справа № 563/414/22
провадження № 1-кп/563/71/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.07.2022 року м. Корець

Корецький районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Корець кримінальне провадження №00000035 від 12 лютого 2022 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Повч Лугинського району Житомирської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не депутата, неодруженого, непрацюючого, неодноразово судимого:

- 07.09.2016 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців;

- 19.07.2017 року Брусилівським районним судом Житомирської області за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 (три) роки, на підставі ст.70 ч.4 КК України частину невідбутого покарання по вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.09.2016 та призначено остаточне покарання у вигляді 5 (п`ять) років позбавлення волі;

- 31.01.2018 року Коростишівським районним судом Житомирської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 4 (чотири) місяці;

- 07.05.2021 року Брусилівським районним судом Житомирської області за ч.1 ст.162 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень;

- 02.02.2022 року Брусилівським районним судом Житомирської області за ст.395 КК України до покарання у вигляді 1 (один) місяць арешту,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим за злочини проти власності, маючи не зняту та непогашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став, а вчинив новий умисний злочин проти власності за наступних обставин.

Так, 09.02.2022, близько 17 год., ОСОБА_4 , перебував у смт.Брусилів Брусилівської об`єднаної територіальної громади Житомирської області.

У вказаний час, день та місці ОСОБА_4 керуючись корисливим мотивом, з метою покращити своє матеріальне становище, вирішив здійснити крадіжку чужого майна з домоволодіння ОСОБА_5 , що розташоване по АДРЕСА_2 .

Так, 09.02.2022 року, близько 17 години, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю власника та інших осіб, підійшов до тильної сторони приміщенні літньої кухні, що на території подвір`я потерпілого ОСОБА_5 , що розташоване по АДРЕСА_2 , та, застосовуючи фізичну силу, зняв віконну раму, та через утворений отвір проник в середину вищевказаного приміщення, звідки таємно умисно, повторно шляхом демонтажу зняв та в подальшому викрав чавунні дверцята до груби розміром 25х15 см., вартістю 155 гривень 83 копійок, чавуні дверцята до груби розміром 23х16 см. вартістю 148 гривень 33 копійки, чавунну плиту до груби розміром 88х40 см. вартістю 682 гривні 50 копійок, чавунні дверцята до груби розміром 20х20 см. вартістю 135 гривень 67 копійок, каструлю алюмінієву для пароварки ємністю 4,5 літра вартістю 315 гривень 25 копійок, каструлю алюмінієву ємкістю 2 літри вартістю 59 гривень 75 копійок, каструлю алюмінієву ємкістю 1,5 літра вартістю 76 гривень 67 копійок, каструлю алюмінієву ємкістю 1,5 літра вартістю 90 гривень 75 копійок, каструлю алюмінієву ємкістю 1,5 літра вартістю 116 гривень 67 копійок, алюмінієві каструлі ємністю 10 літрів в кількості 2 штук, вартістю 237 гривень 67 копійок за одну каструлю, на загальну суму 475 гривень 34 копійки, чавунні сковорідки в кількості 2 штук, вартістю 450 гривень за одну сковорідку, на загальну суму 900 гривень, чавунні колосняки до груби вартістю 240 гривень та алюмінієву кришку до каструлі вартістю 14 гривень.

Після чого, продовжуючи свій протиправний умисел, направлений на викрадення чужого майна, ОСОБА_4 підійшов до тильної стіни приміщення бані, що розташоване по АДРЕСА_2 , та, застосовуючи фізичну силу, зняв віконну раму, та через утворений отвір проник в середину вищевказаного приміщення, звідки таємно умисно, повторно шляхом демонтажу зняв та в подальшому викрав чавунні дверцята до груби розміром 25х15 см. в кількості двох штук, вартістю 155 гривень 83 копійок за одні, на загальну суму 311 гривень 66 копійок, чавуні дверцята до груби розміром 23х16 см. вартістю 148 гривень 33 копійки, чавунні колосняки до груби в кількості 2 штук, вартістю 240 гривень за одні, на загальну суму 480 гривень, водяний змішувач виробництва СССР вартістю 320 гривень.

Після чого, ОСОБА_4 місце вчинення кримінального правопорушення залишив та розпорядився викраденим майном на власний розсуд чим завдав потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди у розмірі 4 670 (чотири тисячі шістсот сімдесят) гривень 75 копійок.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненому визнав повністю, підтвердивши обставини, які викладені в обвинувальному акті. У вчиненому щиро кається та просив його суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився. До суду подав заяву, в якій вказав, що має претензії матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 та просить обрати йому міру покарання на розсуд суду.

