Справа № 592/5630/22
Провадження № 1-кп/592/430/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2022 року м.Суми

Ковпаківський районний суд міста Суми в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , представника потерпілих адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Ковпаківського районного суду м. Суми клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000102 від 04.07.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст.286-1 КК України,-
встановив:
До Ковпаківського районного суду м.Суми від прокурора Сумської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_3 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000102 від 04.07.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.3 ст.286-1 КК України.
Прокурором подано клопотання про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені п.п.1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України. ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, санкцією ч.3 ст.286-1 КК України передбачено покарання до 10 років позбавлення волі, тому обвинувачений може ухилитися від суду. ОСОБА_7 може протиправно впливати на потерпілих, свідків, експертів у кримінальному провадженні, що перешкодить повному, всебічному розгляду кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Підстави для визначення застави у кримінальному провадженні відсутні. Прокурор зазначила про складання відносно ОСОБА_7 протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП та винесення постанови за ст.126 КУпАП при керуванні останнім транспортним засобом без прав з ознаками алкогольного сп`яніння у лютому 2022 року.
При вирішення клопотання прокурора потерпіла ОСОБА_5 , представник потерпілих адвокат ОСОБА_6 покладалися на розсуд суду.
Обвинувачений ОСОБА_7 , його захисник заперечували проти застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просили суд застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема, домашній арешт в нічний час, оскільки прокурором не доведені ризики, які зазначені в клопотанні. ОСОБА_7 перебуває на військовій службі за контрактом, раніше не судимий, має постійне місце проживання.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу (частина 1); запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (пункт 4 ч.2 ст.183 КПК України).
Прокурор посилається на докази щодо обгрунтованості обвинувачення ОСОБА_7 , здобуті під час досудового розслідування.
Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України судом встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п.1,3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, які на цей час не зменшилися і не перестали існувати. ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину в стані алкогольного сп`яніння, який призвів до загибелі людини молодого віку ОСОБА_8 , якому на день загибелі лише виповнилося 19 років. Тому, суд приходить до висновку, що обвинувачений може переховуватися від суду, зважаючи на тяжкість покарання, яке йому загрожує. Оскільки він є військовослужбовцем певної військової частини, у разі зміни місця дислокації військової частини, ОСОБА_7 не зможе перебувати за місцем свого постійного проживання в м.Охтирка, також може приймати безпосередню участь у військових діях, і не буде мати можливості приймати участь в судовому розгляді кримінального провадження, що буде перешкоджати розгляду кримінального провадження в розумні строки. Розгляд кримінального провадження ще не розпочатий судом, тому не виключається можливість впливу обвинуваченого на потерпілих, свідків, експертів в кримінальному провадженні.
Судом враховано репутацію ОСОБА_7 , який раніше не судимий, є військовослужбовцем за контрактом. ОСОБА_7 в 2013 році був позбавлений права керування транспортними засобами і на час вчинення інкримінуємого кримінального правопорушення не мав прав на керування транспортним засобом. Відносно обвинуваченого в лютому 2022 року був складений протокол за ч.1 ст.130 КУпАП, але у зв`язку з військовими діями, призупиненням діяльності Охтирського міськрайонного суду Сумської області, відсутні відомості про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Встановлені ризики на даній стадії судового розгляду, з врахуванням особи обвинуваченого, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Більш м`які запобіжні заходи, враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України з урахуванням особи обвинуваченого будуть недостатні для запобігання встановленим ризикам, тому суд вважає необхідним застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини, розмір застави не визначається.
З викладених підстав, суд вважає необхідним застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на 60 днів по 29 жовтня 2022 року включно.
Керуючись ст.ст.177, 182-184, 314-316 КПК України,-
ПОСТАНОВИВ:
Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.
Термін дії ухвали закінчується 29.10.2022 року о 24год.
Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_7 , надіслати в ДУ «Сумський СІЗО", захиснику.
Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м.Суми протягом семи днів з дня її оголошення, а ОСОБА_7 в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1