ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 688/710/22

Провадження № 11-сс/4820/167/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000265 від 25.03.2022 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 березня 2022 року,-
в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду від 26 березня 2022 року клопотання задоволено.

Обрано відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з вищою освітою, неодруженого, українця, громадянина України, раніше не судимого,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалено, що строк дії ухвали рахувати до 23 травня 2022 року включно.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 125 КК України за наступних обставин.

25.03.2022 р, близько 11 год. між ОСОБА_7 з одного боку та ОСОБА_9 , ОСОБА_10 з іншого боку з приводу суміжних меж земельних ділянок виник конфлікт.

В цей же час та місці, під час словесної суперечки ОСОБА_7 , маючи при собі вогнепальну зброю - АК 74 № НОМЕР_1 , умисно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства під малозначним приводом, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитись за рахунок інших осіб, протиставити себе громадянам, суспільству, демонструючи зневажливе ставлення до суспільних інтересів, виражаючи елементи вседозволеності та зверхності, з хуліганських спонукань, що супроводжувалось особливою зухвалістю, зарядивши вказаний автомат наставив його на ОСОБА_9 а потім на ОСОБА_10 , які намагався врегулювати спірні земельні відносини, після чого здійснив декілька пострілів біля їхніх ніг.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 296 КК України, ознаками якого є хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненого із застосуванням вогнепальної зброї.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що під час вищевказаних обставин, ОСОБА_7 , маючи при собі вогнепальну зброю - АК 74 № НОМЕР_1 , реалізовуючи свій злочинний умисел на погрозу вбивства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, зарядивши вказаний автомат наставив його на ОСОБА_9 а потім на ОСОБА_10 , які намагався врегулювати спірні земельні відносини, при цьому висловив погрозу у їх вбивстві та здійснив декілька пострілів біля їхніх ніг.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст. 129 КК України, ознаками якого є погроза вбивством, якщо були реальні підстави побоюватись здійснення цієї загрози.

Крім того, встановлено, що того ж дня та місці, близько 15:00 год. між ОСОБА_7 ОСОБА_10 з приводу суміжних меж земельних ділянок знову виник словесний конфлікт.

У цей же день, час та місці, ОСОБА_7 , будучи обуреним висловлюваннями ОСОБА_10 , діючи умисно, з мотивів особистої неприязні та з метою спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, із прикладанням фізичної сили наніс не менше 3 ударів кулаками обох рук та ніг в область голови, правої руки та живота, внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді забійної ради правої кисті, крововиливу обличчя та тупої травми живота, які за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, ознаками якого є умисне легке тілесне ушкодження.

25.03.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000265 внесено відомості про кримінальне правопорушення, правова кваліфікація ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 125 КК України.

26.03.2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 125 КК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 125 КК України та наявні ризики, визначені ст.177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення.

В поданій апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду від 26 березня 2022 року та постановити ухвалу про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

При цьому вказує, що при постановленні ухвали слідчим суддею не було враховано усі обставини справи та безпідставно і необґрунтовано прийнято рішення про обрання виняткового запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 .

Підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України є необґрунтованою, а ризики, зазначені в ухвалі слідчого судді, недоведені.

Слідчий суддя на обґрунтованість підозри ОСОБА_7 послався на протоколи допиту потерпілих та протокол слідчого експерименту з одним із потерпілих, проте із змісту вказаних протоколів видно, що в діях ОСОБА_7 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Всупереч ч.2 ст.177 КПК України слідчий судді не навів достатніх підстав вважати, що підозрюваний може здійснити дії які б свідчили про наявність ризиків. Також слідчий суддя не врахував, що санкція ч.4 ст.296 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

Кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.4 ст.296 КК України не відповідає об`єктивній стороні даного злочину.

Слідчий суддя не врахував практику ЄСПЛ, згідно якої суд повинен розглянути можливість застосування інших альтернативних запобіжних заходів щодо обвинуваченого та що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення підозрюваного та його захисника на підтримку поданої захисником апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів судової палати вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

За ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Задовольняючи клопотання слідчого про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, з урахуванням визначених ст.178 КПК України обставини, виходив з того, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 125 КК України, з яких кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.296 КК України є тяжким злочином, та наявні ризики визначені ст.177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення.

І на думку слідчого судді, лише такий найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та забезпечить запобіганню ризиків, визначених ст.177 КПК України.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновком слідчого судді про те, що лише найсуворіший запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 та забезпечить запобігання ризиків, передбачених ст.177 КПК України, з огляду на наступне.

Так, згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі (переховування) настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно рішення «Лабіта проти Італії», тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

При розгляді питання про доцільність тримання осіб під вартою судовий орган повинен брати до уваги факти, які можуть мати відношення до справи: характер, обставини і тяжкість інкримінованого злочину, характер, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

На думку колегії суддів ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду не може ґрунтуватися лише на суворості можливого покарання у разі визнання особи винною у вчиненні кримінального правопорушення.

Недоведеним ризиком колегія суддів вважає і ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, оскільки такий ризик не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження.

Крім того, колегія суддів вважає, що під час розгляду клопотання, прокурор не довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Обираючи запобіжний захід відносно підозрюваного колегія суддів враховує обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 125 КК України, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема: тяжкість можливого покарання у разі визнання підозрюваного винним в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, особу підозрюваного ОСОБА_7 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання, а також наявність ризику незаконного впливу на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні.

З урахуванням викладеного, та враховуючи наявність у підозрюваного постійного місця проживання, на думку колегії суддів запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання ОСОБА_7 зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

За таких обставин, ухвала слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду від 26 березня 2022 року відносно ОСОБА_7 підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду від 26 березня 2022 року про обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 23 травня 2022 року включно, скасувати.

Постановити нову, якою клопотання заступника начальника СВ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_11 задовольнити частково.
Обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. за місцем проживання: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора у вказаному кримінальному провадженні або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора у вказаному кримінальному чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

-утриматись від спілкування із свідками та потерпілими у кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за межі України та в`їзд в Україну.

Ухвала діє по 23 травня 2022 року включно.

Звільнити ОСОБА_7 з-під варти негайно.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: