Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа №279/839/21
Провадження №1-кп/279/174/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2022 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Коростені кримінальне провадження №0000840 від 21.10.2020 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Новоград-Волинський Житомирської області, громадянка України, з середньою-технічною освітою, одруженої, на утриманні має трьох дітей, не працюючої раніше судимої: 08.02.2019 Новоград-Волинським міським судом Житомирської області за ст.ст. ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі та 12.03.2010 на основі ст.75 КК України від відбування покарання звільнена| з іспитовим строком 1 рік; 17.11.2020 Коростенським міськрайонним судом Житомирської області засуджена за ч.1 ст.309 КК до штрафу у сумі 850 грн., ст.ст. 71, 72 КК - до 1 р. 6 міс. п/в, штраф 850 грн., зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачена ОСОБА_4 , будучи раніше судимою, на шлях виправлення не стала, належних висновків для себе не зробила та вчинила новий умисний злочин за наступних обставин: 20 жовтня 2020 року, ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу з метою подальшого його збуту засудженому, який відбуває покарання в державній установі «Коростенська виправна колонія (№71)» (далі ДУ «КВК (№71))», що розташована за адресою: Житомирська область, м.Коростень, вул.Білокоровицьке Шосе, 4, у невстановленої слідством особи, незаконно придбала - отримала полімерний пакунок із наркотичним засобом - метадон (фенадон). Реалізуючи свій злочинний умисел, з метою приховання злочину, незаконно придбаний заздалегідь підготовлений згорток з наркотичним засобом ОСОБА_4 в подальшому замаскувала, а саме: помістивши пакунок з наркотичним засобом - метадон (фенадон), на зберігання, всередину плетінки «МАК МІНІ», яку помістила до поліетиленового пакету разом з іншими продуктами харчування, тобто підготувала передачу засудженому ОСОБА_6 20 жовтня 2020 року, близько 12 години, ОСОБА_4 , з метою збуту наркотичного засобу - метадон (фенадон) на територію ДУ«КВК (№71)», незаконно зберігаючи при собі наркотичний засіб, виконуючи в телефонній розмові вказівки засудженого, взявши вказану передачу, скориставшись послугами таксі прослідувала до території ДУ «КВК (№71)», тим самим незаконно перевезла наркотичний засіб. Цього ж дня, близько 13 години 30 хвилин ОСОБА_4 , зберігаючи прй собі наркотичний засіб - метадон, пройшла на заборонену охороняєму територію установи, а саме: в кімнату прийому, огляду посилок та передач, що розташована на території ДУ «КВК (№71)», з метою передачі поліетиленового пакету засудженому. В даній кімнаті працівниками установи, під час догляду вмісту передачі засудженому всередині плетінки «МАК МІНІ» було виявлено полімерний згорток із кристалічною речовиною білого кольору. В подальшому, співробітниками колонії було викликано слідчо-оперативну групу Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області, якою період часу з 16 год. 08 хв. по 17 год. 17 хв. 20 жовтня 2020 року, під час проведення огляду місця події, а саме: в кімнаті прийому, огляду посилок та передач, що розташована на території ДУ «КВК (№71)» при огляді було виявлено та вилучено прозорий полімерний пакунок із вмістом двох полімерних згортків білого кольору з кристалічною речовиною білого кольору, які згідно висновку експерта №9-2X1246 від 11.11.2020 року містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон. Маса метадону представлених речовинах становить: 0,1120г, 0,1095 г. Загальна маса наркотичного засобу - метадон, становить 0,2215г. Відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 77) від 06.05.2000 (із змінами та доповненнями) (ТАБЛИЦЯ II, список №1) метадок віднесений до наркотичного засобу, обіг якого обмежено. Згідно висновку експерта №СЕ-19-20/37842-Б від 24.12.2020 генетичні ознаки клітин, виявлених у змивах вилучених при проведенні огляду місця події, збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Своїми умисними діями, які виразилися у незаконному придбанні, перевезенні, зберіганні з метою збуту наркотичних засобів, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.309 КК України, передачі цих речовин у місця позбавлення волі ОСОБА_4 вчинила злочин, передбачений ч.2 ст.307 КК України. Відповідно до ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи ОСОБА_4 , якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Обвинувачена ОСОБА_4 , в судовому засіданні не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, свою вину по обвинуваченню за кримінальними правопорушеннями передбаченим ч.2 ст.307 КК України визнала повністю та підтвердила зазначені в обвинувальному акті фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, пояснила, що напередодні планування передачі свєму чоловіку ОСОБА_6 , який відбуває покарання в ДУ Коростенська ВК №71, їй подзвонив незнайомий чоловік і попросив передати одночасно і передачу засудженому ОСОБА_7 , особисто якого вона ніколи не бачила і не знала. Після того, як вона погодилась зустрілась з незнайомцем на вокзалі, він передав їй пакунок для ОСОБА_7 . Вже при огляді пакунку зрозуміла, що там присутній наркотичний засіб, однак передачу всеж таки передала, тому що пообіцяла. Ніяких грошових винагород не отримувала. На пункті пропуску передачу для ОСОБА_7 було оглянуто працівниками установи і знайдено заборонений наркотичний засіб. У скоєному щиро розкаюється, вказала на те, що зробила для себе висновки, обіцяє в майбутньому подібного не вчиняти. При призначенні міри покарання просила суворо не карати, також враховувати її стан здоров`я, хворіє на туберкульоз та перебування на її утриманні трьох неповнолітніх дітей.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні суду пояснив, що він працює черговим помічником начальника Державної установи Коростенська ВК №71, 20.10.2020 року перебував на службі, о 13-30 год. йому поступило повідомлення по радіозв`язку від співробітника, який знаходився на посту, в кімнаті прийнятті, видачі посилок про те, що в посилці, яку передавала ОСОБА_4 своєму чоловіку, який відбуває покарання в ДУ Коростенська ВК №71, в хлібобулочному виробі булочка з маком було приховано пакунок з кристалоподібною речовиною, ззовні схожою на метадон. Після огляду він повідомив керівництво, поліцію, приїхали працівники поліції оглядали дану передачу.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що він працює старшим оперуповноваженим оперативного відділу Державної установи Коростенська ВК №71. До нього надійшла оперативна інформація про те, що на ім`я засудженого ОСОБА_7 буде передаватися передача харчова, в якій можуть бути приховані наркотичні речовини. 20.10.2020 року близько 14-00 години, йому повідомили, що в передачі на ім`я ОСОБА_7 було знайдено разом з іншими продуктами харчування в булочці з маком поліетиленовий пакунок з невідомою речовиною. Він одразу прибув на місце події, повідомив керівництво. Вказана передача була оглянута. Особою, яка передавала передачу була ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що він працює фахівцем по виконанню рішень в Державній установі Коростенська ВК №71, був присутнім в якості понятого під час проведення слідчої дії огляду місця події, під час вилучення в виробах з маком невідомої речовини в передачі, яку передавала ОСОБА_4 . Працівники поліції в його присутності оглядали поліетиленовий пакунок, все зафіксували документально, опечатали. Окрім нього був запрошений ще один понятий, були присутні працівники установи ДУ «КВК (№71)» і працівники поліції, зауважень не було.

Свідок ОСОБА_7 суду показав, що йому передзвонив знайомий ОСОБА_11 , що бажає передати йому посилку, і для цього йому треба знайти когось, кому можуть передати передачу. Він таку особу знайшов - це був засуджений ОСОБА_12 , якому мала передавати передачу його дружина ОСОБА_4 . Передачу передали, що було в передачі він не знав, про те, що в пакунку будуть наркотичні засоби не знав. ОСОБА_4 ще мала передавати передачу своєму чоловікові, не усвідомлював того, що у здобі будуть наркотичні засоби.

Свідок ОСОБА_6 суду показав, що знав про те, що його дружина планувала передати йому передачу і він її отримав. Крім того, він попросив дружину на прохання знайомого передати передачу і ОСОБА_7 , про те, що в цій передачі можуть бути наркотичні засоби нічого не знав.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просив суд врахувати пом`якшуючі обставини, а саме: щире каяття обвинуваченої, сприяння розкриттю кримінального правопорушення, те що остання добровільно давала зразки букального епітелію для проведення експертизи, те що ОСОБА_4 має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, двоє з яких малолітні, має хворобу з діагнозом туберкульоз легенів та призначити їй покарання із застосуванням ст.69 КК України та на підставі ст.75,КК України, звільнити її від кримінальної відповідальності, встановивши їй іспитовий строк.
Вина ОСОБА_4 крім визнання себе винною повністю, у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення підтверджується поясненнями обвинуваченої, які відповідають фактичним обставинам справи і ніким з учасників судового розгляду не оспорюються, показаннями свідків. За клопотанням учасників кримінального провадження судом було визнано недоцільним дослідження інших доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України є доведеною поза розумним сумнівом, а дії обвинуваченої органом досудового розслідування правильно кваліфіковано за ч.2 ст.307 КК України, як незаконне придбання, перевезення, зберігання з метою збуту наркотичних засобів, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.309 КК України, передача цих речовин у місця позбавлення волі, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст.17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні у справі «Коробов проти України» від 21.10.2011 року.
Злочин, передбачений ч.2 ст. 307 КК України вчинений обвинуваченою ОСОБА_4 згідно з ч.5 ст.12 КК України, відповідно до класифікації кримінальних правопорушень є тяжким злочином.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст.65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
ОСОБА_4 вину визнала повністю, у скоєному щиро розкаялась, активно сприяла розкриттю злочину - ці обставини відповідно до ст.66 КК України суд визнає такими, що пом`якшують її покарання.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.67 КК України є рецидив злочинів.
