Дата документу 23.05.2022 Справа № 332/2009/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 332/2009/20 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/944/22 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула 23 травня 2022 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11 лютого 2022 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

19.05.2020 року приблизно о 20 годині 40 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись неподалік під`їзду № 1, будинку АДРЕСА_2 , почав з`ясовувати стосунки з потерпілою ОСОБА_9 , яка пред`являла до нього претензії з приводу поведінки обвинуваченого відносно своєї доньки та її хлопця. В результаті даного конфлікту ОСОБА_9 та ОСОБА_7 відійшли на кут будинку АДРЕСА_2 . Претензії потерпілої ОСОБА_9 викликали у ОСОБА_7 почуття неприязні до ОСОБА_9 та умисел на спричинення останній тілесних ушкоджень за вказаних мотивів. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, за допомогою заздалегідь заготовленого предмета, ззовні схожого на ніж, який ОСОБА_7 утримував в лівій руці, наніс ОСОБА_9 один удар в область правого ока, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 , відповідно до висновку експерта №882/к від 25.08.2021 року, тілесні ушкодження у вигляді травматичного ушкодження правого ока: проникаючого поранення склери з випадінням внутрішньо очних оболонок (колото-різана рана), гіфеми (крововиливу в передню камеру ока), гемофтальми (крововиливу в порожнину склоподібного тіла очного яблука і структури, що його оточують), субкон`юнктивального крововиливу правого ока, колото різаної рани правої щоки, наслідком якої є рубець виявлений при судово-медичному огляді, що призвело до відшарування сітківки, ціліохоріоретинального відшарування, травматичної катаракти правого ока, стійкої гіпотонії, що призвело до стійкої втрати зорової функції до сприйняття правильної світлопроекції, тобто гострота зору правого ока після травми та результату через 3 місяці - 0,005, яке кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, що спричинило за собою розлад здоров`я пов`язаний із стійкою втратою працездатності не менш ніж на одну третину.

Вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11 лютого 2022 року:
ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, і йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначено ОСОБА_7 покарання шляхом поглинання більш суворим, призначеним покаранням, менш суворого за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11.08.2021 року, остаточно визначивши покарання у вигляді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Строк відбування покарання ухвалено рахувати з моменту фактичного затримання з 19.03.2021 року.

В строк відбуття покарання зараховано ОСОБА_7 строк перебування під вартою з 20.05.2020 року по 16.02.2021 року та з 19.03.2021 року до приведення вироку до виконання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України .

Цивільний позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду, спричинену злочином, 38654,76 грн., моральну шкоду в сумі 50000 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не погоджується з оскаржуваним вироком, просить його скасувати повністю або частково та змінити правову кваліфікацію його дій на ст. 128 КК України, а також переглянути обставини, що обтяжують покарання, передбачені п.п. 1, 13 ч. 1 ст. 67 КК України. Змінити позов згідно підтвердженим чекам.

Під час апеляційного розгляду просить призначити експертизу чеку на факт його оригінальності, призначити експертизу на локалізацію кута, сили та можливо якого кута прямого чи бокового спричинення травми ОСОБА_9 19.05.2020 року, призначити експертизу на наявність пива на його одязі та експертизу його душевного хвилювання.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вирок суду мотивований показаннями свідків обвинувачення, які суттєво відрізняються. Показання на досудовому розслідуванні відрізняються від обставин, встановлених під час судового розгляду. Не перевірено версію обвинуваченого щодо з`ясування мотиву та мети злочину. Також зазначає, що не погоджується з обставинами, які обтяжують покарання, а саме з п.п. 1, 13 ч. 1 ст. 67 КК України. Стверджує, що потерпілою до цивільного позову додані фальшиві чеки щодо понесених витрат, а саме чек на суму 34000 грн., який не відповідає вимогам виплат (за що та кому саме).

Зазначає, що свою вину у скоєному злочині визнає частково, він просто відмахувався лопаткою для взуття, захищаючись від двох чоловіків, які перші спровокували бійку, та, оскільки на вулиці було темно, випадково вдарив нею потерпілу в область правого ока.

Вказує, що суд відмовив у клопотанні про призначення судово-медичної експертизи для встановлення тяжкості, характеру тілесних ушкоджень, часу їх нанесення відповідно до обставин події 19.05.2020 року від невідомих йому на той час осіб, які були разом з потерпілою, та які вилили на нього пиво, образили та нанесли йому тілесні ушкодження, які він зафіксував в ІТТ, а потім у СІЗО. З приводу зазначених фактів ним було написано заяву до прокуратури, у зв`язку з чим було відкрито кримінальне провадження.

Зазначає, що сусіди характеризують його з позитивного боку як добру та ввічливу людину, яка може надати допомогу у будь-якій ситуації, не конфліктний. Крім того, у Вознесенівського ВП та центру пробації відсутня інформація щодо насильницьких дій по відношенню до членів родини та оточуючих. Характеризується негативно як раніше судимий за низку злочинів, які супроводжувались крадіжками. Злочинів, пов`язаних з насиллям чи погрозою його застосування до людей не було.

Згідно показань потерпілої ОСОБА_9 після того як він підійшов до другого під`їзду агресії чи будь-яких грубих дій не виявляв. Під час досудового розслідування приховували, що потерпіла телефонувала його дружині, а також потерпіла змінювала показання.

Щодо показань свідка ОСОБА_10 про те, що він телефонував та погрожував їм з місць позбавлення волі, він цілий день ходив п`яний, кричав, бив вікна та погрожував дитині ножем відрізати голову, то прокурор в судовому засіданні пояснив, що свідки трішки збрехали, але з їх показань у нього був умисел.

Потерпілою був пред`явлений позов на витрати медичних препаратів в сумі 2000 грн. на чеки з аптек, а також чек на суму 34000 грн. без реквізитів та підпису особи, яка його видала, на що була сплачена вказана сума.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу. Зазначив, що перебування його у стані алкогольного сп`яніння не підтверджено. Розслідування проведено неповно. Стверджував, що не мав умислу на нанесення тілесних ушкоджень, що трапилося випадково.
Захисник у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу свого підзахисного. Зазначив, що не погоджується з кваліфікацією злочину, вважав, що дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ст. 128 КК України.
Прокурор у судовому засіданні висловив заперечення вимогам та доводам апеляційної скарги, вказавши, що суд врахував всі обставини справи.
У судове засідання апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_9 та її представник адвокат ОСОБА_11 , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце апеляційного розгляду, не з`явились, при цьому, надіслали заяву про розгляд провадження за їх відсутності, зазначивши, що вирок суду є законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення. Враховуючи дані обставини та відповідно до положень ч. 4 ст. 405 КПК України апеляційний суд проводить апеляційний розгляд без участі потерпілої сторони.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Стосовно заявленої вимоги в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 про призначення експертизи чеку на факт його оригінальності, експертизи на локалізацію кута, сили та можливо якого кута прямого чи бокового спричинення травми ОСОБА_9 19.05.2020 року, експертизи на наявність пива на його одязі та експертизи його душевного хвилювання, колегія суддів ухвалила про відмову у задоволенні клопотання, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

За змістом ч. 1 ст. 242 КПК України експертиза проводиться, якщо для з`ясування обставин, що мають істотне значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання.

У ч. 2 ст. 242 КПК України передбачено перелік обставин, для встановлення яких проведення експертизи є обов`язковим.

На переконання колегії суддів, обвинувачений ні в своїй апеляційній скарзі, ні під час апеляційного розгляду, не навів жодного обґрунтування щодо необхідності призначення експертиз, в свою чергу, апеляційний суд не вбачає наявності обставин, передбачених у ч. 2 ст. 332, ч. 2 ст. 242 КПК України, які б зобов`язували суд призначити експертизу.

Окремо, судова колегія звертає увагу, що наявна в матеріалах провадження копія чеку на підтвердження суми витрат, понесених потерпілою, містить відображення як медичного закладу, так і виду медичних послуг, а тому твердження обвинуваченого про те, що чек є фальшивим, слід визнати надуманими.

Звертаючись до доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зауважує на положеннях ч. 1 ст. 404 КПК України, згідно яких суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, обвинувачений ОСОБА_7 частково визнавав провину в інкримінованому йому злочині за ч. 1 ст. 121 КК України.

Щодо висунутого обвинувачення зазначав, що 19.05.2020 року він звільнився з колонії та ввечері приблизно о 18-й годині він разом з дружиною пив пиво в дворі буд. АДРЕСА_2 . З приводу конфлікту між його донькою та ОСОБА_12 , він підійшов до останнього та попередив ОСОБА_12 , що він неправильно себе повів, потім він з дружиною пішли додому. Пізніше телефонувала потерпіла ОСОБА_9 , прохала вийти на вулицю для з`ясування стосунків.

Після 20.00 год. під час конфлікту біля під`їзду будинку, після того, як один з чоловіків вилив на нього пиво, а другий ударив його у вухо, він почав розмахувати поперед себе лопаткою для взуття і раптово вдарив потерпілу в обличчя. Після цього, він викинув цю лопатку та побіг, згодом його впіймали.

Обвинувачений зазначав, що навмисного удару лопаткою в обличчя потерпілої не було.

Проте, незважаючи на позицію ОСОБА_7 щодо часткового визнання своєї вини, суд першої інстанції, безпосередньо дослідивши докази, дійшов правильного висновку про наявність у діях обвинуваченого складу інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо відсутності у нього умислу на спричинення тяжкого тілесного ушкодження потерпілій не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи.

Так, за показами допитаної в суді першої інстанції потерпілої ОСОБА_9 , 19.05.2020 року приблизно о 20 годині, вона, її мати ОСОБА_10 , знайома ОСОБА_13 , вітчим ОСОБА_14 разом з дітьми знаходились біля першого під`їзду буд. АДРЕСА_2 . ОСОБА_7 підійшов до неї та сказав, що їм потрібно поговорити, вони разом пішли до кута будинку. Там вони стали розмовляти про виниклий конфлікт з донькою дружини обвинуваченого. Раптом ОСОБА_7 лівою рукою предметом, схожим на ніж, наніс їй удар в праве око, пішла кров. Приїхала швидка, відвезла її у лікарню.

Показання потерпілої ОСОБА_9 , надані під час судового розгляду узгоджуються з поясненнями, наданими нею під час проведення слідчого експерименту за її участю.

Так, згідно протоколу слідчого експерименту від 25.06.2020 року потерпіла ОСОБА_9 на території подвір`я буд. АДРЕСА_3 розповіла про обставини, що мали місце 19.05.2020 року, та показала, що в процесі конфлікту з ОСОБА_15 , останній, стоячи навпроти неї, умисно наніс їй удар в обличчя, а саме в область правого ока. Після чого, її було госпіталізовано, та, в подальшому, проведено операцію по рятуванню правого ока (т. 1 а.п. 182-186).

Під час пред`явлення особи для впізнання за фотознімками 25.06.2020 року потерпіла ОСОБА_9 впізнала ОСОБА_7 за зовнішніми рисами обличчя, як особу, яка 19.05.2020 року, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , спричинила їй тілесні ушкодження, внаслідок яких її госпіталізовано (т. 1 а.п. 187-190).

Колегія суддів звертає увагу, що сам обвинувачений в ході судового розгляду вказував, що перед виходом на вулицю взяв металевий предмет, який позначав як металева лопатка для взуття та не заперечував факту застосування цього предмету.

Під час проведення слідчого експерименту 11.06.2020 року обвинувачений ОСОБА_7 також продемонстрував події, що відбувались в той день, відобразивши маршрут, яким він з ОСОБА_9 19.05.2020 року слідкували до кута будинку АДРЕСА_3 . Обвинувачений зазначив, що коли вони зупинились, потерпіла знаходилась навпроти нього на відстані приблизно одного метра. Потім ОСОБА_7 повідомив, що дістав металеву ложку для взуття зі свого карману, яку він узяв ненароком, виходячи зі своєї квартири, та стоячи навпроти статиста зобразив механізм своїх дій з металевою ложкою для взуття, а саме розмашистими руками на висоті своєї голови махав у лівий та правий бік, при цьому, роблячи кроки у бік та назад. Почувши крики «мой глаз» почав тікати, при цьому, вказавши рукою у який саме бік. Також ОСОБА_7 зазначив місце, куди 19.05.2020 року викинув металеву ложку для взуття, а саме у кущі поряд з кутом будинку. Також обвинувачений вказав, що в день події кримінального правопорушення невідомі йому два чоловіки намагались нанести йому тілесні ушкодження та один з них облив його пивом (т. 1 а.п. 175-181).

За висновком експерта № 692 від 25.06.2020 року у гр. ОСОБА_9 встановлено травматичне ушкодження правого ока з втратою зору до рівня нижче 0,04 (хвора орієнтується, в тому, з якої сторони відносно ока знаходиться джерело світла) (згідно даних з наданої медичної документації)), яке кваліфікується як ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (п.2.2.1. в. «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, 1995 р»). Дане тілесне ушкодження утворилося від дії предмета, який має колото-різані властивості, на що вказує переважання глибини ранового каналу над довжиною рани; давність утворення тілесного ушкодження не суперечить строку, вказаному в обставинах справи, в наданій медичній документації та зі слів освідуваної. Враховуючи локалізацію, кількості наявних ушкоджень у гр. ОСОБА_9 вважається, що їй було нанесено не менше 1-го травматичного впливу (т. 1 а.п. 168-169).

Згідно висновку комісійної судової медичної експертизи № 882/к від 25.10.2021 року встановлено, що у гр. ОСОБА_9 гострота зору на обидва ока до травми (19.05.2020 року) - 1.0. Травматичне ушкодження правого ока (19.05.2020 року): проникаюче поранення склери з випадінням внутришньоочних оболонок (колото-різана рана), гіфема (крововилив в передню камеру ока), гемофтальм (крововилив в порожнину склоподібного тіла очного яблука і структури, що його оточують), субкон`юнктивальний крововилив правого ока, колото-різана рана правої щоки, наслідком якої є рубець, виявлений при судово-медичному огляді (25.06.2020 року), що призвело до відшарування сітківки, ціліохоріоретинального відшарування, травматичної катаракти правого ока, стійкої гіпотонії, що призвело до стійкої втрати зорової функції до сприйняття правильної світлопроекції (рr.l.сеrtа), тобто гострота зору правого ока після травми та результату через 3 місяці - 0,005. З судово-медичної точки зору до повної сліпоти (0,0) прирівнюється гострота зору нижче 0,01 і до світосприйняття (рахунок пальців у обличчя) при травмі одного ока.

Враховуючи тяжкість ушкодження, його наслідки, процент втрати гостроти зору, прогноз травми, травма правого ока у гр. ОСОБА_9 кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, що спричинило за собою розлад здоров`я, пов`язаний зі стійкою втратою працездатності не менш, ніж на одну третину (33%) (П.2.1.1.Г, п.2.1.6. «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, 1995р.»). Під стійкою втратою загальної працездатності належить розуміти таку необортну втрату функції, котра повністю не відновиться (т. 2 а.п. 161-168).

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 263 від 08.07.2020 року ОСОБА_7 ознак психічного розладу не виявляв та не виявляє у теперішній час. У період здійснення інкримінованого йому правопорушення ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, а перебував у стані короткочасного тимчасового психічного розладу у вигляді гострої алкогольної інтоксикації. Міг віддавати звіт, також може віддавати звіт своїм діям та керувати ними. Не потребує застосування примусових заходів медичного характеру (т. 1 а.п. 216-221).

За показаннями допитаної свідка ОСОБА_10 19.05.2020 року приблизно о 20 годині, вона, її донька ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 разом з дітьми знаходились біля першого під`їзду буд. АДРЕСА_3 . ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_9 , взяв її за руку та вони пішли на кут будинку. Вона наглядала за цим. Вони про щось говорили. Його руки були в карманах. Раптом вона почула звук, який схожий на розкладення ножа. Зразу ОСОБА_9 закричала, а ОСОБА_7 втік. Вона підійшла до ОСОБА_9 , у неї все обличчя було в крові, руками вона закривала очі.

Показання, надані свідком ОСОБА_10 під час судового розгляду, узгоджуються з показаннями, наданими нею в ході проведення слідчого експерименту 25.06.2020 року за її участю, під час якого свідок на території подвір`я буд. АДРЕСА_3 розповіла про обставини, що мали місце 19.05.2020 року. Зокрема, свідок показала, що в процесі спілкування ОСОБА_16 з чоловіком, якого свідок раніше не бачила, проте знала, що це чоловік їх знайомої Люди, останнім був здійснений замах руки, знизу вверх в область обличчя ОСОБА_17 , в праву сторону обличчя, в область ока. В подальшому, було викликано швидку та ОСОБА_18 госпіталізували (т. 1 а.п. 191-194).

За протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.06.2020 року свідок ОСОБА_10 впізнала особу на фото за номером 3 (на якому зображений ОСОБА_7 ) за зовнішніми рисами обличчя, як таку, що 19.05.2020 року, знаходячись біля будинку № 27-А по вул. Сєченова у м. Запоріжжі, спричинила її дочці ОСОБА_9 тілесні ушкодження, а саме поранення в область обличчя (т. 1 а.п. 195-198).

За показаннями свідка ОСОБА_14 19.05.2020 року приблизно о 20 годині, він, його донька ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та його дружина ОСОБА_10 разом з дітьми знаходились біля першого під`їзду буд. АДРЕСА_3 . ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_9 та вони пішли на кут будинку, поговорити про виниклий конфлікт. Там ОСОБА_7 лівою рукою предметом, схожим на ніж, вдарив її в око. Валерія присіла та закрила обличчя руками, йшла кров. Від підійшов до них і ОСОБА_7 сказав йому, що зробить теж саме з ним.

Показання, надані свідком ОСОБА_14 під час судового розгляду, узгоджуються з показаннями, наданими ним під час проведення слідчого експерименту 25.06.2020 року за його участю, відповідно до якого свідок на території подвір`я буд. АДРЕСА_3 відтворив обставини, що мали місце приблизно в 20-х числах травня 2020 року (точну дату він не пам`ятає). Зокрема, свідок розповів про події, в результаті яких незнайомий йому хлопець зробив замах ножем в область обличчя (район правого ока) ОСОБА_16 , ними було викликано швидку та поліцію, після чого ОСОБА_19 госпіталізували. В подальшому, свідок не бачив вищезазначеного хлопця та ніж (т. 1 а.п. 199-202).

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.06.2020 року свідок ОСОБА_14 впізнав особу на фото за номером 3 (на якому зображений ОСОБА_7 ) за зовнішніми рисами обличчя, як таку, що 19.05.2020 року, знаходячись за адресою будинок АДРЕСА_2 , спричинила ОСОБА_9 тілесні ушкодження (т. 1 а.п. 203-206).

Показанням потерпілої та вказаних свідків судом першої інстанції у вироку була надана оцінка у відповідності до вимог ст. 94 КПК України, з правильністю якої погоджується колегія суддів.

Протиріч, які є суттєвими щодо обставин події, у показаннях потерпілої та свідків не вбачається, їх свідчення в логічному взаємозв`язку відтворюють фактичні обставини справи, які відповідають встановленим судом.

Як вбачається з показань свідків та потерпілої, дійсно, між потерпілою ОСОБА_9 та обвинуваченим ОСОБА_7 19.05.2020 року виникла конфліктна ситуація, пов`язана з поведінкою обвинуваченого щодо непорозуміння між їх дітьми, що призвело до раптово виниклих неприязних відносин між сторонами, а надалі до дій обвинуваченого щодо спрямованого спричинення ОСОБА_9 тілесного ушкодження за допомогою стороннього предмету.

Про те, що обвинувачений навмисно наніс удар предметом, схожим на ніж, в обличчя потерпілої вказують свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_14 , які безпосередньо були присутні під час події кримінального правопорушення.

Отже, покази допитаних потерпілої та свідків сприйняті місцевим судом у сукупності із іншими доказами і між собою узгоджуються.

Також районним судом було допитано й свідків сторони захисту.

За показаннями свідка ОСОБА_20 (дружини обвинуваченого) вона підтвердила події, що передували конфлікту з потерпілою, зазначила, що обвинувачений на прохання потерпілої вийшов на вулицю, де перебували потерпіла та свідки. Обвинувачений сказав, щоб вона уходила і вона пішла за цигарками. Чи хтось бив обвинуваченого вона не бачила. Як наносили тілесні ушкодження ОСОБА_9 вона також не бачила.

Згідно показань свідка ОСОБА_21 о 20 годині 19.05.2020 року він з обвинуваченим та його дружиною, ОСОБА_22 пили пиво біля першого під`їзду буд. АДРЕСА_3 . Вони побачили ОСОБА_12 , який зустрічався з їх донькою, а зараз йшов з донькою ОСОБА_9 . Обвинувачений сказав ОСОБА_12 , що він погано поступив з їх донькою. Біля 20-ї години вони розійшлись по домам.

Допитана свідок ОСОБА_23 також підтвердила розмову 19.05.2020 року обвинуваченого із хлопцем на ім`я ОСОБА_12 . ОСОБА_7 сказав ОСОБА_12 , що він погано поступив з їх донькою. Біля 20год. 20 хв. вони розійшлись по домам. Про події, що трапилися з ОСОБА_9 вона дізналася від сусідки.

Аналіз показань свідків сторони захисту засвідчує, що вони не були безпосередніми очевидцями події, що відбувалась біля під`їзду № 1, будинку АДРЕСА_2 , в результаті якої ОСОБА_7 наніс потерпілій ОСОБА_9 тяжке тілесне ушкодження.

У зв`язку з чим, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду щодо не встановлення з показань свідків захисту наявності в діях обвинуваченого обставин, які б спростовували його вину в умисному спричиненні тілесного ушкодження ОСОБА_9 .

При цьому, зміст оскаржуваного вироку спростовує твердження ОСОБА_7 про відсутність аналізу показань свідка ОСОБА_20 , яка є дружиною обвинуваченого, а незгода обвинуваченого із наданою місцевим судом оцінкою свідчень допитаних осіб не слугує підтвердженням порушення судом вимог щодо оцінки доказів.

Натомість, судом першої інстанції були безпосередньо досліджені усі надані сторонами провадження докази, яким надана оцінка у відповідності до вимог ст. 94 КПК України.

За протоколом огляду місця події від 20.05.2020 року з додатками до нього оглянуто ділянку місцевості біля будинку АДРЕСА_3 та зафіксовано обстановку на місці події, а також виявлено та вилучено вологу серветку з нашаруванням РБК з поверхні бетонної плити, фрагмент марлі (медичного бинта) з нашаруванням РБК (3 штуки) з дерев`яної лавки, змив РБК на пластикову ватну паличку та контроль до нього з поверхні бетонної плити (т. 1 а.п. 110-126).

Відповідно до висновку експерта № 1673 від 18.06.2020 року при дослідженні трьох марлевих пов`язок, вилучених за адресою: АДРЕСА_2 , встановлена наявність крові людини та виявлений антиген, що не виключає походження крові від особи (осіб), у тому числі, від потерпілої ОСОБА_9 . Походження крові від ОСОБА_7 виключається (т. 1 а.п. 160-163).

Згідно висновку експерта № 1653 від 25.06.2020 року при дослідженні гігієнічної палички зі змивом з місця події встановлена наявність крові людини та виявлений антиген, що не виключає її походження від потерпілої ОСОБА_9 . Походження крові від ОСОБА_7 виключається (т. 1 а.п. 164-167).

Згідно протоколу огляду предметів від 21.05.2020 року з фототаблицею до нього оглянуто одяг ОСОБА_7 , який було вилучено під час його затримання (т. 1 а.п. 151-155).

За висновком експерта № 1726 від 26.06.2020 року при дослідженні, зокрема: манжета лівого рукава сорочки та у плямах на брюках ОСОБА_7 встановлена наявність крові людини та виявлений антиген, що не виключає належність крові потерпілої ОСОБА_9 , походження крові від ОСОБА_7 виключається; у плямі на футболці ОСОБА_7 встановлена наявність крові людини з домішкою поту та виявлені антигени, що не виключає домішку крові від потерпілої ОСОБА_9 (т. 1 а.п. 170-175).

