Міжгірський районний суд Закарпатської області
Справа № 302/1078/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.11.2022смт. Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі суддя ОСОБА_1 ,

з участю: секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурор ОСОБА_3 ,

представник потерпілого адвокат ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № ЄРДР 0000147 від 10.09.2022 стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, уродженця і мешканця із зареєстрованим місцем проживання АДРЕСА_1 , з повною середньою освітою (11 класів), не одружений, не працюючий, утриманців не має, військовозобов`язаний, раніше не судимий, паспорт гр. України серія НОМЕР_1 , виданий Перечинським РВ УМВС Закарпатської області 14.02.2011, тел.моб. НОМЕР_2 , - про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтями ч.4 статті 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

09 вересня 2022 року близько 20 години 40 хвилин, ОСОБА_5 , в умовах воєнного стану, з метою викрадення чужого майна, залучивши до викрадення майна сторонніх осіб та транспорт , шляхом вільного доступу проник до дворогосподарства, що належить ОСОБА_6 та розташоване в с.Вучкове 7, Хустського району Закарпатської області, де пройшовши в глиб подвір`я умисно, таємно викрав 31 пачку пінополістирольних плит Eurobud EPS 30 50 мм, ринкова вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи від 15.09.2022 № СЕ-19/107-22/8154-ТВ становить 20720,40 грн склавши їх разом з ОСОБА_7 до вантажного автомобіля марки Mersedes-Benz Sprinter 316 CD реєстраційний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_8 . Заволодівши чужим майном та маючи можливість повністю ними розпоряджатись при виїзді з дворогосподарства були затримані працівниками поліції, чим своїми умисними діями заподіяв ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 20720,40 грн.
Відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, суд за згодою всіх учасників кримінального провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо вище встановлених обставин, які відповідають змісту формулювання обвинувачення за обвинувальним актом, бо вони ніким не оспорюються, і постановив допитати обвинуваченого, заслухати позицію представника потерпілого, дослідити відомості та документи, які характеризують особу обвинуваченого та щодо речових доказів і заходів забезпечення в кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_5 встановлені обставини визнав повністю, а також повністю визнав свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому статтею 185 ч.4 КК України, за цими обставинами, підтвердив це в своїх показах, просить суворо не карати і запевнив, що не допустить подібного в майбутньому.

Обвинувачений також пояснив, що причиною вчинення злочину стало те, що потерпілий ОСОБА_9 , в якого він раніше працював без укладення трудового договору з бригадою працівників на будовах, не розрахувався з ним за виконанні роботи в повному обсязі у межах суми 15 тисяч гривень. З огляду на це ОСОБА_5 вирішив викрасти зазначені будівельні матеріали з об`єкту будівництва, належного потерпілому в селі Вучкове. ОСОБА_5 також показав, що свідки ОСОБА_7 (член бригади працівників) та ОСОБА_8 (водій найнятого ним вантажного авто не знали про те, що він вчиняє крадіжку, оскільки він їм повідомив, що домовився про свої дії з потерпілим ОСОБА_9 , в якого на різних будовах працював раніше тривалий час.

Представник потерпілого повідомив, що в зазначеному кримінальному провадженні не заявляє позов до обвинуваченого, а також підтвердив те, що все викрадене майно повернуто потерпілому без ушкоджень та збитків і майнових претензій з цього приводу до обвинуваченого немає.

Оцінивши встановлені обставини, які повністю відповідають змісту формулювання обвинувачення за обвинувальним актом, покази і позицію обвинуваченого, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений статтею 185 ч.4 КК України, який мав місце, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

За вчинений злочин ОСОБА_5 підлягає покаранню.

Обираючи вид і розмір покарання, передбачений ст. 185 ч.4 КК України, суд зважає на таке.

Вчинений злочин законом віднесений до тяжких злочинів (ст. 12 КК України), і характеризується умисною формою вини. Наслідки злочину усунуто відразу ж після його вчинення. Викрадене майно повернуто потерпілому без ушкоджень на стадії досудового розслідування.

Отже, обставини справи, наслідки злочину, особа обвинуваченого, який характеризується з місця проживання позитивно, раніше не судився і не вчиняв адміністративних правопорушень, відсутність негативних наслідків для потерпілого, - переконують суд у тому, що ОСОБА_5 недоцільно ізолювати від суспільства, тобто застосовувати до нього позбавлення волі реально.

