оголошення її в розшук відповідно до положень ст.. 335 КПК України. І висновки суду про відсутність для цього підстав є помилковими та такими, що суперечать ухвалам того ж суду про застосування до обвинуваченої приводів.

Колегія суддів також визнає безпідставними посилається суду першої інстанції на те, що реєстр матеріалів досудового розслідування суперечить вимогам ч.2 ст.109 та п.1 ч.4 ст.291 КПК України та не містить усіх необхідних реквізитів процесуальних дій, проведених під час досудового розслідування та реквізитів процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування.

Частиною 4 ст.291 КПК України передбачено приєднання до обвинувального акта реєстру матеріалів досудового розслідування без будь-яких вимог щодо змісту цього документу, а тому окремі недоліки, які, на думку суду, містяться в реєстрі матеріалів досудового розслідування, не можуть бути розцінені як невідповідність обвинувального акта вимогам ст.291 КПК України, тобто не можуть слугувати підставою для повернення обвинувального акта прокурору. При цьому відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України єдиним процесуальним документом, що підлягає дослідженню судом під час підготовчого провадження, є обвинувальний акт, а додатки до нього, визначені ч.4 ст.291 КПК України, як і невідповідність реєстру матеріалів кримінального провадження вимогам ст.109 КПК України, не є і не можуть бути предметом судового контролю під час підготовчого провадження. Вказане узгоджується з правовою позицією Постанови судової палати у кримінальних справах Верховного суду України від 24.1 1.2016 № 5-328-кс 16.

Безпідставними також є посилання суду першої інстанції як на підставу повернення прокурору обвинувального акту на те, що при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації та формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_8 , слідчим під час складання обвинувального акту та прокурором під час його затвердження всупереч вимог ч.5 ст.17 КПК України допущено порушення презумпції невинуватості, оскільки у формулюванні обвинувачення та при викладенні правової кваліфікації діяння міститься твердження, що ОСОБА_8 вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України.
Відповідно до положень ст.2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.
Згідно п.13 ч. 1 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КІІК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
З обвинувального акту щодо ОСОБА_8 вбачається, що наведені в ньому фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

При цьому вимоги закону щодо викладу фактичних обставин та правової кваліфікації дотримано. Обставини, які відповідно до частини першої статті 91 КІІК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінальних правопорушень (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у їх вчиненні, розмір спричиненої шкоди, процесуальних витрат, викладено чітко і конкретно.

Формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення є дискреційними повноваженнями прокурора, а тому викладається в обвинувальному акті у такому виді, як це вважає за необхідне прокурор.

Колегія суддів вважає, що конкретність викладення фактичних обставин у даному провадженні, а отже і обвинувачення ОСОБА_8 , не викликає сумнівів.

При поверненні обвинувального акту прокурору суд не врахував, що відповідно до ст.23 КПК України дослідження доказів відбувається безпосередньо під час судового розгляду, де суд детально встановлює обставини вчинення кримінального правопорушення, та прийшов до передчасних висновків про те, що обвинувачення не містить належним чином викладених обставин кримінальних правопорушень та сформульовано з порушенням презумпції невинуватості, і на формальних підставах повернув обвинувальний акт прокурору.

Також колегія суддів вважає безпідставними висновки суду про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.. 291 КПК України, оскільки не скріплений печаткою.

Частини 1-3 ст.291 КІІК України містять вичерпний перелік відомостей та реквізитів, які повинен містити обвинувальний акт для того, щоб він вважався таким, який відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Проте, зазначений перелік не містить вимоги щодо скріплення підпису слідчого та прокурора печаткою, а посилання суду на примітку до ст.358 КК України не є доречним, оскільки в цьому випадку норми закону мають вищу юридичну силу, ніж норми примітки, тому саме вимогам ст.291 КПК України в цьому випадку необхідно надавати перевагу.

Таким чином підстави, на які послався суд в ухвалі, не відповідають вимогам кримінального процесуального закону та не тягнуть за собою такого наслідку як повернення обвинувального акту прокурору. Доводи апеляційної скарги прокурора знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду провадження, ухвала суду не може залишатися в силі та відповідно до положень ст.ст.409,412,415 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст.404,407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Олевського районного суду Житомирської області від 04.07.2022 року про повернення прокурору обвинувального акту з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: