Справа № 991/4412/22
Провадження №11-сс/991/336/22
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3, ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

особи, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 07 жовтня 2022 року, якою повернуто його скаргу на бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальні правопорушення,

УСТАНОВИЛА:

06 жовтня 2022 року до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга ОСОБА_1 на бездіяльність Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ), що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР).

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 07 жовтня 2022 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальні правопорушення, повернуто особі, яка її подала.

Не погодившись із вказаною ухвалою слідчого судді, ОСОБА_1 подав до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді від 07 жовтня 2022 року про повернення скарги та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала слідчого судді постановлена без встановлення обставин кримінальних корупційних правопорушень та без належної оцінки бездіяльності детективів НАБУ.

В судове засідання з`явився ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляційну скаргу, наполягав на її задоволенні. Прокурор, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явився, про причини неявки в суд не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 405 КПК України, неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття. У зв`язку з чим, колегією суддів прийнято рішення розглянути апеляційну скаргу за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи скаргу, слідчий суддя Вищого антикорупційного суду дійшов висновку, що зі змісту скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що 04.10.2022 ОСОБА_1 звернувся до НАБУ із заявою у якій, серед іншого, просив розпочати досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ст. 2062, ст. 209, ст. 210, ст. 211, ст. 354, ст. 364, ст. 3692 КК України. Однак, матеріали справи не містять будь-яких відомостей на підтвердження наявності хоча б однієї із умов, передбачених пунктами 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України, яка б свідчила про те, що такі кримінальні правопорушення віднесені до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду.

ОСОБА_1 у своїй заяві зазначає, що в діях групи фізичних осіб, так званої «Наша команда «Кінто», наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, оскільки останні створили злочинну організацію з метою заволодіння, розтрати та привласнення коштів десятків тисяч міноритарних акціонерів, шляхом зловживання службовим становищем та в особливо великих розмірах - 3 800 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Крім того, у результаті змови з оцінювачами майна службових осіб АТ «Енергетичні технології», ІСІ «Синергія Ріал Істейт», ПАТ КУА «Кінто», було завищено витрати, які відшкодовувались на користь ПрАТ КУА «Кінто», розмір таких розкрадань становить щонайменше 10 000 прожиткових мінімумів, що, на переконання ОСОБА_1 , свідчить про скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ст. 354 КК України.

Водночас, з матеріалів справи неможливо встановити, що особи, які на думку ОСОБА_1 причетні до можливого скоєння кримінальних правопорушень, відносяться до суб`єктів, перелік яких визначено у п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України, як умову підсудності справи Вищому антикорупційному суду, або ж вони є службовими особами державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків, а заявлений розмір предметів кримінальних правопорушень або розмір завданої шкоди не підтверджений будь-якими доказами, що позбавляє слідчого суддю можливості дійти висновку про наявність умови, визначеної у п. 2 ч. 5 ст. 216 КПК України.

ОСОБА_1 у своїй заяві вказує про вчинення, на його думку, й інших кримінальних правопорушень, зокрема, зловживання владою та службовим становищем представниками податкових органів (ст. 364 КК України), нецільове використання бюджетних коштів у розмірі 40 000 прожиткових мінімумів (ст. 210 КК України), однак, в першому випадку особа, яка подала скаргу, не зазначає ні розмір предмету кримінального правопорушення, ні розмір завданої ним шкоди, а в другому випадку не конкретизує осіб, які можуть бути причетні до скоєння кримінального правопорушення. Вказуючи про вчинення інших кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ст. 209, ст. 210, ст. 211, ст. 364 КК України, ОСОБА_1 не наводить ні обставин їх скоєння, ні розмір їх предметів чи шкоди, завданих ними, та не конкретизує осіб, які можуть бути причетні до їх вчинення.

З огляду на зазначене, слідчий суддя дійшов висновку, що немає можливості встановити наявність умов, передбачених ч. 5 ст. 216 КПК України, які б свідчили про те, що означені кримінальні правопорушення віднесені до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 331 КПК України, Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці ст. 45 Кримінального кодексу України, статтях 2062, 209, 211, 3662, 3663 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 ч.5 ст. 216 КПК України.

Згідно з приміткою до ст. 45 КК України, корупційними кримінальними правопорушеннями відповідно до КК України вважаються кримінальні правопорушення, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 3641, 3652, 368-3692 КК України. Кримінальними правопорушеннями, пов`язаними з корупцією, відповідно до цього Кодексу вважаються кримінальні правопорушення, передбачені ст.ст. 3662, 3663 КК України.

Слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України і не мають повноважень здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у справах щодо злочинів, які не віднесені до його підсудності.

Можливість оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у визначений КПК України строк передбачена п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про те, що із заяви про кримінальні правопорушення від 03 жовтня 2022 року не можливо встановити наявність умов, передбачених пунктами 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України, що свідчило б про те, що кримінальні правопорушення, які на думку ОСОБА_1 мають місце та про які він зазначає у власній заяві, віднесені до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду.

Інші вимоги апеляційної скарги колегія суддів не розглядає, оскільки вони виходять за межі кримінального процесуального законодавства та апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.

Європейський суд з прав людини наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (пункт 29 рішення у справі Ruiz Torija v. Spain від 09.12.1994, № 303-A; пункт 58 рішення у справі Серявін та інші проти України, заява № 4909/04).

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

У зв`язку з цим, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, а відтак вважає постановлене ним рішення законним і обґрунтованим та не вбачає підстав для його скасування.

На підставі наведеного, керуючись статтями 331, 214, 216, 307, 395, 405, 407, 418, 422, 532 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 07 жовтня 2022 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4