Справа № 346/2939/22
Провадження № 1-в/346/197/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, у складі головуючого-судді ОСОБА_1 , секретарка судових засідань: ОСОБА_2 , за участю: прокурорки ОСОБА_3 , а також представника Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)»: ОСОБА_4 та засудженого: ОСОБА_5 і його захисника: ОСОБА_6 , які приймали участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні, у залі судових засідань Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, подання начальника Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)»: ОСОБА_7 про заміну ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; громадянина України; місце народження: с.Вишгородок Лановецького району, Тернопільської області; місце проживання: АДРЕСА_1 ) невідбутої частини покарання більш м`яким,
по кримінальному провадженню № 0000201, в якому ОСОБА_5 вироком Лановецького районного суду Тернопільської області від 28 грудня 2015 року, який набрав законної сили 28 січня 2016 року, визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого частиною 1 статті 115 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років 6 місяців, та ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 10.06.2016 року на підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано у строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення з 22.07.2015 року по 28.01.2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі,
в с т а н о в и в :
Начальник Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)»: ОСОБА_8 , звернувся до суду із вказаним поданням, до якого додав матеріали особової справи засудженого (а.с.1-8 частина І, а.с.1-197 частина ІІ).
Позиції учасників провадження.
Аргументи представника колонії. Вироком суду, який набрав законної сили, засудженого визнано винним у вчиненні особливо тяжкого злочину та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років 6 місяців. Але, засуджений вже відбув більше двох третин строку покарання, призначеного йому судом та став на шлях виправлення. Тому, невідбуту засудженим частину покарання у виді позбавлення волі, що складає 1 рік 9 місяці 5 днів, можна замінити більш м`яким покаранням у виді обмеження волі.
Позиція засудженого і його захисника. Підтримав представника колонії та просить замінити невідбуту ним частину покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді обмеження волі.
Аргументи прокурора. Не заперечив щодо вказаного клопотання.
Оцінка суду.
Частина 2 статті 50 КК України передбачає, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами.
Разом з цим, частиною 1 статті 82 КК України встановлено, що особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
Проте частиною 3 і пунктом 3 частини 4 статті 82 КК України уточнюється, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення, а також за умови (якщо засуджений відбуває покарання за вчинений умисний тяжкий злочин), що засуджений фактично відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
Вироком Лановецького району Тернопільської області від 28 грудня 2015 року (який набрав законної сили 28 січня 2016 року) засудженого ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України та призначено покарання у виді 9 років 6 місяців позбавлення волі. При цьому ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 10 червня 2016 року зараховано йому строк попереднього ув`язнення в строк призначеного покарання з 22 липня 2015 року по 28 січня 2016 року у відповідності до ч.5 ст. 72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідають два дні позбавлення волі (а.с. 21-25,41 частини І особової справи засудженого).
І наразі, засуджений ОСОБА_5 продовжує відбувати призначене йому покарання у виді позбавлення волі, і фактично він вже відбув більше двох третин призначеного йому строку покарання (6 років і 4 місяці).
При цьому суд відзначає, що в силу положень частини 1 статті 115 і частини 5 статті 12 КК України та з урахуванням змісту зазначеного вироку, покарання було призначено засудженому саме за вчинення ним умисного особливо тяжкого злочину, яким є злочин, передбачений частиною 1 статті 115 КК України.
Тому суд погоджується з учасниками провадження у тому, що колонією доведений факт того, що засуджений ОСОБА_5 дійсно фактично відбув вже більше двох третин строку покарання, призначеного йому судом, за вчинений ним умисний особливо тяжкий злочин.
Як вже вказувалось судом вище, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Через, що суд враховує і положення частини 1 статті 6 Кримінально-виконавчого кодексу України за якими, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. При цьому суд відзначає, що з огляду на положення частини 3 статті 6 КВК України, основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
І тому суд відзначає, що з часу знаходження в місцях позбавлення волі, засуджений:
- 06 липня 2020 року йому було оголошено одне заохочення у вигляді подяки (а.с.132 частина ІІ особової справи засудженого);
- 11 червня 2021 року допустив одне порушення режиму відбування покарання, за яке до нього було застосовано стягнення у виді попередження, але воно в силу положень частини 14 статті 134 КВК, вже є погашеним (а.с.158 частина ІІ особової справи засудженого);
- з 19 серпня 2021 року виявив бажання приймати участь у програмі диференційованого виховного впливу «підготовка до звільнення» (а.с. 174 частина ІІ особової справи засудженого);
- з 18 березня 2022 року ОСОБА_5 був зарахований у робочу бригаду 4-х засуджених для виконання робіт з благоустрою установи, поліпшення житлово-побутових умов, без оплати праці (а.с.184 частина ІІ особової справи засудженого);
- 04 квітня 2022 року йому було оголошено одне заохочення у вигляді подяки (а.с.187 частина ІІ особової справи засудженого);
- з 04 липня 2022 року, з ним укладено цивільно-правовий договір на виконання робіт та послуг, за яким, він відпрацював з оплатою праці у липні - 10 днів, а у серпні 2022 року - 23 дні, і виконані ним роботі були прийняті за актом (а.с.54,56,57 частина ІІ особової справи засудженого);
- за змістом характеристики засудженого, затвердженої начальником колонії 07 липня 2022 року, засуджений дбайливо ставиться до майна установи та предметів, яким користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд та використовує за призначенням; санітарно-гігієнічних норм дотримується; дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом, із засудженими не конфліктний; приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу (а.с.2 судової справи).
Також суд враховує, що засуджений безпосередньо у судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину визнав, як визнавав її і під час розгляду судом обвинувального акту (а.с.26-30 частина І особової справи засудженого).
Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини на підставі наданих йому колонією доказів, у їх сукупності, суд констатує, що колонією доведено те, що засуджений дійсно проходить процес позитивних змін, які вже відбуваються в його особистості та вже створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, і своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, він довів, що вже став на шлях виправлення.
І тому суд може вирішити питання щодо заміни невідбутої засудженим ОСОБА_5 частини покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі, по суті.

