Єдиний унікальний номер 722/1267/22
Номер провадження 1-в/722/169/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року Сокирянський районний суд Чернівецької області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3
представника СВК 67 ОСОБА_4
та засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокиряни в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вказаним вище клопотанням, в якому просив на підставі ст.81 КК України звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі.
В судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав своє клопотання та просив його задовольнити, оскільки вважає, що він заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Прокурор ОСОБА_6 та представник ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)» ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання засудженого, вказуючи на те, що він не досяг необхідного ступеня виправлення, а тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові документи, додані до клопотання та частково матеріали особової справи засудженого суд вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування як основного, так і додаткового покарання, є виключною дискрецією суду.

Пунктом 2 частини 3 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Судом встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м.Чернівці від 12.11.2019 року ОСОБА_5 було засуджено за ч.3 ст.185 КК України до 3-х років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Вироком Чернівецького апеляційного суду від 08.01.2020 року, вирок Шевченківського районного суду м.Чернівці від 12.11.2019 року, в частині призначеного покарання, звільнення від його відбування на підставі ст.75 КК України з випробуванням, а також в частині вирішення цивільного позову скасовано та призначено за ст.185 ч.3 КК України покарання у виді трьох років позбавлення волі. Строк відбування покарання обчислюється з 08.01.2020 року.
Постановою Верховного Суду від 19.05.2020 року вирок Чернівецького апеляційного суду від 08.01.2020 року щодо ОСОБА_5 залишено без змін.

Згідно розпорядження, вирок щодо засудженого ОСОБА_5 набрав законної сили 08.01.2020 року. Таким чином, кінцевим строком відбування ним покарання у виді позбавлення волі є 08.01.2023 року.
Станом на час розгляду судом клопотання, засуджений ОСОБА_5 відбув 2 роки 7 місяців 23 дні позбавлення волі, що є більше ніж дві третіх строку покарання, призначеного судом.

Невідбутий засудженим ОСОБА_5 строк покарання у виді позбавлення волі, станом на час постановлення судом даної ухвали, становить 4 місяці 8 днів.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року (далі Постанова №2), умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).

Тобто, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому, основним і вирішальним є не факт відбуття визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Відповідно до Постанови №2, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Відповідно до п.17 Постанови №2 під час судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів клопотання та особової справи засудженого судом встановлено, що ОСОБА_5 у місцях позбавлення волі перебуває з 08.01.2020 року.
За час утримання в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» до дисциплінарної відповідальності не притягувався та не заохочувався. В державну установу «Сокирянська виправна колонія (№67)» ОСОБА_5 прибув 27.01.2020 року.
Як вбачається із довідки медичної частини №341 від 26.08.2022 року засуджений ОСОБА_5 є працездатним, стан його здоров`я на даний час є задовільним.

Частиною 1 ст.118 КВК України передбачено, що засуджені до позбавлення волі мають право працювати.
Засуджені до позбавлення волі, які мають заборгованість за виконавчими документами, зобов`язані працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії, до погашення такої заборгованості (ч.2 ст.118 КВК України).
Засуджені можуть залучатися без оплати праці лише до робіт з благоустрою колоній і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колоній продовольством. До цих робіт засуджені залучаються в порядку черговості, в неробочий час і не більш як на дві години на день (ч.5 ст.118 КВК України).
Згідно довідки відділу організації та нормування праці №319-22 від 26.08.2022 року та особової справи встановлено, що засуджений ОСОБА_5 за час перебування в установі до оплачуваної суспільно-корисної праці не залучався, з приводу працевлаштування до персоналу колонії не звертався. Лише в липні 2020 року був працевлаштований в якості різноробочого майстерні установи.
За час перебування в установі засуджений ОСОБА_5 двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності, за що на нього було накладено стягнення (22.06.2021 року догана та 01.11.2021 року сувора догана), які погашені у передбаченому законом порядку. За активну участь у виконанні робіт з благоустрою відділення в одному випадку заохочувався.
По відношенню до персоналу установи тактовний. У відношенні до інших засуджених вживчивий, стосунки підтримує із засудженими різної спрямованості. Роботи із самообслуговування та з благоустрою установи виконання покарань виконує. Намагається утримувати в чистоті та порядку своє спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує, намагається робити для себе належні висновки. В грудні 2020 року закінчив навчання у Сокирянському навчальному центрі №67, отримавши професію «токар 2-го розряду». За участь в конкурсі з фахової майстерності нагороджений грамотою за перше місце. З червня 2022 року приймає участь в програмах диференційованого виховного впливу «Духовне відродження» та «Фізкультура і спорт».
Відповідно до статей 110 та 112 Кримінально-виконавчого кодексу України соціально-корисні зв`язки на волі підтримує шляхом отриманням посилок та бандероль, взаємовідносини добрі.

