У х в а л а
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2022 року сел. Підволочиськ

Слідчий суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув клопотання сторони кримінального провадження старшого слідчого СВ ВП№5 (смт. Підволочиськ) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Клопотання надійшло до суду 31 березня 2022 року.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку слідчого, прокурора, підозрюваного та його захисника, слідчий суддя

В С Т А Н О В И В:

У клопотанні слідчого вказано, що 29 березня 2022 року в 19:17 год в чергову частину ВП №5 (смт. Підволочиськ) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області звернувся ОСОБА_5 , 1962 р.н., мешканець с. Терпилівка Скориківської ТГ про факт крадіжки з його господарства, а саме: з приміщення майстерні зварювального апарату марки «Беларусь СА-300», чим йому завдано матеріальної шкоди. Крадіжка мала місце 29.03.2022 приблизно о 13 год. У вчиненні крадіжки підозрює свого односельчанина ОСОБА_4 , 1991 р.н.

Відомості про цей факт 29.03.2022 року внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000040 та розпочато проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України крадіжка вчинена в умовах воєнного стану.

29.03.2022 року під час проведення огляду місця події біля території господарства за місцем проживання ОСОБА_6 , що в с. Терпилівка Скориківської ТГ, виявлено зварювальний апарат марки «Беларусь СА-300», викрадений ОСОБА_4 , який вилучено та передано в камеру зберігання речових доказів ВП №5 (смт. Підволочиськ).

29.03.2022 року о 20 год 20 хв за підозрою у вчиненні цього кримінального правопорушення затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с. Терпилівка Скориківської ТГ.

Слідчий зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що 29 березня 2022 року приблизно о 13:00 год, ОСОБА_4 , шляхом вільного доступу зайшов на територію господарства ОСОБА_5 , де усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю ОСОБА_5 , шляхом відкриття вхідних дверей, проник в приміщення майстерні звідки умисно, таємно, вчинив крадіжку належного ОСОБА_5 бувшого у користуванні зварювального апарату марки «Білорусь СА-300» вартістю 1500 грн, після чого з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник, маючи реальну можливість розпоряджатись викраденим на власний розсуд.

В результаті умисних злочинних дій, ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_5 завдано матеріальної шкоди на загальну суму 1500 грн.

24.02.2022 року Верховною радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» № 2102-IX, яким затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан 24 лютого 2022 року.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у крадіжці, вчиненій в умовах воєнного стану.

В ході досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, на думку слідства підозрюваний ОСОБА_4 , вчинивши кримінальне правопорушення, яке за ступенем тяжкості злочинів є тяжким та відповідно до ч. 4 ст. 185 КК України карається позбавленням волі на строк до 8-ми років, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності.

Слідчий вважає, що є ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 особисто знайомий з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні та може незаконно, шляхом переконання чи погроз, впливати на них з метою зміни показань, наданих під час досудового розслідування та судового розгляду.

На думку слідчого, усе вищенаведене свідчить про те, що до ОСОБА_4 слід застосувати суворий запобіжний захід, зокрема тримання під вартою, оскільки інший більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, належної поведінки останнього, забезпечити не зможе.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали.

Підозрюваний та його захисник адвокат ОСОБА_7 проти задоволення клопотання заперечили, просили обрати більш м`який запобіжний захід підозрюваному, а саме домашній арешт.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків та іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, яка визначається з урахуванням тяжкості вчиненого злочину чи кримінального проступку та характеристики підозрюваного, обвинуваченого. Для цього встановлюється наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення й відповідно їй повідомляється про підозру у вчиненні конкретного кримінального правопорушення; 2) наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений може перешкоджати будь-яким чином здійсненню кримінального провадження або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчинення того, у якому він підозрюється, обвинувачується. Зазначене повинно підтверджуватися матеріалами кримінального провадження, зокрема, показаннями свідків, потерпілих, отриманою інформацією в ході проведення негласних слідчих (розшукових) дій тощо; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, згідно з положенням ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд зобов`язані оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного, обвинуваченого.

Окрім того, ч. 3 та ч. 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються та довести, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Надаючи оцінку доводам органу досудового розслідування в частині обґрунтованості підозри, слідчий суддя виходить з наступного.

З рішення ЄСПЛ від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», п. 32, Series А, №182 убачається, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому, слідчий суддя дослідивши, матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити правопорушення, прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів та отримані у порядку встановленому Кримінального процесуальним Кодексом України.

В свою чергу, як убачається з матеріалів клопотання необхідність його застосування слідчий обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Зазначені у клопотанні ризики слідчий обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 усвідомлює, яке покарання до нього може бути застосовано, тобто реальне позбавлення волі на строк від 5 до 8 років та особистим знайомством з потерпілим та свідками.

Частиною 2 статті 177 КПК України регламентовано, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, слідчий суддя враховує, що фактичні підстави застосування запобіжних заходів - це наявність системи незаперечних доказів вчинення відповідною особою кримінального правопорушення.

В той же час, системний аналіз положень Глави 18 КПК України в поєднанні з практикою Європейського суду з прав людини вказують на те, що на достатність доказів про наявність ризиків визначених ст. 177 КПК України може вказувати наступне: про намір переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду можуть свідчити такі дані, як придбання проїзних документів, зняття з різного роду реєстраційних обліків, раптове звільнення з роботи, розпродаж майна тощо; про можливість перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування може свідчити здійснення особою погрози, підкуп, умовляння свідків і потерпілих, схилення їх до дачі неправдивих показань; наявність попередніх судимостей, зв`язки з антигромадськими елементами, надходження до правоохоронних органів заяв та повідомлень про те, що особа здійснює підготовку до нового кримінального правопорушення.

Натомість, як вбачається з матеріалів, долучених до клопотання, підозрюваний ОСОБА_4 посередньо характеризується за місцем проживання, має на утриманні 2 неповнолітніх дітей. Як повідомив суду підозрюваний ОСОБА_4 працевлаштований неофіційно.

Крім того, суд звертає особливу увагу учасників процесу, що ч. 1 ст. 183 КПК України, визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Тобто, фактичною підставою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність сукупності неспростовних доказів вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення. Одного лише зазначення в клопотанні про застосування запобіжних заходів обставин про те, що підозрюваний, намагається чи намагатиметься переховуватися від органів досудового розслідування та/або впливати на потерпілого та свідків, недостатньо. Зазначене повинне підтверджуватися відповідними матеріалами.

Cлідчий суддя, не сприймає як переконливі та такі, що заслуговують на увагу, доводи слідчого в частині аргументації неможливості запобігання ризику/ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки на доведення даної позиції клопотання містить єдине зазначення «менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам», що безумовно не може свідчити про доведеність даного факту. Так, уникнути можливості переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, суд вбачає за можливе і без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких умов, суд приходить до переконливого висновку, що клопотання не містить чіткого обґрунтування наявності ризику - переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, та неможливості запобігання ризику/ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, у зв`язку з чим, на даному етапі, потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи (взяття під варту), про який ідеться в клопотанні слідчого.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За таких обставин, слідчий суддя, враховуючи той факт, що стороною обвинувачення було доведено наявність ризиків, визначених п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме наявності об`єктивних даних, які свідчать про те, що підозрюваний може впливати на потерпілого та свідків та недоведеності у суді інших ризиків, які зазначені у клопотанні та безумовної недоведеності факту того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеному під час розгляду клопотання ризику (п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України), вважає за необхідне у задоволенні клопотання про тримання під вартою підозрюваного відмовити, та обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладенням обов`язків визначених ч. 5 ст. 194 КПК України терміном на два місяці, оскільки саме даний запобіжний захід дасть змогу уникнути встановленому судом ризику та забезпечити виконання ним покладених процесуальних обов`язків.

Враховуючи вище викладене, керуючись вимогами ст.ст.1-2, 7-29, 131, 132, 176-179, 183, 193, 194, 309, 310 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

У задоволенні клопотання - відмовити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:

- прибувати до СВ ВП №5 (смт. Підволочиськ) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, на кожну вимогу слідчого, для проведення слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, а також на кожну вимогу прокурора чи суду;

- не залишати місце постійного проживання, що в АДРЕСА_1 , в період з 19:00 год до 07:00 год наступного дня, без дозволу слідчого, прокурора, або суду, на час досудового розслідування та судового розгляду. Місце постійного проживання можна залишати в заборонений період під час Повітряної тривоги на території с. Терпилівка для прямування та перебування в укритті;

- утриматися від спілкування з свідками та потерпілим у цьому провадженні задля забезпечення від незаконного на них впливу.
Строк дії вказаного запобіжного заходу визначити до 01 червня 2022 року.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід; працівники Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати через прокурора для виконання Національній поліції за місцем проживання підозрюваного та зобов`язати останніх негайно поставити його на облік і повідомити про це суд.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Підволочиського відділу Теребовлянської окружної прокуратури ОСОБА_8 .

Роз`яснити виконавцям, що навмисне невиконання службовою особою ухвали суду або здійснення перешкод її виконання тягне кримінальну відповідальність за ст. 382 КК України.

Будь-які твердження чи заяви підозрюваного, зроблені під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Копію ухвали про обрання запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її оголошення та довести до відома виконавців.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1