Справа № 133/3266/20
Ухвала
Ім`ям України

"18" серпня 2022 р. Калинівський районний суд Вінницької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Калинівка Вінницької області клопотання учасників судового провадження, заявлених в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000714 від 21.10.2020р. відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Калинівського районного суду Вінницької області перебуває на розгляді кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000714 від 21.10.2020р. відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Прокурор ОСОБА_9 в судовому засіданні заявила клопотання про продовження відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник адвокат ОСОБА_11 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, оскільки останнім не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_12 вважав за доцільне змінити його підзахисному запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_13 залишив вирішення питання про запобіжний захід на розсуд суду.

Розглянувши заявлене клопотання, суд приходить до наступних висновків:

Судом встановлено, що згідно матеріалів кримінального провадження відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із визначенням розміру застави в межах сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90800,00грн., який на підставі ухвали Калинівського районного суду Вінницької області від 30.06.2022р. продовжено до 28.08.2022р.

Стороною обвинувачення заявлене клопотання про продовження відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої. Конкретні підстави, за яких було обраний найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених не змінились, в матеріалах кримінального провадження наявні обставини, що дають достатні підстави вважати наявність ризиків, що обвинувачені можуть переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків в даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, а отже про їх підвищену суспільну небезпечність. Жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам, а тому застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде співрозмірним особам обвинувачених та суспільній небезпечності вчиненого ними діяння.

Згідно ст.29 Конституції України, ніхто не може бути арештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та суду 3) незаконно впливати на потерпілого, свідків, 5) вчинити інше кримінальне правопорушеня.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою, відповідно до ч.1 ст.197 КПК України не може перевищувати шістдесяти днів.

Судом установлено, що відповідно до матеріалів кримінального провадження, строк тримання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під вартою було обрано до 28.08.2022р. включно.

При вирішенні питання щодо продовження відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить із наявності пред`явленого їм обвинувачення та необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, зокрема, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Надаючи оцінку можливості обвинувачених переховуватися від суду, суд вважає такі дії цілком вірогідними з огляду на покарання, яке загрожує ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у разі визнання їх винуватими у вчиненні інкримінованого злочину.

Крім того, відповідно до рішення ЄСПЛ «Бекчієв проти Молдови» ризик переховування оцінюється також з урахуванням характеру людини, його моральних принципів, місця проживання, місця роботи, статків, сімейних стосунків, відносин з державою.

Доведений і ризик того, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , можуть вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останні офіційно не працевлаштовані, не мають належного та постійного джерела доходу (прибутку).

При вирішенні питання доцільності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відповідно до вимог ч.1 ст.178 КПК України, судом враховуються такі обставини як вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання їх винуватими у його вчиненні, відсутністю сталих соціальних зв`язків та стосунків, а також вільний вибір місця знаходження та проживання, що може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у скоєнні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачене покарання виключно у виді позбавлення, а також беручи до уваги те, що у суду відсутні докази, які б свідчили про те, що ризики передбачені ст.177 КПК України, які існували на час обрання та продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зникли, а тому оскільки підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не встановлено, суд приходить до висновку про необхідність продовження відносно них строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На переконання суду, враховуючи викладені обставини, доводи щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, а саме на домашній арешт, не переважають доводів сторони обвинувачення та не зможуть запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених за допомогою більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Зазначені ризики виправдовують продовження відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Враховуючи викладене, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 необхідно обрати на 60 (шістдесят) днів, до 16 жовтня 2022 року включно.

Оскільки суд дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під вартою, підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який не має, а тому у задоволенні відповідного клопотання з цього приводу необхідно відмовити.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи тяжкість злочину, обставини кримінального правопорушення, майновий, сімейний стан обвинувачених, суд прийшов до висновку про необхідність залишення без змін визначеного обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розміру застави у межах 40 (сорока) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (що складає 90800грн.), із покладенням на них певних обов`язків відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, а тому зменшення цього розміру, не відповідатиме зазначеним вище обставинам та критеріям, а відтак не забезпечить виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Керуючись ст.ст.331, 369-372, 376, 392, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання сторони обвинувачення про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Волочиськ Хмельницького району Хмельницької області, українця, громадянина України, із незакінченою вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, на момент затримання офіційно непрацевлаштованого, раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів, до 16 жовтня 2022 року включно, якого утримувати під вартою у слідчому ізоляторі Державної установи «Вінницька УВП (№ 1)».

Продовжити відносно ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Писарівка Шаргородського району Вінницької області, українця, громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, на момент затримання офіційно непрацевлаштованого, раніше судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів, до 16 жовтня 2022 року включно, якого утримувати під вартою у слідчому ізоляторі Державної установи «Вінницька УВП (№ 1)».

Залишити без змін визначений обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розмір застави у межах 40 (сорока) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (що складає 90800грн.), яка може бути внесена як обвинуваченим(ми), так і іншими фізичними або юридичними особами (заставодавцем) на рахунок отримувача: UA0000401, банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26286152, код банку отримувача (МФО) 820172, призначення платежу: застава, номер та дата ухвали суду, кримінальне провадження, прізвище, ім`я, по-батькові платника застави.

Обвинувачений(ні) або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

В разі внесення застави покласти на обвинуваченого(их) наступні обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, а саме: прибувати до суду за викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому(им) положення п.п. 8, 10 ст.182 КПК України, згідно з якими у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 16.10.2022р.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого(их) з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений(ні) зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений(ні) вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Усне клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_12 про зміну йому підзахисному запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання залишити без задоволення.

Ухвала в частині продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя