Справа № 451/412/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1010/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові у режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 16 вересня 2021 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 16 вересня 2021 року заяву засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 16.09.2021 про відмову у задоволенні заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами та ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 16.09.2021 про відмову у задоволенні клопотань ОСОБА_7 та його захисника.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник покликається на необхідність перегляду справи та призначення судово-медичної та судово-балістичної експертизи для встановленні істини по справі. Вважає, що призначення експертизи та за необхідності ексгумації трупа має суттєве значення для справи, буде справедливим та таким, що відповідає закону.

Зазначає, що у судовому засіданні засудженим було подано клопотання про виклик в судове засідання експерта ДУ "Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України" ОСОБА_10 , про допит в судовому засіданні експертів Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також про призначення комплексної судово-медичної, криміналістично-балістичної експертизи.
Вказує, що суд, не досліджуючи клопотань, які були подані на обґрунтування заяви, фактично послався на раніше винесені судові рішення, не перевірив усіх обставин кримінального провадження.

Не погоджується з твердженням суду про те, що заявник лише покликається на недоліки слідства, а обставини, про які зазначає засуджений ОСОБА_7 у своїй заяві про перегляд вироку, не є нововиявленими, а тому їх слід розцінювати як суб`єктивне ставлення засудженого до рішення суду.

На думку захисника, зазначені в заяві ОСОБА_7 обставини, могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка подала заяву.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_7 та його захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на підтримання доводів апеляційної скарги, виступ прокурора, яка заперечила апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.
Згідно з ч. 2 ст. 459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом; 5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
За змістом наведених вище норм процесуального закону роль суду при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами зводиться лише до встановлення наявності таких обставин, оцінки їх з точки зору істотності для даної конкретної справи, їх дослідження та прийняття відповідного рішення. Однак, суд не уповноважений збирати докази існування нововиявлених обставин, в тому числі шляхом переоцінки вже досліджених доказів, лише на підставі припущення сторони кримінального провадження про існування таких обставин та доказів, що їх підтверджують.
Нововиявленими слід вважати обставини (як фактичного так і правового характеру), які: об`єктивно існували на момент вирішення кримінальної справи; не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі.
Відповідно до рішення Верховного Суду від 21 січня 2020 року (справа №315/793/16-к, провадження №51-3062км19) необхідним є дотримання принципу юридичної визначеності, про що неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Желтяков проти України», який вимагає щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їх рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного й обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.
Процедура перегляду судових рішень за нововиявленим обставинами за своєю правовою природою не є повторним розглядом справи по суті, повторною апеляцією чи касацією, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей у доказах. У цьому випадку суд лише перевіряє наявність передбачених у ч. 2 ст. 459 КПК обставин, на які учасники судового провадження посилаються як на нововиявлені, та надає оцінку тому, чи могли вказані обставини, що не були відомі суду на час розгляду справи, вплинути на правильність рішення суду, яке належить переглянути.
Апеляційним судом встановлено, що вироком Апеляційного суду Львівської області від 27 листопада 2002 року ОСОБА_7 було визнано винним та засуджено за ст. 257, ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 187, п.п.6,12 ч. 2 ст. 115 , ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією усього майна, що є особистою власністю засудженого.
Даний вирок оскаржувався засудженим ОСОБА_7 у касаційному порядку.
Ухвалою Верховного суду від 27 травня 2003 року вирок судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області від 27 листопада 2002 року щодо ОСОБА_7 в частині засудження за ст. 257 КК України було скасовано і справу в цій частині на підставі ч. 2 ст. 6 КПК України закрито за відсутністю складу злочину. В іншій частині вирок було залишено без змін.
22 березня 2016 року засуджений ОСОБА_7 звернувся до Залізничного районного суду м. Львова із заявою про перегляд вироку Апеляційного суду Львівської області від 27 листопада 2002 року за нововиявленими обставинами.
Зі змісту заяви засудженого убачається, що в якості нововиявлених обставин він посилаються на обставини, які були предметом дослідження та оцінки, відповідно до вироку Апеляційного суду Львівської області від 27 листопада 2002 року, а саме те, що експертизи, які покладені в основу вироку щодо ОСОБА_7 є такими, що проведені не в повному обсязі та ґрунтуються на припущеннях, а тому їх висновки є хибними, тобто заявник покликається на недоліки досудового слідства.
Суд першої інстанції дійшов висновку, з чим погоджується і апеляційний суд, що обставини, на які покликаються засуджений та його захисник у заявах, не є нововиявленими обставинами в розумінні вимог ст. 459 КПК України, та такі слід розцінювати як суб`єктивне ставлення засудженого до рішення суду.
Висновок суду про відмову у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Львівської області від 27 листопада 2002 року є обґрунтованим та вмотивованим.
Доводи апеляційної скарги не містять правових підстав для скасування ухвали суду.
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги. Ухвала суду відповідає вимогам закону й підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 16 вересня 2021 року про відмову в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку Апеляційного суду Львівської області від 27 листопада 2002 року за нововиявленими обставинами залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4