Справа № 362/6212/19
Провадження № 1-кп/362/126/22
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

15 серпня 2022 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисників адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_12 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Обухівського району Київської області кримінальне провадження № 120 191 101 400 010 28 від 24.07.2019 року за обвинувальним актом відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Плесецьке Васильківського району Київської області, українця, громадянина України, неодруженого, із середньою освітою, працюючого трубопровідником лінійно-експлуатаційної промислового майданчика в Боярському лінійному виробничому управлінні магістральних газопроводів Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України», що знаходиться за адресою: Київська обл., Фастівський р-н., м. Боярка, вул. Маяковського, буд. 49, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 156 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В період часу з 15 червня до 22 липня 2019 року, на території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , діючи із прямим умислом та, з метою задоволення своєї статевої пристрасті і збудження у потерпілої статевого інстинкту, посягаючи на статеву свободу, недоторканість, нормальний фізичний, психічний і соціальний розвиток малолітньої ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за добровільної згоди останньої, будучи достовірно обізнаним про вік потерпілої, ОСОБА_9 приблизно 6 10 разів вчинив фізичні розпусні дії стосовно малолітньої ОСОБА_13 , які виявились у здійсненні ним непристойних дотиків і торкань статевих органів малолітньої ОСОБА_13 та поцілунками її в губи із проникненням своїм язиком у ротову порожнину малолітньої.

За згодою всіх учасників судового провадження, у відповідності з нормою ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Допитаний в судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_9 , свою винність визнав повністю і по суті пред`явленого обвинувачення пояснив, що в обвинувальному акті все зазначено правильно і відповідає дійсності; так, дійсно у період часу і за обставин, вказаних в обвинуваченні він декілька разів здійснив розпусні дії стосовно малолітньої ОСОБА_13 , яка є його племінницею.

Законний представник потерпілої в судовому засіданні підтвердила обставини, що були їй раніше повідомлені дочкою про дії обвинуваченого.

Допит малолітньої потерпілої в судовому засіданні не здійснювався через заперечення її законного представника і психолога, які вказали на можливість травмування психіки малолітньої та негативних наслідків для дитини.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд приходить до висновку, що винність обвинуваченого у вчиненому знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні його власними показаннями, які не суперечать обставинам викладеним в обвинувальному акті.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 2 ст. 155 КК України, як вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи.

Обговорюючи питання про вид і розмір покарання, суд, відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обвинувачений зареєстрований та постійно проживає в селищі Глеваха Фастівського району Київської області, де має позитивну характеристику, неодружений, дітей не має, офіційно працевлаштований, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Твердження обвинуваченого про те, що він щиро розкаявся у скоєному, суд оцінює критично, оскільки останній у цьому суд не переконав.

Зокрема, під час розгляду справи, судом не встановлено, що обвинувачений дійсно розкаявся у скоєному та щиро жалкує про вчинене.

Так, суд не переконався у тому, що каяття обвинуваченого ґрунтується на належній критичній оцінці своєї протиправної поведінки і характеризується її щирим осудом.

Оскільки даний злочин було вчинено в період часу з 15 червня по 22 липня 2019 року, тобто декілька разів протягом понад одного місяця, є очевидним, що обвинувачений лише жалкує з приводу припинення його протиправної діяльності.

Зазначені обставини, на переконання суду об`єктивно свідчать про той факт, що обвинувачений не надав належну оцінку вчиненому ним діянню та своїй суспільно-небезпечній поведінці.

Одночасно, слід враховувати, що обвинувачений просив малолітню нікому не розповідати про його дії стосовно неї.

Отже, суд не вбачає будь-яких обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину та могли б бути визнані такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Обставин, які пом`якшують покарання відповідно до статті 66 КК України немає.

Обставин, які обтяжують покарання відповідно до статті 67 КК України не встановлено.

З урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, відсутності обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції частини статті КК України, яка передбачає покарання за даний злочини, у вигляді позбавлення волі, як достатнє для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення, передбачених ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання.

При цьому, приймаючи до уваги, що в судовому засіданні під час розгляду справи не встановлено будь-яких фактичних даних про те, що обвинувачений раніше притягався до адміністративної або кримінальної відповідальності, суд вважає, що відсутня необхідність призначення обвинуваченому додаткового покарання.

Підстави для застосування статей 69, 69-1 КК України відсутні.

