Провадження № 1-кп/947/43/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2022 року Київський районний суд м. Одеси, в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000842 від 06.10.2021 року відносно ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 289, ч.1 ст. 14, ч.3 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 289, ч.1 ст. 14, ч.3 ст. 289 КК України.

Відповідно до ст. 331 ч. 3 КПК України до спливу двомісячного строку з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.

Прокурор заявив клопотання щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, які передбачають покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років, раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, відсутні стійки соціальні зв`язки у суспільстві, що вказує на те, що знаходячись на волі, з метою уникнення кримінальної

відповідальності, він може переховуватись від суду. Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 може незаконно чинити тиск на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, може скоїти інше кримінальне правопорушення. Застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, на думку прокурора, не може усунути існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 .

Представник потерпілого ОСОБА_5 підтримав клопотання прокурора про продовження дії ОСОБА_6 запобіжного заходу та просили його задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 заперечував щодо продовження дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , оскільки ризики не доведені та не обгрунтовані. Обвинувачений ОСОБА_6 тривалий час тримається під вартою, актуальність ризиків з часом спливаютью, та потрібно визначити заставу і відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Дослідивши обвинувальний акт, вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що доцільно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 .

Згідно зі ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

П.1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри є підставою для позбавлення свободи, і прокурор має навести всі підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до п. 4,5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років або ж до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує обставини, передбачені ст.ст. 177-178 КПК України, з урахуванням особи обвинуваченого, його віку, майнового стану, міцності соціальних зв`язків, не працює, що вказує на відсутність постійного джерела прибутку та міцних соціальних зв`язків, та обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушеннях, раніше не судимий, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання ОСОБА_6 винним, того факту, що існують ризики того, що ОСОБА_6 перебуваючи на волі, зможе продовжити злочинну діяльність, уникнути від явки до суду, впливати на

свідків та потерпілих, суд приходить до висновку, що прокурором доведені ризики передбачені ст.177 КПК України та вважає, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів може не забезпечити належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 та запобігти передбаченим ст. 177 КПК України ризикам, а тому суд вважає доцільним продовжити відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою відпала, не встановлено, по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого. Суд вважає, що зміна запобіжного заходу в виді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 під час розгляду кримінального провадження в суді.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177-178,183,184,194,196,197,331,369-372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , з відповідним визначеним судом розміром застави у розмірі 181 600 гривень та покладеними обов`язками, на 60 днів, тобто до 06.09.2022 року включно, з утриманням в ДУ "ОСІ".

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копія ухвали вручається обвинуваченим, прокурору та направляється уповноваженій особі місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскарженню до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Суддя ОСОБА_1