Справа № 202/1653/22
Провадження № 1-кп/202/249/2022
УХВАЛА
Іменем України

05 жовтня 2022 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2
потерпілого ОСОБА_3
прокурора - ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро кримінальне провадження № 0000075 від 03.02.2022 року за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Дніпропетровськ, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх, малолітніх та інших непрацездатних осіб не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

в с т а н о в и в:

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивоване тим, що під час досудового розслідування та судового розгляду до обвинуваченого був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, за час перебування під вартою ризики не зменшились, а тому застосування до обвинуваченого жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Потерпілий ОСОБА_3 заперечував щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на свій похилий вік, на відсутність осіб, крім обвинуваченого, які можуть його утримувати, на безпідставність обвинувачення щодо причетності ОСОБА_6 до вбивства свого брата.

Захисник заявив про можливість зміни запобіжного заходу на домашній арешт, мотивуючи зменшенням ризиків, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав захисника та заявив про свою непричетність до злочину в якому його обвинувачують.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, враховуючи принцип поваги до свободи особистості, мету застосування запобіжного заходу, суд приходить до висновку про таке.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115КК України, який відноситься до особливо тяжкого злочину, за що передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, а отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує, у разі визнання його винуватими, існує реальний ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.

Суд, із врахуванням того, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, дійшов висновку про: доведеність існування ризиків, зазначених у клопотанні прокурора, та передбачених ч. 1 ст. 177 КПК.
На підставі наведеного, суд переконаний у необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, суд приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Доводи сторони захисту про відсутність доказів щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурора встановлено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою та встановлена наявність ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання та подальшого продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, захисником не наведено.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що прокурор довів наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які у сукупності з іншими встановленими обставинами виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, тому підстави для продовження строку тримання обвинуваченим ОСОБА_6 під вартою наявні та актуальні, а продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою є доцільним.
Відтак, суд приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Враховуючи те, що ОСОБА_6 обвинувачуються у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, суд вважає недоцільним визначати йому розмір застави.
Керуючись ст.ст. 331, 350 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 03.12.2022 року, включно.
Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Головуючий: ОСОБА_7