Справа № 282/537/22
Провадження № 1-в/282/22/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2022 року

смт. Любар

Любарський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника засудженого - адвоката ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

представника Житомирського районного сектору №4 філії Державна установа "Центр пробації" у Житомирській області - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вироком Богунського районного суду м.Житомира від 24.02.2017 у справі №295/5085/16-к засуджено за вчинення тяжкого необережного злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України до 6 років 10 місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на три роки. Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 09.11.2021 у справі №368/965/21 ОСОБА_6 від відбування покарання за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 24.02.2017 у виді позбавлення волі звільнено умовно-достроково на 1 рік 317 днів. Захисником ОСОБА_4 вказано, що у ході відбування покарання у виді позбавлення волі в Державній установі "Кагарлицька виправна колонія №115", засуджений ОСОБА_6 характеризувався виключно позитивно, дотримувався норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок для установи. Дотримувався правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. Був працевлаштованим робітником на контрагентському об`єкті. Дбайливо ставився до майна установи і предметів, якими користувався при виконанні дорученої роботи, здійснював за ними належний догляд, використовував тільки за призначенням. Виконував законні вимоги персоналу установи. До виконання роботи із самообслуговування, мав достатній рівень необхідних навичок. До виконання роботи по благоустрою установи відносився з розумною ініціативою. Дотримувався вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Окрім того, ОСОБА_6 за час відбування покарання, тобто з 2017 по 2021 включно 16 (шістнадцять) разів заохочувався правами начальника установи (Подяки) за добросовісне відношення до праці в господарській обслузі та на континентальному об`єкті.

Також захисником в клопотанні зазначено, що 21.03.2022 ОСОБА_6 за власним бажанням вступив до лав Збройних Сил України та виконує обов`язки військової служби безпосередньо в зоні проведення бойових дій, а тому маючи досвід управління транспортними засобами ряду категорій, бойовий досвід, при поверненні права на керування транспортними засобами, зможе виконувати значно ширший спектр дій та завдань в зоні ведення бойових дій, пов`язаних з керуванням спеціальним та військовим транспортом.

Захисник засудженого адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні просив клопотання задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив та вказав, що на даний час відбута частина додаткового покарання є меншою, ніж це передбачено п.2 ч.3 ст. 81 КК України, а тому відсутні підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 від відбуття додаткового покарання визначеного вироком Богунського районного суду м.Житомира від 24.02.2017.

Представник Житомирського районного сектору №4 філії Державна установа "Центр пробації" у Житомирській області ОСОБА_5 при вирішенні клопотання поклалась на розсуд суду. Також в судовому засіданні вказала, що засуджений ОСОБА_6 обов`язки, покладені на нього вироком Богунського районного суду м.Житомира від 24.02.2017 виконує належним чином, строк відбування додаткового покарання почав свій відлік з 17 листопада 2021 року.

Засуджений ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про проведення судового засідання за його відсутності, клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку учасників процесу, дійшов наступних висновків.

Згідно з пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» запровадження даного правового інституту, має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої статтею 50 Кримінального кодексу України.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у вказаній постанові в пункті 17, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у вигляді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

За приписами ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до положень п.п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі;

3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Таким чином, підставами застосування умовно-дострокового звільнення кримінальний закон називає: 1) доведеність виправлення засудженого (матеріальна підстава); 2) фактичне відбуття ним не менше половини, двох третин, трьох чвертей встановленого вироком суду строку покарання (формалізована підстава).

З матеріалів справи вбачається, що вироком Богунського районного суду м.Житомира від 24.02.2017 року (справа №295/5085/16-к) ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді 6 років 10 місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 09.11.2021 у справі №368/965/21 ОСОБА_6 від відбуття покарання за вироком Богунського районного суду м.Житомира від 24.02.2017 у виді позбавлення волі звільнено умовно-достроково.

Відповідно до положень ч. 3 ст.55 КК України, строк додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання.

Як встановлено судом засуджений ОСОБА_6 станом на 16 серпня 2022 року відбув лише 9 місяців додаткового покарання, тобто не відбув у встановлену законом частину додаткового покарання, згідно вимог чинного законодавства (не менше двох третин строку покарання), а від так не набув права на умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання.

Також слід вказати, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

В судовому засіданні судом досліджено надані захисником ОСОБА_4 характеризуючі дані на засудженого, а саме: позитивні характеристики, видані начальником державної установи "Кагарлицької виправної колонії №115" від 20.09.2021, приватного акціонерного товариства "Вентиляційні системи" від 22.09.2021, селищного голови Любарської селищної ради від вересня 2021 року, довідку про заохочення та дисциплінарні стягнення засудженого ОСОБА_6 , наказ від 07.10.2021 №56/АГ-21 "Про заохочення засудженим за результатами III кварталу 2021 року". Разом з тим слід вказати, що надані захисником матеріали не відображають процес виправлення засудженого на протязі періоду відбування ним додаткового покарання, так як усі вони видані до постановлення ухвали Кагарлицького районного суду Київської області від 09.11.2021.

Окрім того встановлено, що вчинений засудженим злочин пов`язаний із грубим порушенням останнім правил безпеки дорожнього руху, де протиправні дії засудженого призвели до тяжких непоправних наслідків у вигляді смерті малолітнього пішохода та ще двом особам завдано тілесних ушкоджень середньої тяжкості, тоді як відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя, здоров`я та безпека належать до найвищих соціальних цінностей.

Більше того, із вироку від 24.02.2017 вбачається, що протиправні дії засудженого ОСОБА_6 було вчинено в стані алкогольного сп`яніння.

Так, керування особою транспортним засобом в стані алкогольного чи іншого сп`яніння є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням, бо водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я учасників дорожнього руху.

Тому суд вважає, що звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами в цьому випадку нівелює мету кримінального покарання, оскільки таке звільнення жодним чином не слугуватиме запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, як це передбачено в ч. 2 ст. 50 КК України.

Суд відхиляє доводи захисника засудженого відносно того, що при поверненні права на керування транспортними засобами, засуджений ОСОБА_6 зможе виконувати значно ширший спектр дій та завдань в зоні ведення бойових дій, оскільки до матеріалів справи не надано доказів неможливості виконання останнім бойових завдань за відсутності права керування транспортними засобами.

За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання, оскільки на цей час відсутні підстави для звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування додаткової міри покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.55, 81 КК України, п.2 ст.537, ст.539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Любарський районний суд Житомирської області.

Головуючий суддя ОСОБА_1