Справа № 201/4157/19
Провадження № - 1кп /201/112/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 травня 2022 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження №003089 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Айдар Марковського району Луганської області, громадянина України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченої у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 369 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 369 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4

обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 369 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_6

обвинувачені ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_3

захисники ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження №003089 по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 369 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 369КК України та ОСОБА_5 у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 369 КК України.

05.02.2022 прокурор звернувся з клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 , яке прокурор обґрунтовує наявністю нових ризиків, визначених п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, ризик переховування від суду підтверджується наявністю нового особливо тяжкого обвинувачення при розгляді якого обвинувачений розуміючи наслідки завершення судового розгляду може намагатись уникнути суду. Ризик вчинення іншого злочині існує, так як ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні неодиничного тяжкого злочину, а ризик перешкоджання кримінальному провадженню підтверджується тим, що тяжке обвинувачення може спонукати ОСОБА_8 змінити місце проживання, що перешкодить його виклику в судове засідання.

Прокурор вважає, що запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків визначених п. 2, 3, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України забезпечить вказані ризики і буде мати найменший вплив на життєвий уклад обвинуваченого та реалізацію його прав і свобод.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на те, що ОСОБА_4 , будучи обвинуваченим у тяжкому корупційному злочині, протягом більш ніж двох років не був обтяжений жодним запобіжним заходом і не вчинив жодних дій, які б вказували на наявність ризиків про які твердить прокурор, а тому просили в задоволенні клопотання відмовити.

Інші обвинувачені заперечували проти клопотання прокурора.

Заслухавши клопотання та думку учасників, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з обвинувального акту від 15.04.2022, яким змінено раніше пред`явлене обвинувачення, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого корисливого злочину та тяжкого корупційного злочину вчиненого групою осіб.

До зміни обвинувачення, останній обвинувачувався у вчиненні тяжкого корупційного злочину групою осіб.

Під час судового розгляду, який триває з 01.10.2019 відносно обвинуваченого були застосовані різні запобіжні заходи і з 10.10.2019 відносно нього не обрано жодного запобіжного заходу.

Протягом всього судового розгляду ОСОБА_4 свої процесуальні обов`язки як обвинувачений не порушував.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так як кримінальне провадження перебуває на стадії судового провадження, то обґрунтованість підозри не перевіряється з огляду на те, що суд до вирішення справи не має право давати оцінку доказам і приходити до будь-якого висновку щодо обґрунтованості висунутого обвинувачення.

Що стосується ризиків, то суд погоджується з прокурором, що ризиком є певна ступінь можливості того, що особа може вдатись до дій, які перешкоджатимуть судовому розгляду і ризик слід вважати наявним за умови достатньої ймовірності його настання. Однак, слід вказати, що ризик має бути встановлений в судовому засіданні на підставі доказів наданих прокурором.

Так, ч. 1, 2 ст. 194 КПК України передбачає, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: обґрунтованість підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам. Суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх вищевказаних обставин.

В судовому засіданні прокурор перелічив три ризики і на підтвердження їх наявності вказав фактично про його особисте переконання, що зміна обвинувачення в бік посилення відповідальності автоматично створює ризики.

В той же час, протягом судового розгляду, яке триває більше двох років, обвинувачений у тяжкому корупційному злочині, покарання за яке не передбачає звільнення від його відбуття, ОСОБА_4 протягом більш як півтора-року не перебуває під будь-яким запобіжним заходом, однак добросовісно несе свої обов`язки обвинуваченого. Після зміни обвинувачення, поведінка ОСОБА_8 не змінилась. Така поведінка останнього свідчить про те, що ризики уникнення суду чи перешкоджання судовому розгляду в судовому засіданні не доведені.

Що стосується ризику вчинення повторного злочину то його наявність також не доведена, так як обвинувачений не судимий до подій, які розглядаються у цьому провадження та не судимий і не притягнутий до відповідальності за дії, які мали місце після цих подій, а тому підстав стверджувати про наявність ризику вчинення нового злочину немає.

Таким чином в судовому засіданні наявність ризиків не доведено, а тому клопотання прокурора задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 189 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала окремому оскарженню на підлягає. Заперечення проти такої ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судові рішення, передбачені ст. 392 КПК України.

Повний текст ухвали буде оголошено 05.05.2021 о 14-00

Головуючий суддя ОСОБА_1