При цьому, беручи до уваги особу винного, його вік і стан його здоров`я та враховуючи усі фактичні обставини справи, як то: свідоме, неодноразове вчинення розпусних дій відносно малолітньої, що виразилася в активних діях обвинуваченого, суд вважає, що виправлення засудженого без відбування покарання неможливе, а тому, і немає підстав для застосування статті 75 КК України.

Законним представником потерпілої у справі до обвинуваченого заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди.

Обвинувачений в судовому засіданні повністю визнав цивільний позов щодо стягнення із нього моральної шкоди на користь матері малолітньої та надав свою письмову згоду на звернення частини суми застави в розмірі 100 000 гривень 00 копійок на виконання вироку в частині майнових стягнень у відшкодування моральної шкоди на користь позивачки.

Вирішуючи питання про обґрунтованість цивільного позову та його вирішення по суті, суд керується нормами статей 23 і 1167 Цивільного кодексу України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» та враховує наступне.

Цивільний позов законного представника потерпілої суд вважає обґрунтованим з наступних підстав.

Суд враховує ступінь вини обвинуваченого у заподіянні моральної шкоди законному представнику малолітньої потерпілої як матері дитини та бере до уваги ту обставину, що малолітня і її матір в результаті злочинних дій обвинуваченого зазнали непоправних моральних страждань, які вплинули на їх психологічний та загально емоційний стан.

Визначаючи розмір моральної шкоди, який слід стягнути з обвинуваченого на користь законного представника потерпілої суд враховує її характер, ступінь та обсяг моральних переживань матері і дитини у зв`язку із протиправними діями обвинуваченого стосовно малолітньої, їх тривалість, наявність причинного зв`язку між вчиненим і моральною шкодою яка настала, роль і ступінь участі обвинуваченого у її заподіянні, порушення нормальних життєвих і сімейних зв`язків, які важко поновити, тяжкість вимушених змін у житті дитини і її матері, час і зусилля необхідні для відновлення їх душевного стану.

При цьому, суд виходить з основ розумності, доцільності, виваженості та справедливості.

Таким чином, на підставі статей 23 і 1167 ЦК України, з обвинуваченого на користь законного представника потерпілої необхідно стягнути моральну шкоду у розмірі 100 000 гривень 00 копійок.

Отже, цивільний позов законного представника потерпілої про відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки його вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підтверджується матеріалами кримінальної справи.

Пункт 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 березня 1999 року № 6 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 06 червня 2003 року № 5) «Про практику застосування судами застави як запобіжного заходу» містить роз`яснення згідно яких, відповідно до ч. 7 ст. 154-1 КПК України, при постановленні вироку суд повинен прийняти рішення про повернення застави заставодавцю; у випадках, коли заставу було внесено підсудним (підозрюваним, обвинуваченим), суд вправі звернути її на виконання вироку в частині майнових стягнень (у першу чергу на відшкодування заподіяної злочином шкоди); якщо ж заставодавцями були інші особи (фізичні чи юридичні), звернення застави на виконання вироку в частині майнових стягнень можливе тільки за їх згодою.

Враховуючи, що заставодавцем є обвинувачений і він під час розгляду справи в судовому засіданні звернувся до суду із письмовою заявою в якій просив віднести частину грошових коштів внесених ним як застава, у відшкодування законному представнику потерпілої моральної шкоди за її позовом, суд приходить до висновку, що існують підстави для звернення частини суми застави на виконання вироку в частині майнових стягнень.

За таких обставин, у зв`язку з тим, що обвинуваченим добровільно відшкодовано законному представнику потерпілої 100 000 гривень моральної шкоди, а також наявна відповідна згода заставодавця, необхідно звернути заставу на виконання вироку в частині майнових стягнень розміру моральної шкоди в сумі 100 000 гривень.

Залишок суми застави слід повернути заставодавцю.

Крім того, у 2-му томі матеріалів кримінальної справи на аркушах справи 35 37 знаходиться протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, з якого вбачається, що ОСОБА_9 було затримано 24 липня 2019 року в порядку статті 208 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25 липня 2019 року, відносно ОСОБА_9 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави (т.с. 2, а.с. 51 56).

26 липня 2019 року ОСОБА_9 було внесено заставу в розмірі 153 680 гривень 00 копійок (т.с. 2, а.с. 191).

