УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року

м. Харків

справа № 638/6083/22
провадження № 1-кс/638/1091/22

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі слідчого судді ОСОБА_1 , вивчивши матеріали клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за № 0000217 від 26 жовтня 2022 року, за ознаками складу злочину, передбаченого частиною першою статті 364, частиною першою статті 246, частиною четвертою статті 358 КК України,

у с т а н о в и в:

01 листопада 2022 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000217 від 26 жовтня 2022 року, за ознаками складу злочину, передбаченого частиною першою статті 364, частиною першою статті 246, частиною четвертою статті 358 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що у провадженні СВ Харківського районного управління поліції № 3 ГУ НП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000217 від 26 жовтня 2022 року, за ознаками складу злочину, передбаченого частиною першою статті 364, частиною першою статті 246, частиною четвертою статті 358 КК України.

Так, 31 жовтня 2022 року надійшла заява до Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області, про те, що в період 2022 року невстановлені посадові особи, зловживаючи службовим становищем, здійснили вирубку лісопаркової зони та незаконне будівництво на території Шевченківського району м. Харкова, а саме на ділянці по вул. Комітетській, 10 до Харківського шосе, 1.

Прокурор вважає, що використання завідомо підроблених документів щодо наявності на земельній ділянці з кадастровим номером :16:013:0113 по вул. Комітетській, 10, з метою отримання в оренду земельної ділянки процедурою земельних торгів, площею 0,4803 га, свідчать про навність достатніх підстав вбачати в діях службових осіб КТ «КОНЦЕРН «РАЙСКИЙ УГОЛОК» та ОСОБА_3 ознаки кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 358 КК України.

В ході досудового слідства було встановлено, що 31 жовтня 2022 року надійшла заява про те, що невстановлені особи на ділянці місцевості за адресою: м. Харків, вул. Комітетська, 10, кадастровий номер 0:16:013:0113 проводиться незаконне будівництво та відбулась вирубка дерев у лісопарковій зоні. В ході огляду місця події було встановлено, що дійсно вбачається спил дерев різного діаметру, а також частково залитий фундамент та котлован довжиною 2.5 метри. Крім того, поряд з фундаментом знаходиться автомобіль N3 Mercedes-Benz fctros 2636B, державний номерний знак НОМЕР_1 , для приготування та транспортування цементу.

В ході огляду місця події проведеному 31 жовтня 2022 року на ділянці по вул. Комітетській, 10 до Харківського шосе, 1 в м. Харкові, були виявлені та вилучені протокол перевірки технічного стану транспортного засобу № 00869-02850-21 від 13 серпня 2022 року на автомобіль N3 Mercedes-Benz fctros 2636B, державний номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво на реєстрацію транспортного засобу автомобіль N3 Mercedes-Benz fctros 2636B, державний номерний знак НОМЕР_1 , на ОСОБА_4 , поліс № ЕР -205263498 на автомобіль N3 Mercedes-Benz fctros 2636B, державний номерний знак НОМЕР_1 на 1 арк., повідомлення про дорожньо транспортну пригоду на 2 арк., інструкція про дорожньо-транспортну пригоду на 1 арк., товарно - транспортна накладна № 8198 від 31.0.2022 на автомобіль державний номерний знак НОМЕР_2 , автоперевезеня, водій ОСОБА_5 , зв`язку ключів у кількості 3 шт., автомобіль N3 Mercedes-Benz fctros 2636B, спеціальний вантажний, номер шасі № НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_1 .

Земельна ділянка за адресою: м. Харків, вул. Комітетська, 10, кадастровий номер 0:16:013:0113, загальною площею 0,4803 га, відповідно до договору оренди від 03 листопада 2008 року надана Харківською міською радою, в особі ОСОБА_6 , ОСОБА_3 у користування строком на 50 років.

Однак в ході вивчення документів, які має ОСОБА_3 , органом досудового розслідування не встановлено жодних дозволів на проведення будівельних робіт в лісопарковій зон.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_7 пояснив, що здійснює підрядні роботи з будівництва вже на протязі 10 років. Приблизно 5 років назад, він взяв в ОСОБА_8 в оренду автомобіль N3 Mercedes-Benz fctros 2636B, спеціальний вантажний, номер шасі № НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_1 для власних потреб. 30 жовтня 2022 року від раніше невідомого чоловіка на ім`я ОСОБА_9 він отримав замовлення на проведення будівельних робіт, а саме, на залиття фундаменту на ділянці по вул. Комітетській, 10 до АДРЕСА_1 . 31 жовтня 2022 року він прибув на вищевказану ділянку для виконання робіт на автомобілі N3 Mercedes-Benz fctros 2636B, спеціальний вантажний, номер шасі № НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_1 , яким він користується на праві оренди, та який належить ОСОБА_8 . Кому саме належить ділянка місцевості по вул. Комітетській, 10 до АДРЕСА_1 йому невідомо.

За наведених обставин, прокурор вважає, що виникла необхідність в накладенні арешту шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди, стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження, здійснювати будівельні роботи, змінювати стан земельної ділянки, оскільки незастосування цього заходу перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути відчужене чи пошкоджене шляхом знищення, або реконструювання, а крім того вищезазначене майно є предметом та доказом злочину, оскільки у разі неприйняття вищезазначеного заходу можуть бути вжиті заходи та вчинені дії направленні на його знищення, що істотно може ускладнити або взагалі унеможливити встановлення об`єктивної істини у кримінальному проваджені, призначення та проведення необхідних судових експертиз, зумовить труднощі чи неможливість виконання рішень суду в частині забезпечення цивільного позову чи перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути відчужене чи пошкоджене шляхом знищення, розібрання або реконструювання, а, окрім того, вищезазначене майно є предметом та доказом злочину.

Враховуючи вищевикладене, прокурор просить накласти арешт арешт на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер 0:16:013:0113, загальною площею 0,4803 га, шляхом заборони вчиняти будь - які стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження, здійснювати будівельні роботи, змінювати стан земельної ділянки, тому що незастосування цього заходу, перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути відчужене чи пошкоджене шляхом знищення або реконструювання. Розглянути це клопотання за відсутності особи, у володінні якої знаходиться така інформація з метою унеможливлення завчасного знищення або переховування вищезазначеної інформації.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, доходить таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (частини друга статті 131 КПК України).

Частиною першою статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини другої статті 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява № 47148/99, рішення від 22 лютого 2005 року, остаточне рішення від 22 травня 2005 року) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Відповідно до частини п`ятої статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України», де зазначається«Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Згідно положень статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі «Лемуан проти Франції», від 22 вересня 1994 року та «Кушоглу проти Болгарії» від 10 травня 2007 року).

Суд також зауважує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. Рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. Рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Статтею 759 ЦК України визначено, що договір найму (оренда) - це домовленість двох сторін, за якою наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Договір найму (оренди) вважається укладеним з моменту передання укладення договору, за яким майно передається у тимчасове користування (реальний договір), або коли майно буде передане у тимчасове користування після укладення договору (консенсуальний договір).

За договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату (частина перша статті 792 ЦК України).

В обгрунтування доводів клопотання прокурор зазначив, що вказана у клопотанні земельна ділянка надана у користування ОСОБА_3 на підставі договору оренди від 03 листопада 2008 року. Отже, земельна ділянка передана ОСОБА_3 у користування, а відтак вона є орендарем, тобто користувачем земельної ділянки, а не власником.

Однак у порушення пункту 3 частини другої статті 171 КПК України в клопотанні про арешт майна прокурором не зазначено хто саме є власником земельної ділянки (його процесуальний статус), а також документів, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.

Відсутність в клопотанні про арешт майна відомостей про власника (власників) майна, яке належить арештувати, зокрема його адреси та інших засобів зв`язку (офіційної електронної адреси, номерів телефонів), позбавляє суд можливості своєчасно та належним чином викликати у судове засідання власника майна відповідно до норм процесуального законодавства, повідомити його про дату, час та місце проведення судового засідання та розглянути клопотання у визначений законом строк.

Частиною другою статті 171 КПК України встановлено, що до клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Вивчивши матеріали клопотання судом також встановлено, що додана до клопотання постанова про визнання речовим доказом у резолютивній частині не містить відомостей про визнання зазначеної земельної ділянки речовим доказом. Крім того, у постанові про визнання речовим доказом та у прохальній частині клопотанні зазначено кадастровий номер земельної ділянки, на яку прокурор просить накласти арешт, як 0:16:013:0113, що не відповідає доданим до клопотання документам, якими прокурор обгрунтовує доводи клопотання, згідно з якими, кадастровий номер земельної ділянки :16:013:0113.

На підставі вищевикладеного слідчий суддя доходить висновку, що подано прокурором клопотання не відповідає вимогам статті 171 КПК України.

Згідно з частиною третьою статті 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні підлягає поверненню прокурору для усунення вказаних в ухвалі недоліків протягом сімдесяти двох годин з моменту отримання копії цієї ухвали.

Керуючись статтями 170-172 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000217 від 26 жовтня 2022 року, за ознаками складу злочину, передбаченого частиною першою статті 364, частиною першою статті 246, частиною четвертою статті 358 КК України - повернути прокурору для усунення недоліків, що зазначені у цій ухвалі, для усунення недоліків та приведення у відповідність з вимогами КПК України, протягом сімдесяти двох годин з моменту отримання копії даної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали складено 02 листопада 2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1