Відповідно до копій записів архіватору мовленнєвої інформації спецлінії «102» УОАЗОР ГУНП з додатком СD- R диском, міститься повідомлення, які надійшли 19.05.2020 року о 20 годині 54 хвилині від фізичної особи, щодо нанесення тілесних ушкоджень за адресою: АДРЕСА_4 ; та о 21 годині 55 хвилині, з приймального відділення 3 міської лікарні з повідомленням про перебування ОСОБА_9 з діагнозом: «колото-резаная рана правого гласного яблока, резаная рана нижнего века правого глаза» (т. 1 а.п. 208-212).

Згідно копії записів архіватору мовленнєвої інформації спецлінії «103» ТМО ОЦЕМДтМК з додатком СD- R диском, міститься повідомлення, яке надійшло 19.05.2020 року о 20 годині 57 хвилині від фізичної особи, щодо ножового поранення за адресою: АДРЕСА_3 (т. 1 а.п. 213-215).

За висновком щодо результатів медичного огляду від 19.05.2020 року № 2604 станом на 19.05.2020 року ОСОБА_7 перебував у стані алкогольного сп`яніння (т. 1 а.п. 224).

Отже, на переконання колегії суддів, сукупність досліджених доказів у логічному їх поєднанні не викликає жодного сумніву у доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, винуватість ОСОБА_7 в інкримінованому злочині доведена за критерієм «поза розумним сумнівом».

Будь-яких процесуальних порушень при збиранні, дослідженні та оцінці вказаних доказів, які б ставили під сумнів правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції у зв`язку з їх обґрунтованістю, мотиви, з яких було прийнято вказане рішення, докладно, логічно та переконливо викладено в оскаржуваному вироку, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Таким чином, дії ОСОБА_7 , за вищевказаними обставинами, відповідають кваліфікації за ч. 1 ст. 121 КК України.

Надаючи оцінку доводам обвинуваченого ОСОБА_7 в частині відсутності у нього умислу на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, оскільки він відмахувався лопаткою для взуття від двох чоловіків, які першими його вдарили, однак зненацька вдарив потерпілу, яка була поруч, колегія суддів зазначає, що такі доводи повністю спростовуються показаннями потерпілої, свідків, висновками судово-медичних експертиз та іншими дослідженими судом першої інстанції доказами.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та вироку суду першої інстанції, між обвинуваченим та потерпілою виник конфлікт з приводу непорозуміння між їх дітьми, в результаті якого ОСОБА_7 завдав ОСОБА_9 один цілеспрямований удар предметом, ззовні схожим на ніж, в область правого ока, внаслідок чого потерпіла отримала тяжке тілесне ушкодження.

Поведінка обвинуваченого, характер, послідовність, рішучість і динамічність його дій, локалізація тілесного ушкодження, механізм його спричинення спростовують твердження ОСОБА_7 про відсутність умислу на завдання тілесних ушкоджень та випадковість завданого удару.

Твердження обвинуваченого про те, що він просто відмахувався металевою лопаткою для взуття, захищаючись від двох чоловіків, які першими спровокували бійку, однак оскільки на вулиці було темно, він випадково вдарив потерпілу в область правого ока, колегія суддів відхиляє.

Встановлені обставини події із застосуванням ОСОБА_7 предмету, ззовні схожого на ніж, вочевидь вказують на провину обвинуваченого в інкримінованому злочині. Звертаючись до вище наведених показів потерпілої, свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_14 , які були безпосередніми очевидцями події, аналізуючи дії обвинуваченого, який заздалегідь взяв металевий предмет, відсутність посягання на здоров`я обвинуваченого та відсутність в момент розмови із потерпілою поряд сторонніх осіб, швидке цілеспрямоване застосування заздалегідь приготованого предмету в обличчя потерпілої, слід констатувати навмисність дій ОСОБА_15 , скерованих на завдання потерпілій ОСОБА_9 тілесного ушкодження.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що ані потерпіла, ані жоден із допитаних місцевим судом свідків не вказували на те, що обвинуваченому ким-небудь були нанесені тілесні ушкодження, письмові докази також не фіксують наявність у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

За висновком комісійної судової медичної експертизи № 882/к від 25.10.2021 року травма правого ока у гр. ОСОБА_9 кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, що спричинило за собою розлад здоров`я, пов`язаний зі стійкою втратою працездатності не менш ніж на одну третину (33%), котра повністю не відновиться.

Жодних сумнівів у достовірності висновку судово-медичної експертизи у колегії суддів не має.

За наведених вище обставин, версія обвинуваченого про те, що він випадково вдарив потерпілу є непереконливою.

На переконання колегії суддів, така позиція обвинуваченого є обраним ним способом захисту та бажанням пом`якшити покарання за скоєне кримінальне правопорушення.

За вказаних встановлених судом фактичних обставин кримінального провадження дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК кваліфіковано правильно, а підстави для перекваліфікації його дій з ч. 1 ст. 121 КК України на ст. 128 КК України відсутні.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не виявлено.

Апеляційною інстанцією не вставлено неповноти судового розгляду, оскільки місцевий суд при розгляді даного провадження детально перевірив усі доводи сторони захисту, які є аналогічними при апеляційному розгляді, та вказав обґрунтовані мотиви власних висновків.

Районний суд, аналізуючи допустимість вказаних доказів, зробив правильний висновок про їх достеменність та законність їх збирання, досліджені докази обґрунтовано покладені в основу обвинувального вироку.

Доводи обвинуваченого про те, що показання свідків обвинувачення на досудовому розслідуванні відрізняються від показань, наданих ними під час судового розгляду, колегія суддів вважає неспроможними.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, які не були предметом безпосереднього дослідження суду.

Таким чином, місцевий суд обґрунтовано поклав в основу вироку показання свідків, які були надані ними безпосередньо в судовому засіданні.

З цих же підстав є й неспроможними доводи обвинуваченого про те, що під час досудового розслідування потерпіла змінювала свої показання.

Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на його позитивну характеристику з боку сусідів та не вчинення ним злочинів, пов`язаних з насиллям чи погрозою його застосування до людей, не впливають на висновки суду про доведеність його вини у скоєнні інкримінованого злочину.

Доводи обвинуваченого про те, що суд безпідставно відмовив у задоволенні заявлених ним клопотань, судова колегія відхиляє, оскільки всі заявлені стороною захисту клопотання були розглянуті з наведенням мотивів прийнятих рішень.

Щодо непогодження обвинуваченого з обставинами, які обтяжують покарання, колегія суддів зазначає, що районний суд обґрунтовано визнав у якості обтяжуючих покарання обставин, рецидив злочину, оскільки обвинувачений є раніше судимим за умисні кримінальні правопорушення, судимість за які не знято та не погашено в установленому законом порядку, а також вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 2604 від 19.05.2020 року (т. 1 а.п. 224).

Доводи обвинуваченого про надання потерпілою фальшивих чеків щодо понесених витрат на лікування, колегія суддів вважає безґрунтовними.

Як вбачається з виписки з офтальмологічного обстеження ОСОБА_9 була записана на оперативне лікування у МЦ ТОВ «РЕТИНА» на 09.07.2020 року (т. 1 а.п. 30).

У тому ж медичному центрі 09.07.2020 року ОСОБА_9 було сплачено медичні послуги на суму 33 875 грн. (т. 1 а.п. 39).

Стосовно невідповідності чеку вимогам виплат (за що та кому саме) колегія суддів зазначає, що чек містить відображення як медичного закладу, так і виду медичних послуг. Відображена у чеку інформація є достатньою для можливості ідентифікувати даний доказ як належний.

Отже, сукупність зазначених обставин у їх логічному зв`язку вказують на звернення потерпілої до медичного закладу та подальше отримання медичних послуг, що вочевидь мало місце внаслідок отриманого від обвинуваченого тілесного ушкодження.

Придбання медичних ліків за призначенням підтверджується медичною документацією та квитанціями, доданими потерпілою до цивільного позову (т. 1 а.п. 25-42).

Отже, переглянувши вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 в межах заявлених апеляційних вимог, виконуючи приписи ч. 1 ст. 404 КПК України, колегія суддів не знаходить підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для скасування вироку суду першої інстанції, тому залишає апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення у зв`язку з її необґрунтованістю, а вирок місцевого суду без змін.

Істотних порушень кримінального процесуального законодавства, що тягнуть за собою скасування вироку колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11 лютого 2022 року відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженою особою, яка утримується під вартою, в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4