Тобто, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, у строк покарання необхідно зарахувати попереднє ув`язнення обвинуваченого, включивши у нього строк тримання ОСОБА_9 під вартою за підозрою у скоєнні злочину день за день.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, із засудженого на користь держави слід стягнути процесуальні витрати по справі на залучення експерта, що підтверджені документально.

Майно, що було арештоване за ухвалами слідчих суддів з метою збереження речових доказів по справі, слід скасувати.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 369 371, 373, 374 КПК України,

З А С У Д И В:

ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 156 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_9 у вигляді позбавлення волі обчислювати з моменту приведення даного вироку у виконання.

На підставі частини п`ятої статті 72 КК України зарахувати ОСОБА_9 у строк покарання строк його затримання за підозрою у вчиненні злочину з 24 по 26 липня 2019 року день за день.

Цивільний позов законного представника потерпілої задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_12 у відшкодування моральної шкоди грошові кошти в сумі 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок.
Частину суми застави в розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок, внесеної 26 липня 2019 року ОСОБА_9 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) за наступними реквізитами: рахунок № 8661, отримувач: Територіальне Управління ДАС України в Київській області, код отримувача: 26268119, банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ, код банку отримувача: 820172, загальна сума: сто п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят гривень 00 копійок, призначення платежу: внесення застави за ОСОБА_9 згідно ухвали по справі 362/4343/19, звернути на виконання вироку в частині майнових стягнень відшкодування розміру моральної шкоди в сумі 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок на користь ОСОБА_12 .

Залишок суми застави в розмірі 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок, внесеної 26 липня 2019 року ОСОБА_9 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) за наступними реквізитами: рахунок № 8661, отримувач: Територіальне Управління ДАС України в Київській області, код отримувача: 26268119, банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ, код банку отримувача: 820172, загальна сума: сто п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят гривень 00 копійок, призначення платежу: внесення застави за ОСОБА_9 згідно ухвали по справі 362/4343/19, повернути заставодавцю ОСОБА_9 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ).

Стягнути з ОСОБА_9 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) в дохід держави процесуальні витрати по справі в сумі 17 887 (сімнадцять тисяч вісімсот вісімдесят сім) гривень 21 копійка.
Скасувати арешт належних ОСОБА_9 у чоловічих джинсів сірого кольору, чоловічих джинсів синього кольору, паска чорного кольору, мобільного телефону синього і фіолетового кольорів марки «HUAWEI» разом із чохлом до нього чорного кольору, чоловічих джинсів сірого кольору з ременем на них, чоловічих джинсів сірого кольору із плямами синього і жовтого кольорів на них, системного блоку марки «AMADEY» чорного кольору, монітору марки «Acer» чорного кольору, клавіатури марки «Logitech» чорного кольору, комп`ютерної миші чорного кольору, планшету марки «Lenovo» чорного кольору разом із чохлом до нього чорного кольору, двох кабелів чорного кольору, який було накладено у даному кримінальному провадженню ухвалами слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26.07.2019 року.

Речові докази:

-чоловічі джинси сірого кольору, чоловічі джинси синього кольору, пасок чорного кольору, мобільний телефон синього і фіолетового кольорів марки «HUAWEI» разом із чохлом до нього чорного кольору, чоловічі джинси сірого кольору з ременем на них, чоловічі джинси сірого кольору із плямами синього і жовтого кольорів на них, системний блок марки «AMADEY» чорного кольору, монітор марки «Acer» чорного кольору, клавіатуру марки «Logitech» чорного кольору, комп`ютерну мишу чорного кольору, планшет марки «Lenovo» чорного кольору разом із чохлом до нього чорного кольору і два кабелі чорного кольору, які за квитанцією № 772 від 08.08.2019 року передано до камери зберігання речових доказів повернути ОСОБА_9 як володільцю;

-дитячі штани рожевого кольору, дитячі труси біло-помаранчевого кольору із написом «Bobdog», які за розпискою від 24.07.2019 року передано ОСОБА_12 залишити останній як законному представнику потерпілої;
-зразки букального епітелію ОСОБА_9 , які за квитанцією № 725 від 11.09.2019 року передано до камери зберігання речових доказів знищити;

- два CD-R диски із звуковими файлами та усі оптичні носії інформації зберігати в матеріалах даного кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий