Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/645/22
Провадження № 1-кс/553/82/2022
У Х В А Л А
Іменем України
08.04.2022м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

слідчої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Харківської обласної прокуратури про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень- злочинів, передбачених ч.3 ст. 149 КК України , -

В С Т А Н О В И В:

У провадження до Ленінського районного суду м. Полтави надійшло клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.149 КК України.

В клопотанні прокурором зазначено, що на розгляді Червонозаводського районного суду м. Харкова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001134 від 26.09.2013 року, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 3 ст. 149 КК України.

Так, ОСОБА_4 наприкінці лютого 2013 року, перебуваючи в м. Бєлгороді Російської Федерації, маючи певний досвід організації та контролю діяльності пов`язаної із наданням платних послуг сексуального характеру іншими особами, дала свою згоду на здійснення злочинної діяльності у складі створюваної ОСОБА_6 стійкій організованій групі, до участі в якій крім ОСОБА_4 був залучений ОСОБА_7 . При цьому ОСОБА_8 , час від часу виїжджаючи до України, володів інформацією про те, що внаслідок міжнародної кризи та теперішнього економічного положення в Україні, велика кількість осіб жіночої статі не мають постійної роботи та джерел існування тому перебувають у скрутному матеріальному становищі. Про це він розповів ОСОБА_4 та ОСОБА_7 та запропонував їм скористатись таким становищем речей для отримання доходів шляхом сексуальної експлуатації осіб жіночої статі, що зазнають певні матеріальні труднощі, наступним чином - він буде підшукувати на території України, в м. Харкові, таких осіб, обіцяючи їм великі заробітки умовити їх виїхати для надання платних послуг сексуального характеру до Російської Федерації, забезпечити їх доставку до м. Бєлгород, де ОСОБА_4 в свою чергу повинна підшукати приміщення для надання послуг сексуального характеру, та спільно з ОСОБА_7 забезпечувати, контролювати, отримувати в результаті сексуальної експлуатації вказаних осіб грошові кошти та розподіляти їх між учасниками організованої групи.

Згідно розробленого та погодженого всіма учасниками організованої групи плану, основним напрямком дій ОСОБА_6 в спільній злочинній діяльності, як організатора та активного учасника групи, являлись: підбір на території України осіб жіночої статі для платного надання послуг сексуального характеру незнайомим чоловікам в м. Бєлгород Російської Федерації; проведення з цими особами вербувальних бесід, направленихна залучення їх до заняття проституцією шляхом використання їх скрутного матеріального становища; переміщення осіб, які погодились, через державний кордон України до

м. Бєлгород Російської Федерації та їх передача для подальшої сексуальної експлуатації ОСОБА_4 та ОСОБА_7 ..

До функцій ОСОБА_4 входило: підшукування та утримання приміщень для надання отриманими від ОСОБА_6 особами платних послуг сексуального характеру незнайомим чоловікам; організація та інформаційна підтримка надання послуг сексуального характеру; отримання грошових коштів від чоловіків, які користувались послугами сексуального характеру, та розподілення цих коштів між учасниками організованої групи.

До функцій ОСОБА_7 входило: доставка осіб, які надавали платні послуги сексуального характеру, до місць надання таких послуг; забезпечення фізичної безпеки осіб, які надавали платні послуги сексуального характеру, в тому числі при виникненні конфліктних ситуацій з особами, які користувались цими послугами; отримання грошових коштів від осіб, які користувались послугами сексуального характеру, та передача цих коштів ОСОБА_4 для їх подальшого розподілу між учасниками організованої групи.

На виконання даного плану ОСОБА_6 з метою підбора осіб жіночої статі для подальшої сексуальної експлуатації, з відома та згоди всіх учасників групи, були оглянуті в засобах масової інформації оголошення про пошуки особами жіночої статі роботи, а також особисто розмішені в Харківському щотижневику «Прем`єр дайджест» оголошення про надання особам жіночої статі високооплачуваної роботи, пов`язаної із відрядженнями. У подальшому, телефонуючи особисто та відповідаючи та телефонні дзвінки, ОСОБА_6 , діючи в інтересах всіх учасників групи, домовлявся про зустріч із жінками, які йому телефонували, та при зустрічі розповідав про легкість та доступність отримання великих заробітків шляхом надання сексуальних послуг в м. Бєлгород Російської Федерації, гарантував безпеку та безоплатне переміщення через державний кордон України до м. Бєлгород Російської Федерації. У пошуках роботи на зустріч з ОСОБА_6 приходили особи жіночої статі, які не мали джерел існування, перебували в уразливому стані, та у зв`язку з цим давали свою згоду на заняття проституцією в м. Бєлгород Російської Федерації. Після чого, ОСОБА_6 на власному автомобільному транспорті перевозив цих жінок через державний кордон України до м. Бєлгород Російської Федерації, де передавав їх ОСОБА_4 та ОСОБА_7 для подальшої сексуальної експлуатації.

ОСОБА_4 на виконання спільного плану злочинної діяльності, пов`язаної з сексуальною експлуатацією особи, підшукала та орендувала приміщення квартири АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2 , які, діючи з відома та згоди всіх учасників групи, використовувала як приміщення для надання отриманими від ОСОБА_6 особами жіночої статі платних послуг сексуального характеру незнайомим чоловікам.

ОСОБА_7 на виконання спільного плану злочинної діяльності, пов`язаної з сексуальною експлуатацією особи, регулярно перевозив на особистому транспорті отриманих від ОСОБА_6 осіб жіночої статі від місць їх перебування в м. Бєлгород Російської Федерації до місць надання ними послуг сексуального характеру, та, діючи з відома та згоди всіх учасників групи, отримував грошові кошти від осіб, які користувались послугами сексуального характеру, та передавав їх ОСОБА_4 для подальшого розподілення між учасниками групи.

Прокурором вказувалось про те, що ті ризики, які враховані слідчим суддею під час застосування ОСОБА_9 запобіжного заходу та його подальшого продовження існують і на даний час та необхідно продовжити строк тримання під вартою, виходячи з наступного.

Враховуючи вагомість наявних доказів відносно ОСОБА_9 , яка обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, з метою забезпечення заходів кримінального провадження та запобігання вищевказаним ризикам, а також приймаючи до уваги те, що санкцією ч.3 ст.149 КК України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років, в тому числі з конфіскацією майна, є достатньо підстав вважати, що ризики заявлені при застосуванні запобіжного заходу Київським районним судом м. Харкова у вигляді тримання під вартою на даний час не зменшились та продовжують існувати, що виправдовує тримання підозрюваної під вартою.

В обгрунтування клпотання прокурор вказував перебуваючи на свободі ОСОБА_9 усвідомлюючи, що нею вчинено особливо тяжкий злочин, за який передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк до 15 років з конфіскацією майна або без такої, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від суду як на території України, так і виїхати за її межі, чим унеможливить досягнення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_9 незаміжня, непрацевлаштована, немає міцних соціальних зав`язків, крім тогознаходилась в міжнародному розшуку. 20.05.2020 ОСОБА_4 екстрадовано з Російської Федерації в Україну.

В клопотанні прокурором вказувалось, що наявність ризиків, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що вчинення інкримінованих органом досудового розслідування кримінальних правопорушень ОСОБА_9 підтверджується у тому числі показами потерпілих, які на даний час не допитані у судовому засіданні. Так, обвинуваченійвідомі анкетні дані, місця мешкання потерпілих, що свідчить про реальну можливість вчинення спроб неправомірного впливу на останніх з метою надання необхідних обвинуваченому показів в майбутньому, враховуючи вимоги ст.23 КПК України.

Зважаючи на вказані обставини прокурор звернувся жо суду вказханим клопотанням.

Відповідно до статті 331 ч.ч. 1, 3 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
В судовому засіданнні прокурор підтримав клопотанння та наполягав на його задоволенні, при цьому вказував про те, що запобіжний захід стосовно ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити з урахуванням наявності вагомих доказів вчинення останньою особливо тяжких злочинів, тяжкості покарання, що загрожує останній у разі визнання її винуватості, відсутності офіційного місця роботи та офіційного доходу, а також те, що ОСОБА_9 переховувалась від органів досудового розслідування та суду та перебувала у міжнародному розшуку.

В судовому засіданні захисник обвинуваченої ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 , заперечував проти задоволення прокурора щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 посилаючисб на ет, що ризики зазначені прокурором на даний час зменшилися.

Згідно ухвали суду від 07.04.2022 року, судове засідання призначено у режимі відеоконференції з ДУ «Харківський слідчий ізолятор» за участі обвинуваченої ОСОБА_4 ..

Згідно інформації, наданої ДУ «Харківський слідчий ізолятор» , вказано, що станом на дату розгляду клопотання в установі доступ до глобальної мережі інтернет відсутній, в зв`язку з пошкодженням кабельної мережі, у зв`язку цим проведення засідань в режимі відеконференції не можливе, точна інформація щодо відновлення доступу до глобальної мережі інтернет не відомо, після проведення ремонтних робіт, буде проведено тестовий зв`язку представниками судової адміністрації, для подальшого проведення засідань за допомогою засобів відеоконференції.

Зважаючи на невідкладність вирішення питання про продовження дії заходів кримінального провадження та з урахуванням вимог ст. 615 КПК України, суд приходить до висновку про можливість вирішення даного клопотання про продовження дії заходу забезпечення кримінального провадження за участі прокурора та захисника обвинуваченого.

Судом встановлено, що у провадженні Червонозаводського районного суду м. Харкова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001134 від 26.09.2013 року, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 3 ст. 149 КК України.

В рамках розгляду вказаного кримінального провадженння продовжено строк тримання під вартою відносно ОСОБА_4 до 09.04.2022 р..

Дана ухвала на час розгляду даного клопотання не скасована в установленому порядку.
Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.
При вирішенні питання щодо можливості продовження або зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
Відповідно до положень ст.ст. 131,132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосування з метою досягнення дієвості цього провадження.
Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Вимогам ст. 178 КПК України передбачені обставини що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкості покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосувались раніше та інші обставини.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
З огляду на вище викладене суд, вислухавши думку учасників судового провадження та перевіривши наявні матеріали, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб.

Аналізуючи ризики, визначені ст. 177 КПК України, суд враховує те, що їх дійсну та реальну наявність було встановлено слідчим суддею при обранні запобіжного заходу вперше, та суддею/судом під час йоого продовження, тому на даний час встановлені ризики є дійсними, реальними та триваючими, тобто заявлені ризики не зменшилися.
Так, при застосуванні під час досудового слідства заходу забезпечення кримінального провадження, у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої та при продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, на які посилається прокурор в обґрунтування клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Судом враховується вагомість наявних доказів відносно ОСОБА_9 , яка обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, з метою забезпечення заходів кримінального провадження та запобігання вищевказаним ризикам, а також приймаючи до уваги те, що санкцією ч.3 ст.149 КК України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років, в тому числі з конфіскацією майна, є достатньо підстав вважати, що ризики заявлені при застосуванні запобіжного заходу Київським районним судом м. Харкова у вигляді тримання під вартою на даний час не зменшились та продовжують існувати, що виправдовує тримання підозрюваної під вартою.

Крім того, перебуваючи на свободі ОСОБА_9 усвідомлюючи, що нею вчинено особливо тяжкий злочин, за який передбачене покарання у вигляді позбавленням волі на строк до 15 років з конфіскацією майна або без такої, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від суду як на території України, так і виїхати за її межі, чим унеможливить досягнення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_9 незаміжня, непрацевлаштована, немає міцних соціальних зав`язків, крім тогознаходилась в міжнародному розшуку. 20.05.2020 ОСОБА_4 екстрадовано з Російської Федерації в Україну.

Наявність ризиків, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що вчинення інкримінованих органом досудового розслідування кримінальних правопорушень ОСОБА_9 підтверджується у тому числі показами потерпілих, які на даний час не допитані у судовому засіданні. Так, обвинуваченій відомі анкетні дані, місця мешкання потерпілих, що свідчить про реальну можливість вчинення спроб неправомірного впливу на останніх з метою надання необхідних обвинуваченому показів в майбутньому, враховуючи вимоги ст.23 КПК України.

Відтак є достатні дані вважати, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, обґрунтовані, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, доцільно продовжити ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченої, на які посилається прокурор, суд констатує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинятися з високим ступенем ймовірності.
Крім того, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання, в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, наявність воєнного стану оголошеного на всій території України, а також зміну територіальної підсудності усіх справ, що перебували у провадженні Чевронозаводського районного суду м. Харкова.
Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, а також те, що метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
З урахуванням викладеного, суд вважає, що ризики, передбачені п. 1, 5, ст. 177 КПК України, які є підставою, продовження стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою: ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України - обвинувачена може вчинити спробу переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду з метою уникнути відповідальності, крім того, існує ризик передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України - незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, таризик передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжувати кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Крім того, обвинувачена перебувала у міжнародному розшуку.
З огляду на ст.178 КПК України, при вирішенні питання про продовження дії запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.
Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).
Відповідно до вимог ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.
В той же час, суд вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено, що встановлені при обранні та продовженні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики, передбачені ст. 177 КПК України, котрі не зменшились та продовжують існувати і на даний час, а інший, більш м`який запобіжний захід, є недостатнім для запобігання вказаним ризикам, встановленим ст.177 КПК України, та не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченої, де в рамках кримінального провадження за обвинуваченням останньої у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 149 КК України.
За таких обставин, суд приходить до висновку про обгрунтованість клопотання прокурора та продовження обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 331, 508, 615, 616 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.3 ст. 149 КК України задовольнити.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою продовжити, з утриманням в ДУ "Харківський слідчий ізолятор", строком на 60 днів, починаючи з 09 год. 30 хв. 08 квітня 2022 року по 09 год. 30 хв. 06 червня 2022 року.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Слідча суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1