Згідно з вироком суду має завдані злочином матеріальні збитки, однак виконавчі листи в установі відсутні. Вину у скоєному злочині визнав.

Як вже зазначалося судом, відповідно до ч.2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування ст.81 КК України.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і ці дані оцінюються в їх сукупності.

Сумлінна поведінка повинна полягати у дотриманні засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни.

Згідно розділу ІІІ Положення про відділення соціально-психологічної служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2300/5 від 04.11.2014 року, в обов`язки начальника відділення соціально-психологічної служби входить вивчення особистості засуджених, аналізування стану виконання індивідуальних програм роботи із засудженими та періодичне здійснювання оцінки ступеня виправлення засуджених.

Соціально-виховна та психологічна робота із засудженими здійснюється відповідно до індивідуальних програм, які складаються за результатами медичного обстеження, психодіагностики і психолого-педагогічного вивчення, кримінологічної, кримінально-правової характеристики, оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та реалізуються, в тому числі за допомогою програм диференційованого виховного впливу.

Ступінь виправлення засуджених визначається з урахуванням оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та стану реалізації індивідуальної програми соціально-виховної роботи із засудженим.

Корисна ініціатива засуджених реалізується шляхом їх участі у програмах диференційованого виховного впливу, роботі гуртків за інтересами (прикладної творчості, художньої самодіяльності тощо) та у спортивних секціях, порядок роботи яких затверджується наказом начальника установи.

Згідно наявних в особовій справі засудженого виписок з протоколів засідання комісії відділення №6 з оцінки ступеню виправлення засуджених, засуджений ОСОБА_5 :
-станом на 30.07.2020 року не став на шлях виправлення (протокол №5 від 30.07.2020 року);
-станом на 25.01.2021 року не став на шлях виправлення (протокол №1 від 25.01.2021 року);
-станом на 21.01.2022 року не став на шлях виправлення (протокол №1 від 21.01.2022 року);
-станом на 01.08.2022 року стає на шлях виправлення (протокол №4 від 01.08.2022 року).
Крім того, згідно витягів з протоколів №1/2001 від 14.01.2021 року, №13/2021 від 16.07.2021 року та №1/2022 від 13.01.2022 року засідання комісії Державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)», засудженому ОСОБА_5 відмовлено в переведенні до ДСР, застосуванні ст.ст.82,81 КК України як особі, яка не довела що стає, стала на шлях виправлення та не довела своє виправлення, відповідно.

Також ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 14.02.2022 року було відмовлено в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 , поданого в інтересах засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покарання у виді виправних робіт.

Враховуючи наведені вище вимоги кримінального закону та встановлені обставини в їх сукупності, характеризуючі дані про особу засудженого, зокрема його ставлення до праці, суд вважає, що ОСОБА_5 не довів свого виправлення, а тому не заслуговує на застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення.

Суд вважає, що лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань, поведінка засудженого ОСОБА_5 може зазнати позитивних змін, що відповідатиме меті призначеного покарання.

На підставі ст.81 КК України, ст.ст.6, 102, 107, 118 КВК України, керуючись ст.ст.369-372, 376, 392, 395, 537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому повного тексту копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 01.09.2022 року.