Справа № 756/9869/21
Номер провадження № 1-кп/756/694/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2022 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 5 Оболонського районного суду міста Києва клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеного 22.04.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000944, у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Немерче, Мурованокуриловецького району, Вінницької області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчинені злочинів, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,

УСТАНОВИВ:
У провадженні Оболонського районного суду міста Києва перебуває вказане кримінальне провадження.

Прокурором у судовому засіданні заявлено клопотання відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України про продовження тримання під вартою ОСОБА_5 . На думку прокурора наразі продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків та учинити інше кримінальне правопорушення.

На вказані ризики, на думку прокурора, вказують ті обставини, що ОСОБА_5 може переховуватись від органу досудового слідства та/або суду є те, що він, усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, може навмисно переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Ризиком того, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілих та свідків є те, що йому відомі місця проживання, потерпілих, свідків, оскільки він ознайомлений зі змістом протоколів допиту, а тому шляхом погрози та підкупу може схиляти їх до дачі неправдивих показань або відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на судове провадження.

Ризиком того, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення є те, що обвинувачений не має постійного легального джерела доходу, а отже і належних засобів для існування.

При цьому прокурор вважав можливим розглянути подане ним клопотання за відсутності обвинуваченого.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечував щодо розгляду клопотання за відсутності обвинуваченого, однак заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, просив у його задоволенні відмовити посилаючись на те, що наведені прокурором ризики не є обґрунтованими. Також захисник просив обрати інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт чи особисте зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_5 щодо якого застосовано запобіжний захід вигляді тримання під вартою, у судове засідання службою конвоювання доставлений не був. При цьому, як свідчить надана суду інформація, доставка осіб, зі слідчого ізолятору в місті Києві, щодо яких застосовано запобіжний захід в вигляд тримання під вартою, не здійснюється через запровадження на території України військового стану.

Дійсно, суд констатує, що в зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, із 05:30 год. 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан.

При цьому, згідно з відповіддю Державної установи «Київський слідчий ізолятор», наданої в як в телефонному режимі за номером мобільного зв`язку НОМЕР_1 , а також і листом через засоби мобільного зв`язку, у Державної установи «Київський слідчий ізолятор» відсутня можливість забезпечити проведення судового засідання з ОСОБА_5 у режимі відеоконференцзв`язку між Оболонським районним судом міста Києва та Державною установою «Київський слідчий ізолятор».

Слід урахувати, що воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в країні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності, її територіальній цілісності. Воєнний стан передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Вирішуючи в судовому засіданні питання можливості розгляду клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу вигляді тримання під вартою без обвинуваченого, суд ураховує вже наведену обставину щодо запровадження військового стану, а також те, що положення КПК України не передбачають окремих процесуальних положень щодо здійснення судочинства в умовах військового стану, окрім статті 615 КПК України. Однак, на думку суду, визначені статтею 615 КПК України умови стосуються лише неможливості вирішення питання щодо запобіжного заходу судом узагалі.

Тож, аналізуючи положення КПК України, зокрема положення, якими визначено порядок розгляду питання щодо обрання та продовження застосування запобіжних заходів, як і загальних засад кримінального провадження, суд виходить з того, що дотримання процесуальних вимог є звісно обов`язковим. Однак процедура їх застосування стосується лише мирного часу, коли всі держані установи та інституції працюють в загальному режимі, та немає загрози життю та здоров`ю людей, тобто відсутності на території України особливого правового режиму.

Ураховуючи те, що Конституцією України визначено, що певні права людини можуть бути обмеженими під час військового стану, а також те, що судом ужито усіх можливих заходів щодо забезпечення участі обвинуваченого в судовому засіданні, однак із забезпеченням захисту шляхом проведення судового засідання за участі захисника, суд уважає можливим розглянути клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою без участі обвинуваченого.

