Справа № 307/513/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.11.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/10/21 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 30.11.2020.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Приборжавське, Іршавського району, Закарпатської області, мешканець АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не одружений, не працюючий, судимий: вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 02.12.2009 за ч. 1 ст. 162 КК України до штрафу в розмірі 1000 грн; вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 28. 12. 2009 за ч. 3 ст. 185 КК України, зміненого в частині покарання вироком Апеляційного суду Закарпатської області від 19.05.2010 із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки; вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 26.07.2010 за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки; вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 24.04.2010 за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 4 ст. 70 цього Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки 03 (три) місяці; постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 15.08.2012, покарання за попереднім вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 24.09.2010 у виді позбавлення волі замінено на виправні роботи з відрахуванням в дохід держави 10% заробітку терміном на 01(один) рік 04 (чотири) місяці 02 (два) дні; вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 05.04.2014 за ч. 1 ст. 162 КК України до штрафу в розмірі 850 грн; вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 10.12.2014 за ч. 2 ст. 185, ст. 395 КК України із застосуванням ст. 70 цього Кодексу до покарання у виді арешту на строк 03 (три) місяці; вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 21.11.2018 за ч. 2 ст. 185, ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 03(три) роки 06 (шість) місяців, засуджений:
- за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк 06 (шість) місяців.
Речовий доказ: мобільний телефон марки Xiomi Redmi 6A Gold 2GB RAM 16 GB ROM, що належить ОСОБА_9 повернуто останній.

-2-

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 628 (шістсот двадцять вісім) грн. 04 коп. судових витрат за проведення експертизи.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Згідно вироку ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
ОСОБА_7 19.01.2020 приблизно о 09 год 30 хв, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, знаходячись в приміщенні кондитерського цеху супермаркету «Alma», що знаходиться в м. Тячів, вул. Незалежності, 77, умисно, повторно, таємно, з корисливих мотивів, маючи на меті вчинення крадіжки, шляхом вільного доступу, викрав з робочого столу належний ОСОБА_9 мобільний телефон марки «Xiomi Redmi 6A Gold 2GB RAM 16 GB ROM» вартістю 1915 грн 33 коп., чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 , не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікацію його дій, зазначає про незаконність вироку в частині призначеного покарання, у зв`язку з чим просить вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 в цій частині змінити та призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України покарання не пов`язане з ізоляцією від суспільства в тому числі із застосуванням ст. 75 КК України. Звільнити обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком. В обґрунтування апеляційної скарги захисник ОСОБА_6 вказує на те, що призначене ОСОБА_7 судом покарання є несправедливим внаслідок надмірною суворості. Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд належно не врахував обставини справи, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, відсутність претензій з боку потерпілої, якій відшкодовано заподіяну злочином шкоду в повному обсязі. На даний час ОСОБА_7 перебуває в Свято-Георгіївському чоловічому монастирі с. Крива, Тячівського району, щиро шкодує про вчинене та просить суворо не карати. Висновок суду про виправлення ОСОБА_7 тільки в умовах ізоляції від суспільства, вважає помилковим, необґрунтованим та невмотивованим, а призначене судом покарання, таким що не відповідає вимог ст. 50, 65 КК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, судовий розгляд проводиться у відсутності обвинуваченого, захисника, потерпілої, неявка яких не перешкоджає його розгляду. При цьому береться до уваги, що вказані учасники належним чином повідомлені про день, час та місце судового розгляду, що від них не надходили заяви про відкладення розгляду, та останні не повідомили причини своєї неявки.

Заслухавши доповідь судді про зміст вироку, думку прокурора ОСОБА_5 , яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_6 до задоволення не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

-3-

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційних скарг.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, досудове розслідування й судовий розгляд по ньому проведені з дотриманням вимог розділів ІІІ, ІV КПК України. Викладені у вироку висновки про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, при обставинах, викладених у вироку суду, ґрунтуються на зібраних доказах, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, а тому апеляційним судом не перевіряються.

Окрім того, відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції частини статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Ці вимоги закону судом першої інстанції належним чином дотримані.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, у межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, даних, що характеризують його особу, і таке покарання є справедливим, достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про його особу, зокрема те, що він посередньо характеризується по місцю проживання, вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності, а також обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину і належним чином вмотивував у цій частині своє рішення.

На підставі вищенаведеного колегія суддів уважає, що призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_7 є справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Що стосується апеляційних вимог захисника щодо наявності підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, апеляційний суд вважає такі неприйнятними з огляду на наступне.

-4-

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання
Системний аналіз вищезазначеної норми закону свідчить проте, що звільнення від відбування покарання з випробуванням допускається тільки при призначенні покарання у виді: виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк п`ять років чи менше.
Зі змісту вироку вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_7 призначено покарання у виді арешту на строк 06 (шість) місяців.
Отже, кримінальним законодавством України не передбачено застосування інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням у разі призначення покарання у виді арешту, а тому твердження захисника в цій частині є такими, що не відповідають вимогам закону.
Окрім того, як вбачається зі змісту апеляційної скарги, захисник-адвокат ОСОБА_6 , порушуючи питання про зміну вироку щодо ОСОБА_7 в частині призначеного йому покарання у виді арешту, вважає за доцільне призначити обвинуваченому за ч. 2 ст. 185 КК України більш суворе покарання у виді позбавлення волі, що погіршує становище обвинуваченого.
За приписами ч. 1 ст. 421 КПК України обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.
Враховуючи наведене, апеляційна скарга захисника містить вимоги, які суперечать повноваженням захисника в кримінальному провадженні та подана всупереч інтересів обвинуваченого, а тому колегія суддів уважає їх неприйнятними.
З урахуванням викладеного, колегія суддів констатує, що правові підстави для зміни оскаржуваного вироку, як про це просить захисник-адвокат ОСОБА_6 , а відтак, і для задоволення апеляційної скарги сторони захисту відсутні.
Будь-яких істотних порушень норм права у кримінальному провадженні при його перегляді судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому відсутні підстави для скасування або зміни вироку.
З наведених підстав, апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.
При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст.26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

-5-

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 30.11.2020 щодо ОСОБА_10 ,-без змін.

На ухвалу Закарпатського апеляційного суду безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді