Справа № 465/2150/17
Провадження № 1-кп/466/52/22
У Х В А Л А

судового засідання

29 червня 2022 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові клопотання прокурора відділу управління нагляду прокуратури Львівської області ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених - п.4, п.6, п.12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187; - ч.2 ст.15, п.4, п.6, п.12, п.13 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187; - п.1, п.4, п.6, п.12, п.13 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України,

ОСОБА_6 ,який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених - п.4, п.6, п.12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187; - ч.2 ст.15, п.4, п.6, п.12, п.13 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187; - п.1, п.4, п.6, п.12, п.13 ч.2 ст.115. ч.4 ст.187 КК України
у кримінальному провадженні №0000704 від 18.05.2014р.

у с т а н о в и в:

у провадженні Шевченківського районного суду м. Львова знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000704 від 18.05.2014 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених - п.4, п.6, п.12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187; - ч.2 ст.15, п.4, п.6, п.12, п.13 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187; - п.1, п.4, п.6, п.12, п.13 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, та ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених - п.4, п.6, п.12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187; - ч.2 ст.15, п.4, п.6, п.12, п.13 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187; - п.1, п.4, п.6, п.12, п.13 ч.2 ст.115. ч.4 ст.187 КК України.

Прокурор прокуратури Львівської області ОСОБА_3 подав суду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на 60 днів, оскільки такий закінчується 02.07.2022р., завершити судовий розгляд кримінального провадження до цієї дати є неможливим.

Клопотання прокурора подано в порядку, передбаченому ст. 331 КПК України, порушень при внесенні клопотання прокурором немає.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав.

Ці клопотання обґрунтовує неможливістю завершення розгляду кримінального провадження до спливу продовженого судом строку тримання обвинувачених під вартою, вказує на обґрунтованість пред`явленого обвинувачення, яка підтверджується сукупністю належних і допустимих письмових доказів, зібраних у кримінальному провадженні в ході досудового розслідування, досліджених судом та показаннями свідків, допитаних в судових засіданнях.

Захисники обвинувачених проти клопотань прокурора заперечили, покликаючись на відсутність доказів існування достатніх ризиків для застосування щодо обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тривалість перебування їх під вартою.

Ознайомившись з поданими клопотаннями, заслухавши доводи та заперечення учасників процесу щодо заявлених клопотань, головуюча дійшла такого висновку.

Відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

При вирішенні заявлених сторонами кримінального провадження клопотань суд застосовує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховує практику Європейського суду з прав людини, згідно якої обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Тримання особи під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над правом особистої свободи, закріпленим у статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Право на свободу і особисту недоторканість не є абсолютним і може бути обмежено на підставах і в порядку, визначених законом. Обмеження конституційного права на свободу має переслідувати легітимну мету, бути обумовленим суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційним і обґрунтованим. Воно має забезпечити можливість оптимального досягнення легітимної мети. Суд виходить із принципу забезпечення захисту інтересів суспільства, які переважують правило поваги до особистої свободи, оскільки життя людини є найвищою цінністю, а ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються, в тому числі, у вчиненні особливо тяжких злочинів. У даному кримінальному провадженні справжній суспільний інтерес не зменшується і переважує інтереси забезпечення права на свободу.

Вирішуючи заявлені клопотання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та щодо зміни запобіжного заходу на особисте зобов`язання, заставу суд враховує такі обставини.

У даному кримінальному провадженні обвинуваченим обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави. Строк тримання обвинувачених під вартою неодноразово продовжувався судом у встановленому порядку і завершується 02.07.2022 р.

До вказаного часу провести судові засідання та завершити розгляд даного кримінального провадження неможливо.

ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі або довічного позбавлення волі. Досудовим слідством зібрані докази обґрунтованості обвинувачення у скоєнні інкримінованих злочинів. При цьому суд враховує, що існування обґрунтованої підозри чи обґрунтованого обвинувачення передбачає наявність фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити злочин. Втім, що саме може бути розцінене як «обґрунтоване» залежить від усіх обставин справи. Факти, які дають підставу для підозри і висунення обвинувачення не мають бути такого ж рівня, як такі, що обґрунтовують засудження особи. У цьому випадку достатніми є докази, які об`єктивно зв`язують обвинуваченого з певним злочином і не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми для висунення звинувачення.

Наведені прокурором у клопотаннях докази на підтвердження факту і обставин вчинення злочинів, причетності обвинувачених до їх скоєння свідчать про подальше існування обґрунтованого їх обвинувачення у вчиненні цих злочинів.

За висновками Європейського суду з прав людини питання чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі "Єчюс проти Литви" (Jecius v. Lithuania), N 34578/97, п.93, ECHR 2000-IX).

Суд, враховуючи особливу тяжкість інкримінованих обвинуваченим у даній справі злочинів, вважає виправданою тривалість їх перебування під вартою.

З часу останнього продовження обвинуваченим строку тримання під вартою, нових обставин у кримінальному провадженні, які б істотно вплинули на вагомість існуючих ризиків, чи зменшення цих ризиків, не встановлено.

Колегія суддів та головуюча одноособово неодноразово, враховуючи усі доводи та заперечення учасників провадження, постановляла ухвали щодо доцільності продовження обвинуваченим строку тримання під вартою, наводячи при цьому відповідні висновки. Цих висновків суд дотримується і надалі. Обставини та факти, на яких наголошували сторони кримінального провадження, та які враховувалися судом при постановленні вказаних вище ухвал, не змінилися. Ухвали суду щодо продовження дії запобіжних заходів були предметом апеляційного оскарження. Ухвалами Львівського апеляційного суду підтверджено правильність висновків Шевченківського районного суду м.Львова, зазначено, що твердження апелянтів про недоведеність існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, й обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є безпідставними та такими, що спростовуються відомостями, наявними у матеріалах справи.

Суд індивідуально по кожному з обвинувачених оцінює усі ризики, які можуть бути пов`язані із зміною їм запобіжного заходу на особисте зобов`язання. Також суд враховує особу кожного з обвинувачених, їх ставлення до інкримінованих їм дій.

Вирішуючи заявлені сторонами провадження клопотання, суд вважає, що з врахуванням тяжкості інкримінованих обвинуваченим злочинів і суворості покарання, яке може бути призначено обвинуваченим судом в разі доведення їх винуватості, ризики втечі та переховування обвинувачених від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та ризики незаконного впливу на інших обвинувачених, потерпілих, свідків не зменшилися і є надалі значними.

Тому суд вважає доцільним продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою. На переконання суду, застосування щодо них більш м`якого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання чи застави не зможе забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків та запобігти існуючим ризикам.

Керуючись ст.ст.176-178,180,182,183,194,196,331,376 КПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , термін дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів з 29 червня 2022 року до 27 серпня 2022 року включно.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , термін дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів з 29 червня 2022 року до 27 серпня 2022 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам, прокурору та направити начальнику Львівської установи виконання покарань УДПтСУ у Львівській області /№19/.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 29.06.2022 р.

Суддя ОСОБА_1