З приводу призначення цього покарання суд бере до уваги пропозицію сторони обвинувачення про доцільність застосування положень статті 75 КК України. Натомість суд відхиляє доводи представника потерпілого, що обвинувачений має бути покараний за вчинений злочин реально, бо він ймовірно покриває дії осіб, які допомагали йому вчинити злочин, а також тому, що обвинувачений добровільно не відшкодував потерпілому моральну шкоду. Така позиція не знайшла свого підтвердження жодним доказом. Адже обвинувачений вперше вчинив злочин, щиро розкаявся, пояснив адекватно причину вчинення злочину. Жодних негативних наслідків чи збитків від вчиненого кримінального правопорушення не має. Потерпілий не заявив цивільно-правових вимог про відшкодування йому майнової шкоди (подано ствердження, що збитків не завдано). Натомість потерпілий не позбавлений був права подати цивільний позов до обвинуваченого у встановленому порядку в кримінальному провадженні, зокрема й через свого представника. Суд констатує право потерпілого подати до суду за наявності підстав цивільний позов про відшкодування моральної шкоди й після завершення кримінального провадження в порядку, передбаченому ЦПК України.

Суд вважає, що достатнім, доцільним, співмірним до учиненого, адекватним до особи, яка вчинила цей злочин, є покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений статтями 185 ч.4 КК України, із застосуванням статті 75 КК України, тобто із звільненням від відбування цього покарання з випробуванням протягом іспитового строку одного року, бо виправлення ОСОБА_5 можливе за такого покарання із застосуванням обмежень, передбачених статтею 76 ч.1 пункти 1, 2 КК України.

Суд бере до уваги для обґрунтування висновку про це покарання, окрім обставин справи, та особи обвинуваченого, причини вчинення злочину. Адже представник потерпілого не заперечив, що ОСОБА_5 раніше як бригадир бригади будівельників працював у потерпілого ОСОБА_9 без укладення цивільно-правових та трудових угод. Однак потерпілий пояснив, що борг по оплаті робіт перед бригадою був відсутній.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, не має і в обвинувальному акті не зазначено.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире розкаяння обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину.

Суд також бере до уваги, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання в сім`ї з батьками, а також те, що не має відомостей про його неправильну чи негативну поведінку в минулому .

Потерпілий не заявляв цивільний позов.

Судові витрати у виді вартості судової криміналістичної експертизи в сумі 943 грн, 90 коп, яка проведена Закарпатським НДЕКЦ МВС України під час досудового розслідування кримінального провадження для оцінки викраденого майна, слід покласти на обвинуваченого із стягненням в користь держави згідно з ст. 124 ч. 2 КПК України. Ці витрати підтверджені довідкою в кримінальному провадженні і не оспрюються.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту, обраний на досудовому розслідуванні з строком дії до 19.11.2022 не має підстав змінювати чи скасовувати до набрання вироком законної сили. Клопотання про продовження строку дії цього запобіжного заходу прокурором не подано з відповідним обґрунтуванням.

Речові докази: - транспортний засіб автомобіль марки «Мерседес- Бенц Спрінтер 316 СД реєстраційний номер НОМЕР_3 , переданий на зберігання власнику ОСОБА_10 на досудовому розслідуванні, а також плити піностерольні марки «Євробуд» в блоках в кількості 31 шт., які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_9 на досудовому розслідуванні, - не забезпечувались накладення арешту. Отже, ці речові докази передані законним володільцям (власникам) і не потребують вирішення за вироком суду.

Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 185 ч.4 КК України, і призначити покарання п`ять років позбавлення волі.

Згідно з статтею 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з статтею 76 ч.1 п.п. 1, 2 КК України на час випробування протягом іспитового строку покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_5 судові витрати у виді вартості судової криміналістичної експертизи в сумі 943 грн 40 коп у користь держави.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту зі строком дії по 19.11.2022, визначений ухвалою слідчого судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 22.09.2022, залишити без змін.

Апеляційну скаргу на вирок суду може бути подано в Закарпатський апеляційний суд через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Оскарження вироку з питань не дослідження доказів щодо тих обставин. які ніким не оспорювались згідно з ч.3 статті 349 КПК України не допускається.

Вирок набирає законної сили після спливу строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після винесення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок не скасовано.

Суддя ОСОБА_1