Обвинуваченим не оспорюються докази стосовно фактичних обставин, які об`єктивно доводять вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення. Суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. У суду немає сумніву у добровільності та істинності учасників судового розгляду.

Суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України та за згодою обвинуваченого, представника державного обвинувачення, вважає за можливе визнати недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження.

При цьому, суд переконався у тому, що обвинувачений правильно розуміє зміст всіх обставин справи, які б підлягали б доказуванню і ним не заперечуються. Сумніву у добровільності та істинності його позиції не має. Обвинуваченому роз`яснено, що він при відмові від дослідження доказів щодо фактичних обставин буде позбавлений можливості оспорювати їх в апеляційному порядку. Усвідомивши це, обвинувачений наполіг на істинності позиції у визнанні винуватості і викладених обставинах.

Суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена, його дії правильно кваліфіковані за ч. 3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням у інше приміщення, вчинене повторно.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 суд виходить із встановленої ст.50 КК України мети покарання, якою є не лише кара, а й виправлення особи і запобігання вчиненню нових злочинів, що заснована на вимогах виваженості та справедливості. При призначенні обвинуваченому покарання суд у відповідності до ст.65 КК України враховує сукупність обставин, при яких вчинено кримінальне правопорушення, характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України, які згідно ст.12 КК України є тяжким злочином.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, та повне визнання вини.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому суд відносить рецидив злочину.

По місцю проживання обвинувачений ОСОБА_4 характеризується негативно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, є особою неодноразово судимою.

Таким чином, давши оцінку всім обставинам даного кримінального провадження при призначенні покарання, враховуючи фактичні обставини справи, суспільну небезпеку скоєння тяжкого злочину, характер та тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, спосіб їх вчинення, дані про особу обвинуваченого, який неодноразово судимий, наявність обтяжуючої обставини, позицію потерпілого, беручи до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», проаналізувавши докази кримінального провадження, суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 , попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, будуть досягнуті лише в умовах ізоляції його від суспільства в місцях позбавлення волі з призначенням покарання в межах санкцій ч. 3 ст.185 КК України.
Відповідно до ст. 71 КК України та роз`яснень, які містяться в п. 25 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинання одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України за сукупністю вироків суд повністю приєднує невідбуту частину покарання за вироком Брусилівського районного районного суду Житомирської області від 02 лютого 2022 року та перевіривши менш суворий вид покарання у виді арешту в більш суворий вид позбавлення волі, виходячи з такого їх співвідношення: один день арешту відповідає одному дню позбавлення волі.

Крім того, 07.05.2021 року Брусилівським районним судом Житомирської області ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.162 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень. Вказаний вирок суду не виконано, однак на підставі ч.3 ст.72 КК України основне покарння у вигляді штрафу за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає і тому підлягає виконанню самостійно.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Питання речових доказів небхідно вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Загальну вартість витрат на залучення експертів в сумі 4 805 гривень 36 копійок необхідно стягнути із обвинуваченого, відповідно до ст.124 КПК України.

Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 31 березня 2022 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Вказаний строк закінчився 16 квітня 2022 року.

Клопотання про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 під час судового розгляду учасниками судового провадження не заявлялося.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349, 369-371, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, з урахуванням вимог ч. 1 ст.72 КК України, до призначеного покарання за новим вироком повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Брусилівського районного районного суду Житомирської області від 02 лютого 2022 року у виді 1 (одного) місяця арешту, і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (три) роки 1 (один) місяць позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання вироку після набрання ним законної сили.

Речові докази по кримінальному провадженню:

- каструлю для пароварки, алюмінієві каструлі різного об`єму в кількості 5 (п`ять) штук, алюмінієву кришку - повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати в розмірі 4 805 (чотири тисячі вісімсот п`ять) гривень 36 копійок.

На підставі ст. 71, ч.3 ст.72 КК України вирок Брусилівського районного суду Житомирської області від 07 травня 2021 року, яким ОСОБА_4 було засуджено за ч.1 ст. 162 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень - виконувати самостійно.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Корецький районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

За правилами, встановленими ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які небули присутні в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1