Номер провадження: 11-сс/813/1213/22
Справа № 511/1721/22 1-кс/511/745/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 23.08.2022 року у кримінальному провадженні № 0000345 від 21.08.2022 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,
УСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді обрано у відношенні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеса, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на шістдесят днів, тобто до 21.10.2022 року із визначенням розміру застави в сумі 49620 грн.
Рішення слідчого судді вмотивовано тим, що слідчим та прокурором доведено обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого 2 ст. 121 КК України та наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, зокрема переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду та незаконного впливу на свідків.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період часу з 22 год до 06 год наступного дня.
Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України має бути доведена слідчим/прокурором, при цьому наявність кожного ризику, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитись відповідними доказами.
В порушення чинного КПК та практики ЄСПЛ слідчим не додано до клопотання жодного доказу, який би підтверджував існування ризиків, про які йдеться у клопотанні, зокрема доказів дійсного переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування, дійсного впливу на свідків обвиунвачення.
Зазначає, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, належним чином виконував свої процесуальні обв`язки та не має наміру впливати на свідків, зокрема на свідка ОСОБА_9 , яка всупереч доводам слідчого судді, не є бабусею потерпілого, а має родинні зв`язки з підозрюваним.

Позиції учасників апеляційного розгляду

Під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав. Вказав, що не погоджується з кваліфікацією дій підозрюваного за ч. 2 ст. 121 КК України, зазначив про відсутність доказів незаконного впливу ОСОБА_8 на свідків, переховування від органів досудового слідства та суду. Вважає, що слідчим суддею, при обранні запобіжного заходу не враховано міцність соціальних зв`язків підозрюваного, наявність на його утриманні хворої матері, а також того факту, що він працює неофіційно та має дохід.
Підозрюваний ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу захисника з наведених в ній підстав, просив звільнити його з-під варти.
Прокурор ОСОБА_6 проти задоволення апеляційної скарги заперечувала. Вказала, що після вчинення злочину ОСОБА_8 залишив місце проживання, зник та був затриманий лише через декілька днів в іншому місці, не має міцних соціальних зв`язків, законного джерела доходів, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, наслідком якого стала смерть людини, доказів про наявність в нього утриманців стороною захисту не надано, а тому існують ризики переховування підозрюваного від слідства та суду, зважаючи на тяжкість покарання, що йому загрожує та незаконного впливу на свідків, в тому числі й на свідка ОСОБА_9 , яка давала показання щодо поведінки ОСОБА_8 після вчинення злочину.

Мотиви апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши позиції сторін, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Згідно з положеннями ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Ухвала слідчого судді наведеним вимогам закону у повній мірі відповідає.
Так, відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Так, з зазначених матеріалів вбачається, що слідчим відділом Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 21.08.2022 року за № 0000345 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
22.08.2022 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного злочину.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 23.08.2022 року підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням розміру застави в сумі 49620 грн.
На думку апеляційного суду, розглядаючи питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя належно виконав вимоги ст.ст. 178, 199 КПК України та прийняв обґрунтоване рішення про обрання виняткового запобіжного заходу із визначенням застави з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є таким, який застосовується у виключних випадках, тобто, коли застосування більш м`якого запобіжного заходу може завадити виконанню завдання кримінального провадження.
З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Обґрунтованість підозри належно перевірена слідчим суддею та сумнівів у колегії суддів не викликає. В апеляційній скарзі обґрунтованість підозри також не оспорюється.
Висловлені в ході апеляційного перегляду доводи захисника про неправильну кваліфікацію дій підозрюваного за ч. 2 ст. 121 КК України не можуть бути прийняті до уваги, оскільки на даному етапі слідчий суддя перевіряє лише обґрунтованість підозри та наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків і не вдається в оцінку доказів та правильність кваліфікації.
Не погоджуючись із доводами апеляційної скарги про те, що ризики, на які вказує слідчий суддя в оскаржуваному рішенні, не підтверджені, апеляційний суд наголошує на таких обставинах.
У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Апеляційний суд, відхиляючи доводи апелянта про неможливість посилання на тяжкість покарання при оцінці вірогідності втечі, враховує, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за яке може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.
Такий злочин носить підвищену суспільну небезпеку, оскільки життя людини є найвищою цінністю і це право є невід`ємним.

У зв`язку з чим тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному є достатнім мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Також, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 не має постійного місця проживання, офіційно не працює, не має стійких соціальних зв`язків, що у сукупності також вказує на існування ризику переховування від слідства.

Апеляційний суд вважає також обґрунтованими доводи слідчого судді відносно того, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків обвинувачення, зокрема свідка ОСОБА_9 , щодо якої володіє інформацією про місце її проживання.
Що стосується тверджень апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції відомостей про особу підозрюваного та інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, апеляційний суд констатує, що таке твердження спростовується текстом оскарженої ухвали, з якої вбачається, що слідчий суддя взяв до уваги: суспільну небезпечність діяння; тяжкість інкримінованого злочину та покарання, яке загрожує підозрюваному в разі визнання його винуватим; відсутність міцних соціальних зв`язків.
Посилання апелянта, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, зобов`язується не впливати на свідків, з`являтись до слідчого/ суду за першою вимогою, апеляційний суд вважає неприйнятними, оскільки, на переконання апеляційного суду, такі обставини не є достатньо переконливими, щоб нівелювати ризики, встановлені слідчим суддею.
Доводи захисту про наявність у ОСОБА_8 утриманців будь-якими доказами не підтверджені.
Матеріали справи не містять відомостей про обставини, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою.
Крім того колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя обговорив можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу та визначив альтернативний запобіжний захід у виді застави в сумі 49620 грн., що на переконання колегії судів, не є непомірною для молодої працездатної людини, якою є підозрюваний.
У разі внесення застави ОСОБА_8 буде негайно звільнений з-під варти та має виконувати обв`язки, покладені на нього слідчим суддею оскаржуваною ухвалою.
Відповідно до положень п. 1) ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 із визначенням розміру застави та відсутності підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.

Керуючись статями 404, 405, 419, 422, 532 ПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 23.08.2022 року у кримінальному провадженні № 0000345 від 21.08.2022 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4