Справа №463/3539/22
Провадження №1-кс/463/2383/22
У Х В А Л А

23 травня 2022 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 від 12.05.2022 року, -

в с т а н о в и в:

Скаржник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова з вказаною скаргою.
Скаргу мотивує тим, що ним було подано до Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, заяву про кримінальне правопорушення (злочин) від 12.05.2022 року. Згідно вказаної заяви просив внести відомості до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.397 КК України, залучити його до провадження як потерпілого та вручити пам`ятку про права та обов`язки потерпілого, а також надати витяг з ЄРДР. Вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.397 КК України, на думку скаржника, проявилось в умисному перешкоджанні до здійснення діяльності захисника чи представника особи по наданню правової допомоги або порушення встановлених законом гарантій їх дільності та професійної таємниці, вчинені службовою особою, з використанням службового становища, тобто злочин, передбачений ст.397 ч.2 КК України. Вказаний злочин на думку заявника проявився у повідомленні для виклику з метою його допиту в якості свідка у кримінальному провадженні № 0000404 від 27.08.2021. Уповноважена особа Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, в порушення вимог ст.214 КПК України протягом 24 годин, з моменту отримання заяви, питання про внесення в ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення не вирішив. А тому скаржник звернувся до слідчого судді з відповідною скаргою, яку просить задоволити.
Скаржник на розгляд скарги не з`явився, подав заяву про слухання справи без його участі.
Враховуючи положення ч.1 ст.28 КПК України, яка передбачає, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки, а положеннями ч.3 ст.306 КПК України хоч і визначено, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, але наслідки неявки у судові засідання такої не визначено, з врахуванням клопотання скаржника, слідчий суддя вважає, що скаргу слід розглянути у відсутності скаржника на підставі наявних матеріалів.
Представник суб`єкта оскарження - Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, подав заперечення на скаргу, згідно яких слідує, що вказана заява не може вважатися як заявою про злочин, оскільки не наводить жодних обєктивних даних, які б дійсно підтверджували факт прешкоджання у здійсненні адвокатської діяльності. За результатами розгляду надано відповідь.
У зв`язку із наведеним, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження на підставі наявних доказів. Крім того, в силу ч.3 ст. 306 КПК України його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.
У зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось відповідно до вимог ч.4 ст.107 КПК України.
Дослідивши матеріали скарги вважаю, що в задоволенні скарги слід відмовити виходячи з наступних підстав.
Згідно з п.1 ч.1ст.303 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення може бути оскаржена заявником, представником заявника, потерпілим або його представником.
Відповідно до вимог ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 подано до Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, заяву про кримінальне правопорушення (злочин) від 12.05.2022 року. Згідно вказаної заяви просив внести відомості до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.397 КК України, залучити його до провадження як потерпілого та вручити пам`ятку про права та обов`язки потерпілого, а також надати витяг з ЄРДР. Вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.397 КК України, на думку скаржника проявилось в умисному перешкоджанні до здійснення діяльності захисника чи представника особи по наданню правової допомоги або порушення встановлених законом гарантій їх дільності та професійної таємниці, вчинені службовою особою, з використанням службового становища, що проявився у виклику з метою його допиту у якості свідка у кримінальному провадженні № 0000404 від 27.08.2021.
Так незаконним є не виклик, а розпитування про відомості, що становлять адвокатську таємницю (ч. 3 ст. 47, п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 65, ст. 161 Кримінального процесуального кодексу України, ст. 397 Кримінального кодексу України). Це кореспондується з правом адвоката відмовитись надавати відповідні показання, але не відмовлятись явитись на слідчу дію (п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 65 КПК, ст. 22, п. 2 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Незаконним є допит адвокатів, як слідча дія, і лише з питань, що містять професійну таємницю (п. 2 ч. 2 ст. 65 КПК). А виклик на допит не є слідчою дією, це захід забезпечення кримінального провадження (п. 1 ч. 2 ст. 131 КПК)). Відповідно, допит та виклик на допит це різні процесуальні інститути. Проте, виклик адвоката на допит як свідка в рамках провадження, де він надає правову допомогу клієнту, свідчить про завідому обізнаність слідчого з приводу статусу інформації та про мету отримання показань, що є неправомірним.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За змістом ч. 1 ст. 214 КПК України, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення, які містять ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші.

Системний аналіз положень ст.ст. 214, 303 КПК України, свідчить, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні, і вказана заява чи повідомлення повинна містити достатні дані про наявність ознак кримінально-караного діяння.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину - кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зазначені положення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Отже, критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст. 7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При цьому заявником в поданій заяві наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення злочину вказаною у заяві особою, оскільки злочинність таких дій не підтверджується достатніми об`єктивними даними, а тому зазначене не може бути підставою для ініціювання кримінального провадження та проведення досудового розслідування.

В даному контексті варто враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

При цьому доводи заяви ОСОБА_3 зводяться до незгоди із викликом з метою його допиту як свідка, а не потерпілого. Крім того, з вказаних матеріалів кримінального провадження вбачається, що відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань внесено щодо завідомо неправдивого повідомлення про вчинення злочину органом досудового розслідування громадянином ОСОБА_3 .

Частина 1 ст. 383 КК України передбачає кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду, прокурору, слідчому, дізнавачу або органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення.

Без зазначення відповідних відомостей у заяві про вчинення кримінального правопорушення така розцінюється слідчим суддею як позапроцесуальний спосіб впливу на оцінку доказів в іншому кримінальному провадження, що знаходиться на розгляді органу досудового розслідування чи в провадженні суду.

Таким чином, доводи заявника у заяві від 12.05.2022 є його особистою оцінкою щодо бездіяльності слідчого ТУ ДБР і ґрунтуються лише на припущенні щодо можливого кримінально-караного характеру дій, а тому не відповідають вимогам ст. 214 КПК України. Незважаючи на те, що заявник вважає заяву від 12.05.2022 повідомленням про вчинення вищевказаною службовою особою злочину, передбаченого ч. 2 ст. 397 КК України, проте останнє за своїм змістом не містить фактичних даних, які вказують на ознаки складу вищезазначеного злочину, а тому таке повідомлення, з огляду на його зміст, в даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що, в свою чергу, унеможливлює автоматичне внесення відомостей до ЄРДР за вказаною кваліфікацією дій, про що просить заявник.

Отже, згідно наведених вище норм законодавства за таким повідомленням про внесення відомостей до ЄРДР Територіальним управлінням ДБР, розташованим у місті Львові, не порушено вимог кримінального процесуального законодавства, що регламентують порядок розгляду заяв та повідомлень про кримінальні правопорушення.

Згідно вимог ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого слідчим суддею постановляється ухвала про скасування рішення слідчого, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя дійшов до висновку про відсутність законодавчо визначених підстав для внесення заяви ОСОБА_3 від 12.05.2022 року до ЄРДР, а тому в задоволенні скарги на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань слід відмовити.

Керуючись вимогами ст.ст. 214, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою про вчинення кримінального правопорушення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1