Вислухавши клопотання прокурора, думку захисника, дослідивши клопотання прокурора, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_5 інкримінується вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України. Злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою продовжити, змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Як вбачається з положень ч. 4 ст. 199 КПК України розгляд клопотання про продовження строку дії тримання під вартою здійснюється за правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Аналізуючи положення ст. 194 КПК України разом із загальними положеннями КПК України щодо судового провадження в суді першої інстанції, можна дійти висновку, що при наданні оцінки наявності обґрунтованої підозри, тобто відповідно до статей 194, 199 КПК України під час процедури продовження запобіжного заходу, слід ураховувати, що надання оцінки доказів у справі відбувається лише в нарадчій кімнаті на стадії ухвалення вироку. Зазначене свідчить про те, що на стадії судового розгляду суд не може робити висновок щодо обґрунтованості підозри чи то обвинувачення безпосередньо шляхом надання оцінки доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Цими відомостями, на думку суду, є висунуте в передбаченому законом порядку обвинувачення, яке є предметом дослідження суду наразі.

Отже, суд, на підставі розумної оцінки, уважає причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для вирішення питання щодо подальшого застосування запобіжного заходу.

Досліджуючи матеріали клопотання, пояснення прокурора, беручи до уваги пояснення захисника в судовому засіданні, а також відомості про особистість ОСОБА_5 , суд погоджується з тим, що на даний час наявні ризики того, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконний вплив на потерпілого. Між тим, на думку суду, такий ризик як переховування від органів досудового розслідування не було доведено прокурором, оскільки ризиком є певні дії, чи певний умисел особи, а не сама по собі лише можливість їх вчинити, а в якості цього ризику прокурором наведено лише тяжкість покарання.

Отже, на думку суду, наразі існують підстави для продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу. Також суд наголошує, що наразі саме обраний запобіжний захід тримання під вартою, відповідає особистості обвинуваченого та встановленим обставинам наявності ризиків, які є запобіжником саме належної процесуальної поведінки та співіснування з суспільством. Приймаючи таке рішення, суд відповідно до вимог ст. 178 КПК України також перевірив характеризуючи відомості щодо особистості обвинуваченого та наведені прокурором у клопотанні, як і тяжкість покарання в випадку визнання ОСОБА_5 винуватим.

Даючи оцінку доводам сторони захисту, зокрема ненадання разом з клопотанням саме доказів в обґрунтування ризиків, суд ураховує, що ризиками є будь-які фактичні дані. При цьому, такі фактичні дані не можуть бути обмеженими тими, які визначені в ст. 84 КПК України. Оскільки такі дані, на думку суду, повинні свідчити лише про можливості існування певних підозр, тобто вірогідності настання наслідків, запобіжником яких є запобіжний захід. А отже, судом наведено існування саме тих достатніх підстав відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, які, на його думку, є доказами в розумінні положень ч. 1 ст. 177 КПК України.

На думку суду, саме обраний запобіжний захід тримання під вартою, відповідає завданням кримінального провадження, визначеного ст. 2 КПК України, меті застосування запобіжного заходу та особистості обвинуваченого, і як зазначено - встановленим обставинам, зокрема усунути ризики, які є запобіжником саме належної процесуальної поведінки та співіснування з суспільством.

Судом, відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при прийнятті такого рішення, було також вивчено відомості, що характеризують особистість обвинуваченого, які наведені прокурором у клопотанні, а також стороною захисту. Але, їх сукупність не дає підстав аби змінити обраний ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, що свідчить про необхідність задоволення клопотання прокурора та продовження відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України строку дії запобіжного заходу.

У зв`язку з тим, що формулювання обвинувачення стосується дій пов`язаних з насильством, на думку суду, відповідно до ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України ОСОБА_5 не слід визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Керуючись статтями 7, 31, 177, 178, 182-184, 194, 197, 331, 350, 369-372, 376, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 в вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Альтернативний запобіжний захід у вигляді застави відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , не обирати.

Ухвала про продовження строку дії запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою діє до 08.05.2022 та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, або в той же строк та в тому ж порядку, з моменту отримання копії ухвали.

Копію ухвали негайно надати прокурору, а також спрямувати обвинуваченому, захиснику, та слідчому ізолятору.

Суддя ОСОБА_1