Як вже вказувалось, в силу положень частини 1 статті 82 КК України, більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
Згідно з частиною 2 статті 61 КК України обмеження волі, як більш м`яке у порівнянні з позбавленням волі, покарання може бути призначено на строк від 1 до 5 років. А строк невідбутої засудженим частини покарання у виді позбавлення волі складає 1 рік 9 місяців 5 днів.

Таким чином, з огляду на встановлені судом обставини, суд погоджується із тим, що ОСОБА_5 слід замінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік 9 місяців 5 днів, на більш м`яке покарання у виді обмеження волі, на той же строк.

Тож керуючись статтями 1-33,84-99,321,342-372,392-395,532-539 КПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Подання начальника Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)»: ОСОБА_7 про заміну ОСОБА_5 невідбутої частини покарання більш м`яким - задовольнити.
Замінити ОСОБА_5 невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік 9 (дев`ять) місяців 5 (п`ять) днів на більш м`яке покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 9 (дев`ять) місяців 5 (п`ять) днів.
Направити ОСОБА_5 до місця відбування покарання у виді обмеження волі у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі, під вартою. Звільнити його з-під варти по прибуттю до місця відбування покарання у виді обмеження волі.
Зарахувати ОСОБА_5 у строк не відбутої частини покарання у виді обмеження волі (1 рік 9 місяців 5 днів), час відбуття ним покарання у виді позбавлення волі (із дня постановлення цієї ухвали - з 12.10.2022 року по день набрання нею законної сили), а також час перебування ним під вартою (з дня взяття його під варту для направлення з місця позбавлення волі по день прибуття у місце відбування покарання у виді обмеження волі), рахуючи один день позбавлення волі та один день перебування під вартою, за один день обмеження волі.
Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. А у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_1