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
За змістом ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Перелік обставин, які пом`якшують покарання, визначений ч.1 ст.66 КК України. При цьому ч.2 ст.66 КК України встановлено, що при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.
Беручи до уваги наявність двох і більше обставин, що пом`якшують покарання, а саме: визнання вини, щире каяття, яке передбачає, крім визнання факту скоєння злочинних дій, а ще і відверте, а не уявне визнання своєї провини в скоєному злочині, щирий жаль із приводу цього та осуд своєї поведінки і визнання негативних наслідків злочину, саме такий висновок зробив ВС в постанові №166/1065/18 з приводу щирого каяття, і обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні щиро розкаялась, те що за місцем проживання обвинуваченої ОСОБА_13 скарг, зауважень щодо поведінки останньої не надходило, стан її здоров`я, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, двоє з яких є малолітніми, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченої можливе у більш короткий строк, ніж передбачено санкцією ч.2 ст.307 КК України.
Вищезазначені обставини, які пом`якшують покарання, із урахуванням наведених даних про особу обвинуваченої, слід визнати такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і дають суду підстави для застосування до ОСОБА_4 положень ч.1 ст.69 КК України та призначення їй покарання нижчого від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.2 ст.307 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 років, що на переконання суду буде співмірним протиправному діянню, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових злочинів і не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.
Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Ця функція потребує врахування та оцінки конкретних обставин провадження, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, і за змістом якої суд може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, суд, урахувавши тяжкість злочину, особу винного та інші обставини провадження, дійде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Так, згідно з вимогами ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення та запобігання вчиненню інших злочинів, враховуючи наявність пом`якшуючих покарання обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах нагляду за нею та постійного контролю за її поведінкою з боку уповноваженого органу з питань пробації, та вважає за необхідне призначити їй покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України, звільнивши її від відбування покарання з випробуванням - встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. Одночасно, при визначенні тривалості іспитового строку суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, вид і строк призначеного покарання, обставини, що характеризують особу обвинуваченої, та вважає за необхідне встановити його строком на 3 роки.
При вирішенні питання щодо застосування додаткового покарання суд приходить до наступних висновків.
Згідно ч.2 ст.59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього кодексу.
Водночас, відповідно до вимог п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року (із змінами і доповненннями), якщо додаткове покарання у виді конфіскації майна за санкцією статті є обов`язковим, то у разі прийняття рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням воно не застосовується, оскільки ст.77 КК України передбачено вичерпний перелік додаткових покарань, що можуть бути призначені у такому випадку, серед яких конфіскація майна відсутня.
За наведених обставин, суд не вбачає підстав при застосуванні ст.75 КК України призначати додаткове покарання у виді конфіскації майна, передбаченої санкцією ч.2 ст.307 КК України.
Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винної, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
З обвинуваченої ОСОБА_4 підлягають стягненню витрати за проведення судових експертиз відповідно до ст.124 КПК України.
В порядку ч.4 ст.174 КПК України підлягає вирішенню питання про скасування арешту майна, накладеного під час досудового розслідування.
В даному кримінальному провадженні до ОСОБА_4 запобіжні заходи не застосовувались.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватою в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України і призначити їй покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк на 3 (три) роки.

Відповідно до п.1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 : 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнути з ОСОБА_4 витрати, пов`язані із залученням експертів в розмірі 5892,72 грн. на користь держави.
Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21.10.2020 року, а саме: на прозорий пакувальний матеріал, який упаковано до спецпакету SUD 1028116, два полімерних згортки з кристалічною речовиною білого кольору, який упаковано до спец пакету SUD2031864 - скасувати.
Речові докази у кримінальному провадженні:
-два полімерних згортки з кристалічною речовиною білого кольору, які упаковано до спец, пакету SUD2031864, що передано під відповідальні зберігання до Камери схову речових доказів при ГУНП з Житомирській області - знищити;
- прозорий пакувальний матеріал, який упаковано до спец, пакету SUD1028116, що передано під відповідальне зберігання до Камери схову речових доказів при Коростенському РУП ГУНП в Житомирській області- знищити ;
-мобільний телефон марки «Самсунг» темно-зеленого кольору з сім - карткою оператора стільникового зв`язку ТОВ «Лайфселл», упакований до паперового конверту №4, що передано під відповідальне зберігання під зберігальну розписку ОСОБА_4 - залишити у власності ОСОБА_4 ;
-змиви, які зроблені на марлевий тампон з пакувального матеріалу двох згортків з кристалічною речовиною упаковані в паперовії конверти №1,2,3, що зберігаються при матеріалах кримінального провадження - знищити.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.
Суддя ОСОБА_1
копія згідно з оригіналом