ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/6282/20

Номер провадження 1-кп/495/24/2022

04 липня 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого - одноособово судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР № 0001357 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шабо, Білгород-Дністровського району, Одеської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого: за ч. 1 ст.185, ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_3 , скоїв кримінальні правопорушення при наступних обставинах: будучи особою раніше судимою, Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області, за ч. 1 ст.185, ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, а також те, що обвинувачений ОСОБА_3 , Жовтневим ВП ГУНП України в Миколаївській області, було повідомлено про підозру у вчинені злочинів передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, ч. 2 ст. 190 КК України, і маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та знов повторно, умисно з корисливих мотивів вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин: 17.08.2020 року о 12 годині, точний час в ході проведенні досудового розслідування встановити не надалось можливим, обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи на міні ринку, який розташований по вул. Торговій в смт Сергіївка Білгород-Дністровського району Одеської області, більш точну адресу в ході проведення досудового розслідування встановити не надалось можливим, побачив потерпілого ОСОБА_5 , у якого почав просити грошові кошти, на, що потерпілий ОСОБА_5 , повідомив обвинуваченому ОСОБА_3 , що будь яких грошових коштів він йому не дасть та попрямував в магазину «Продукти», який знаходиться по вул. Торговій в смт Сергіївка в м. Білгород-Дністровський. Під час розмови обвинувачений ОСОБА_3 , побачив, що в зовнішньому кармані сорочки потерпілого ОСОБА_5 мається мобільний телефон і у обвинуваченого ОСОБА_3 , виник прямий умисел на відкрите викрадення мобільного телефону.

Після чого обвинувачений ОСОБА_3 , по прямував в слід за потерпілим ОСОБА_5 , який вже знаходився в приміщення вище вказаного магазину, де обвинувачений ОСОБА_3 , реалізуючи свій намір на відкрите викрадення чужого майна в корисливих мотивів, знаючи і розуміючи, що його дії будуть помічені потерпілим, витягнув з зовнішнього карману сорочки потерпілого ОСОБА_5 , мобільний телефон марки «SAMSUNG Е-1202» вартістю 200 гривень, в якому була встановлена сім картка оператора «Київстар» на якої не було грошових коштів, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 , матеріальний збиток на суму 250 гривень. Після чого, обвинувачений ОСОБА_3 , разом з викраденим майном з місця події зник та викраденим розпорядився за власним розсудом.

Обвинувачений ОСОБА_3 , винним себе визнав у повному обсязі, зазначив, що матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_5 , виплатив.

Потерпілий ОСОБА_5 , подав до суду заяву, відповідно до якої зазначив, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 не має. Просив суд, міру покарання визначити на розсуд суду. Також в заяві просив суд розглядати справу за його відсутності.

Прокурор ОСОБА_4 , в судовому засіданні призначити обвинуваченому міру покарання у вигляді 4 роки позбавлення полі, покарання замінити на підставі ст. 75 КК України, встановивши обвинуваченому ОСОБА_3 , іспитовий строк на два роки.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 , відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 , пояснив що перебуваючи на міні ринку, який розташований по вул. Торговій в смт Сергіївка Білгород-Дністровського району Одеської області, побачив потерпілого ОСОБА_5 , у якого почав просити грошові кошти, на, що потерпілий ОСОБА_5 повідомив йому, що будь яких грошових коштів він йому не дасть та попрямував до магазину «Продукти», який знаходиться по вул. Торговій в смт. Сергіївка в м. Білгород-Дністровський. Під час розмови він, побачив, що в зовнішньому кармані сорочки потерпілого ОСОБА_5 , мається мобільний телефон і у нього, виник прямий умисел на відкрите викрадення мобільного телефону.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення та кваліфікує його за ч. 2 ст. 186 КК України грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або вчинений повторно, або за попередньою змовою групою осіб.
Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , є його щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 , кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, посередню характеристику за місцем мешкання, схильність до вживання спиртних напоїв, у лікаря нарколога, та лікаря психіатра на обліку не перебуває, його вік, стан здоров`я те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних злочинів, його щире каяття в скоєному.

Враховуючи викладене та те, що обвинувачений ОСОБА_3 , щиро розкаявся у скоєному те, що він має постійне місце проживання на території Білгород-Дністровського району Одеської області, суд вважає недоцільним призначити покарання у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України.

Суд приходить до переконання, що саме таке покарання для обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідає вимогам справедливості при застосуванні покарання і відображує співмірність злочину та кари і тільки таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Речові докази:

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 , на користь держави судові витрати за проведення судової-товарознавчої експертизи, вартістю 1307 грн., 52 коп., проведеної Одеським науково-дослідницьким експертно-дослідницьким центром МВС України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 , не обирався.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 369, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у виді 4 року позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не обирався.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 , на користь держави судові витрати за проведення судової-товарознавчої експертизи, вартістю 1307 грн., 52 коп., проведеної Одеським науково-дослідницьким експертно-дослідницьким центром МВС України.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1