Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.07.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/335/22, за апеляційною скаргою прокурора Воловецького відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.06.2022.

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Закарпатській області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши залишати місце постійного проживання за адресою АДРЕСА_1 , в період доби, а саме з 22 до 07 год., на строк до 19.08.2022 включно, щодо:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Вишково Хустського району Закарпатської області мешканця АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.240 КК України, у кримінальному провадженні №0000350 від 08.10.2021.
Цією ж ухвалою на підозрюваного ОСОБА_6 відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покладено обов`язки:прибувати до слідчого, прокурора та суду за їх першою вимогою; заборонити залишати місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду в нічний період доби з 22 до 07 год.; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

З клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП в Закарпатській області вбачається, що СУ ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0000350 відомості про яке 08.10.2021 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.240 КК України.

В клопотанні слідчий зазначає, що видом діяльності Приватного акціонерного товариства «Хустський кар`єр» , юридична адреса Закарпатська область Хустський район с.Рокосово вул.Промзона, 1 є видобування андезитів, придатних для виробництва каменю бутового і щебеню та туфів, придатних для виробництва стінового каменю.

-2-

20.02.1997 ПрАТ «Хустський кар`єр» отримало спеціальний дозвіл №801 на користування надрами. Мета користування надрами видобування андезитів, придатних для виробництва каменю бутового і щебеню та туфів, придатних для виробництва стінового каменю на Рокосівському родовищі ділянки Центральна та Західна, площею 46,6 га, строком на 20 років, тобто, до 20.02.2017.

Відповідно до пункту 22 «Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №615 від 30.05.2011, пункту 25 «Положення про порядок проведення державної експертизи та оцінки запасів корисних копалин», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №865 від 22.12.1994 та врахувавши пропозиції Комісії з питань надрокористування (протокол № 7/2016 від 29.12.2016) Державна служба геології та надр України своїм наказом № 5 від 11.01.2017 зупинила дію спеціального дозволу №801 від 20.02.1997, наданого ПрАТ «Хустський кар`єр».

Крім того, строк дії спеціального дозволу №801 від 20.02.1997, виданого ПрАТ «Хустський кар`єр», взагалі закінчився 20.02.2017.

Відповідно до вимог п.3 постанови Кабінету Міністрів України №59 від 27.01.1995, право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу за формою додатку №1.

Досудовим розслідуванням встановлено, що термін дії акту про надання гірничого відводу, наданого ПрАТ «Хустський кар`єр» з метою видобування андезиту Західної та Центральної ділянок Рокосівського родовища Закарпатської області - була поновлена 10.01.2019 відповідно до наказу №9 від 10.01.2019 Державною службою геології та надр України.

Тобто, у період часу з 11.01.2017 по 10.01.2019 ПрАТ «Хустський кар`єр», дія спеціального дозволу №801 від 2.02.1997 на видобуток андезиту була зупинена.

При цьому, відповідно до інформації, наданої Головним управління Державної податкової служби у Закарпатській області №13800/5/07-16-12-02-10 від 23.11.202, то у 2017 ПрАТ «Хустський кар`єр» сплачено рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин загально-державного значення в сумі 990211,74 грн.

Відповідно до наказу №03-к від 31.01.2011 голови Наглядової ради ПАТ «Хустський кар`єр» з 01.02.2011 Генеральним директором вказаного Товариства призначено ОСОБА_6 .

Відповідно до контракту, укладеного між ПАТ «Хустський кар`єр» в особі голови Наглядової ради Товариства та Генеральним директором ОСОБА_6 , останній зобов`язаний: безпосередньо і через сформований апарат здійснювати поточне управління (керівництво) Товариством, забезпечувати його високоприбуткову діяльність, ефективне використання і збереження майна Товариства; рішення Генерального директора приймаються шляхом підписання ним відповідного документу; до компетенції Генерального директора належить вирішення всіх питань, пов`язаних з керівництвом поточною діяльністю Товариства, крім питань, що належать до компетенції загальних зборів та наглядової ради, зокрема: укладати цивільно-правові та господарські договори, вчинення всякого роду правочинів, спрямованих на забезпечення виконання прийнятих Товариством зобов`язань; організація і забезпечення бухгалтерської та статистичної звітності Товариства, відповідальність за її достовірність; видача в межах своїх повноважень наказів (розпоряджень), обов`язкових для осіб, що перебувають з Товариством у трудових відносинах з питань організації виробництва та праці; укладення відповідних договорів з особами, що приймають на себе матеріальну відповідальність у Товаристві, у тому числі за схоронність печатки Товариства. Генеральний директор зобов`язаний не розголошувати комерційну таємницю Товариства та конфіденційну інформацію; Генеральний директор виконує функції і обов`язки, які чинним

-3-

законодавством покладаються на Товариство і закріплені за Генеральним директором; Генеральний директор зобов`язаний забезпечувати збереження таємниці та конфіденційної інформації у Товаристві, а також здійснювати організаційні та практичні заходи щодо створення умов для забезпечення охорони комерційної таємниці; Генеральний директор зобов`язаний виконувати умови колективної угоди, яка укладалась, і несе персональну відповідальність за невиконання умов колективної угоди відповідно до чинного законодавства України; генеральний директор повинен забезпечувати прибутковість і конкурентоспроможність Товариства, його фінансово-економічну стабільність (п.п. 1.1, 3.2,3.4,3.7,3.8.3.9,3.11,п. 4.11).

Проте, всупереч вищевказаним нормативно-правовим актам та контракту ОСОБА_6 , обіймаючи посаду Генерального директора ПрАТ «Хустський кар`єр», будучи службовою особою, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно і цілеспрямовано, використовуючи своє службове становище, достовірно знаючи, що з 11.01.2017 Державна служба геології та надр України наказом №5 зупинила дію спеціального дозволу №801 від 20.02.1997 на видобуток андезиту, а з 20.02.2017 взагалі сплив строк її дії, а також термін дії акту гірничого відводу з метою видобування андезиту Західної та Центральної ділянок Рокосівського родовища Закарпатської області також закінчився 20.02.2017, приймав розпорядчі рішення, чим самим продовжив роботу ПАТ «Хустський кар`єр», що призвело з 11.01.2017 по 31.08.2017 до незаконного видобування шляхом вибухів з Центральної та Західної ділянки Рокосівського родовища у с. Рокосово Хустського району Закарпатської області корисних копалин - андезиту, який відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №827 від 12.12.1994 «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення» відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення.

У клопотанні слідчий зазначає про те, що ОСОБА_6 обіймаючи посаду генерального директора ПрАТ «Хустський кар`єр», будучи службовою особою, оскільки відповідно до контракту на нього покладені організаційно-розпорядчі функції, реалізуючи свій злочинний умисел на видобування корисних копалин загальнодержавного значення шляхом проведення буро-вибухових робіт, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи умисно і цілеспрямовано, у період часу з 11.01.2017 по 31.08.2017, в порушення вимог ст.5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та ст.ст.16,19,23,24 Кодексу України «Про надра», здійснив всі необхідні дії, спрямовані на незаконний видобуток корисних копалин загальнодержавного значення, та користування надрами ПрАТ «Хустський кар`єр» у період зупинення, а потім закінчення дії спеціального дозволу № 801 від 20.02.1997 на видобуток андезиту.

ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що дія спеціального дозволу № 801 від 20.02.1997 на видобуток андезиту закінчилась, він видав та власноручно підписав як Генеральний директор ПрАТ «Хустський кар`єр» 08 (вісім) актів приймання-здачі виконаних буро-вибухових робіт. При цьому, ОСОБА_6 , бажаючи приховати вчинюваний ним злочин, умисно не проінформував директора філії «Карпативибухпром» ДП «Науково-виробниче об`єднання «Павлоградський хімічний завод»», яке виконувало ці роботи, про те, що на той час дія спеціального дозволу № 801 від 20.02.1997 на видобуток андезиту закінчилась.

Таким чином, своїми злочинним діями ОСОБА_6 власноручно підписав: 13.04.2017 Акт № 35-БВР приймання-здачі виконаних буровибухових робіт без подрібнення негабариту шифр 0924, відповідно до якого, шляхом проведення вибухів було видобуто 14606 м.куб. андезиту на загальну суму 298838,76 грн.; 26.04.2017 акт № 44-БВР приймання-здачі виконаних буровибухових робіт без подрібнення негабариту шифр 0924, відповідно до якого, шляхом проведення вибухів було видобуто 7246 м.куб.

-4-

андезиту на загальну суму 148253,16 грн.; 30.05.2017 акт №64-БВР приймання-здачі виконаних буровибухових робіт без розробки негабариту шифр 0924, відповідно до якого, шляхом проведення вибухів було видобуто 7503 м.куб. андезиту на загальну суму 153511,38 грн.; 08.06.2017 акт №73-БВР приймання-здачі виконаних буровибухових робіт без подрібнення негабариту шифр 0924, відповідно до якого, шляхом проведення вибухів було видобуто 5562 м.куб. андезиту на загальну суму 113798,52 грн.; 24.06.2017 акт №84-БВР приймання-здачі виконаних буровибухових робіт без подрібнення негабариту шифр 0924, відповідно до якого, шляхом проведення вибухів було видобуто 5108 м.куб. андезиту на загальну суму 104509,68 грн.; 30.06.2017 акт №91-БВР приймання-здачі виконаних буровибухових робіт без подрібнення негабариту шифр 0924, відповідно до якого, шляхом проведення вибухів було видобуто 6406 м.куб. андезиту на загальну суму 131066,76 грн.; 13.07.2017 акт №101-БВР приймання-здачі виконаних буровибухових робіт без подрібнення негабариту шифр 0924, відповідно до якого, шляхом проведення вибухів було видобуто 14724 м.куб. андезиту на загальну суму 382529,52 грн.; 28.07.2017 акт №110-БВР приймання-здачі виконаних буровибухових робіт без подрібнення негабариту шифр 0924, відповідно до якого, шляхом проведення вибухів було видобуто 11858 м.куб. андезиту на загальну суму 308070,84 грн.

У той же час, службові особи філія «Карпативибухпром» ДП «Науково-виробниче об`єднання «Павлоградський хімічний завод», будучи необізнаними про злочинні наміри ОСОБА_6 , виконуючи свої господарські зобов`язання за договором від 20.12.2016 №4/17, виконали буровибухові роботи на Рокосівському родовищі, видобувши згідно вказаних актів здачі-прийняття робіт андезиту у загальному об`ємі 73013 м.куб.

При цьому ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді Генерального директора ПрАТ «Хустський кар`єр», мав реальну можливість та як керівник підприємства був зобов`язаний вчинити дії щодо припинення та недопущення робіт по видобуванню корисних копалин загальнодержавного значення шляхом вибуху під час закінчених дії спеціального дозволу № 801 від 20.02.1997.

У клопотанні слідчий зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що розмір шкоди (збитків), внаслідок самовільного користування надрами (під час зупинення дії соціального дозволу на користування надрами №801 від 20.02.1997) ПАТ «Хустський кар`єр» (), розташованого у Промзоні,1 с.Рокосово Хустського району Закарпатської області, у період з 11.01. 2017 по 31.08.2017, складає 164950970,00 грн.

В ході досудового рсзслідування встановлено, що забір ПрАТ «Хустський кар`єр», розташованого у Промзоні,1 с.Рокосово Хустського району Закарпатської області андезиту з Рокосівського родовища (Центральна та Західна ділянка), під час зупинення та закінчення дії спеціального дозволу на користування надрами №801 від 20.02.1997 є бездозвільним видобуванням корисних копалин загальнодержавного значення, що суперечить чинному природоохоронному законодавству, а відтак є порушенням законодавства про надра у формі бездозвільного (самовільного) користування надрами, передбаченого ст.ст.16,19,65 Кодексу України про надра від 27.07.1994 №132/94 ВР.

Таким чином, у результаті умисних дій генерального директора ПрАТ «Хустський кар`єр» ОСОБА_6 , здійснило незаконне видобування з Рокосівського родовища Центральної та Західної ділянки корисних копалин загальнодержавного значення, а саме андезиту, вчинене шляхом вибуху.

17.06.2022 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.240 КК України.

Необхідність застування ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий мотивував наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів

-5-

досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, знищити чи сховати речі або документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому, слідчий зазначив, що розмір застави, визначений ч.5 ст.182 КПК України, для підозрюваного ОСОБА_6 є недостатнім та нездатний повною мірою забезпечити виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, оскільки останній підозрюється у вчиненні злочину де розмір завданої державі шкоди складає 164950970,00 грн. З урахуванням наведеного слідчий у клопотанні просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вказав на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.240 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується долученими до клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри. Разом з тим, на думку слідчого судді слідчим у даному кримінальному проваджені доведено існування лише одно ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, що є недостатнім для застування підозрюваному найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, слідчим суддею взято до уваги, що підозрюваний ОСОБА_6 на виклики слідчого, прокурора та суду з`являється, має тісні соціальні зв`язки, зокрема, є одружений, має на утриманні трьох дітей, постійне місце проживання та постійне місце роботи та до кримінальної відповідальності раніше не притягався, у зв`язку із чим вважав за можливе застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування засобу електронного контролю, оскільки саме такий запобіжний захід буде достатнім для потреб досудового розслідування та зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, визначених ст.177 КПК України.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді від 23.06.2022 скасувати та постановити ухвалу про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, а висновки викладені в ухвалі такими, що не відповідають фактичним обставинам провадження. На його думку, слідчий суддя не врахував достатньою мірою тяжкість кримінального правопорушення у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 , наслідки його вчинення, а також наявність ризиків, передбачених п.п.1,2 3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, яким можливо запобігти лише шляхом застування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказує, що існування заявлених органом досудового розслідування ризиків підтверджується тяжкістю злочину у якому підозрюється ОСОБА_6 . Просить врахувати, що наразі ОСОБА_6 обіймає посаду виконавчого директора ТОВ «Якимівський граніт», тобто є ризик вчинення ним аналогічного злочину. Також, територіальне розташування Закарпатської області, яка межує з чотирма кордонами може призвести до втечі ОСОБА_6 за межі України з метою уникнення кримінальної відповідальності. Окрім того, у даному кримінальному провадженні наразі ще не допитано багатьох свідків, на яких ОСОБА_6 може незаконно впливати. Важливо і те, що у кримінальному провадженні надано тимчасовий доступ до оригіналів службових документів ПАТ «Хустський кар`єр» , однак відповідні посадові особи так і не надали наразі слідчому ці документи. Таким чином, у даному кримінальному провадженні існує ряд ризиків, яким не можливо запобігти шляхом застосування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

-6-

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника. адвоката ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст.370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Цим вимогам кримінального процесуального закону ухвала слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.06.2022 відповідає.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що в провадженні ГУ НП в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.240 КК України, відомості про яке 08.10.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000350, в ході якого досліджуються обставини незаконного видобування корисних копалин загальнодержавного значення, вчиненого шляхом вибуху, до якого може бути причетний колишній генеральний директор ПрАТ «Хустський кар`єр» ОСОБА_6 .

16.06.2022 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.240 КК України.

23.06.2022 ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосуванням електронних засобів контролю із забороною залишати місце проживання у період доби з 22 по 07 год. до 19.08.2022.

Відповідно до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст.178 КПК України.

-7-

У порядку ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно положень ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_6 , вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановила, що достатніх обставин для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає, оскільки даних, які б вказували на безумовну необхідність обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та свідчили про недостатність застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено.

Апеляційний суд зауважує, що одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , не може вважатись виключною підставою для попереднього його ув`язнення.

Разом з тим, з урахуванням обставин кримінального провадження та даних про особу ОСОБА_6 , слідчий суддя дійшла вірного висновку про можливість застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту у певний

-8-

період доби без застосування електронних засобів контролю. Такий запобіжний захід зможе забезпечити дотримання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя поклала на ОСОБА_6 й певні обов`язки, які повинні забезпечити виконання ним процесуальних дій, зокрема: прибувати до слідчого, прокурора та суду за їх першою вимогою; заборонити залишати місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду в нічний період доби з 22 до 07 год.; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Висновок слідчого судді про те, що докази та обставини, зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні не дають підстав застосувати до ОСОБА_6 винятковий запобіжний захід - тримання під вартою, ґрунтуються на матеріалах справи. Така позиція слідчого судді відповідає вимогам ст.ст.176-178,183,193,194 КПК України, що регулюють вирішення питання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного.

На думку апеляційного суду, застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у певний період доби без застосування електронних засобів контролю та покладенням додаткових обов`язків є доцільним, достатнім та таким, що відповідає меті його застосування. При цьому, не порушує прав підозрюваного, гарантованих ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності відносно підозрюваного ризиків з числа передбачених ст.177 КПК України, втім недостатньої їх вагомості для застосування до цього підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Залишаючи рішення слідчого судді без змін, колегія суддів враховує й той факт, що підозрюваний ОСОБА_6 має постійне місце проживання, родину, на утриманні троє дітей, позитивно характеризується за місцем проживання.

Доводи прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_6 саме цього виключного запобіжного заходу, колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість усунення встановлених щодо останнього ризиків з числа передбачених ст.177 КПК України лише у такий спосіб.

Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

При цьому апеляційний суд враховує, відсутність в матеріалах судового провадження даних про недотримання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього оскаржуваною ухвалою обов`язків. Інші обставини, на які вказує прокурор в апеляційній скарзі були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення. Зазначені посилання не можуть бути правовою підставою для скасування ухвали, у зв`язку з чим до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід, який, на думку колегії суддів є співмірним з наведеними ризиками і відповідає даним про особу підозрюваного, тяжкості кримінального правопорушення та його наслідкам, і підстав вважати його м`яким, не має.

-9-

В контексті ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Як зазначено у рішенні №7064/05 від 01.06.2006 «Мамедова проти Росії» - «потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи та підстави, з яких просить скасувати ухвалу слідчого судді не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду апеляційної скарги, і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення, а тому колегія суддів доводи апеляційної скарги прокурора відхиляє.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст.26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки слідчого судді; положення ст.404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги..

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді немає, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст.ст.404,405,407,418,422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора Воловецького відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого суддіУжгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.06.2022 щодо ОСОБА_9 , - без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: