Справа № 592/7392/22
Провадження № 1-кс/592/3141/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2022 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , без фіксації процесуальної дії за допомогою технічних засобів, розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалам кримінального провадження № 0002133, внесеного до ЄРДР від 12.10.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Слідчий звернулася з клопотанням, погодженим з прокурором, про арешт майна та вимоги мотивує тим, що слідчим відділом Сумського РУП ГУНП в Сумській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002133, внесеному до ЄРДР від 12.10.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, а саме за фактом викрадення і незаконного позбавлення волі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчиненого ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що мало місце 12.10.2022 року, близько 15 год. 30 хв., в м. Суми по вул. Іллінська, 51, поблизу магазину АТБ.
13.10.2022 року під час проведення особистого обшуку затриманого в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було виявлено та вилучено: 1) мобільний телефон «Xiaomi Redmi», ІМЕІ: НОМЕР_1 , який поміщено до спецпакету № 1 із пояснювальними написами та підписами понятих і слідчого; 2) мобільний телефон «Philips», ІМЕІ: НОМЕР_2 , який поміщено до спецпакету №2, із пояснювальними написами та підписами понятих і слідчого.
На теперішній час у слідства є всі підстави вважати, що мобільні телефони, вилучені 13.10.2022 року у затриманого в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є речовими доказами у кримінальному провадженні, які зберегли на собі сліди злочину та можуть прямо вказувати на обставини вчинення кримінального правопорушення, а тому підлягають збереженню, шляхом накладення арешту.
Слідчий у судове засідання не з`явилася.
Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання у їх сукупності, дійшов до наступних висновків.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів (ч. 2 ст. 170 КПК України).
Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ст. 98 КПК України).
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження КПК визначає: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Аналіз норм кримінального процесуального законодавства дає змогу зробити висновок, що обов`язок доведення необхідності застосування засобу забезпечення у вигляді арешту майна та цілі накладення арешту на майно перед слідчим суддею покладено на прокурора, слідчого.
Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна є видом втручання у право на мирне володіння майном, що повинно мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.
Згідно принципу недоторканості права власності, закріпленому в ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке втручання з боку органів державної влади у мирне володіння своїм майном має бути законним (права Iatridis v Greece Греція, № 31107/96, §58, 1999). Вимога законності, за змістом Конвенції, вимагає дотримання відповідних положень внутрішнього законодавства і сумісності з нормами права, яка включає в себе свободу від сваволі (справа Hentrich v. France, 22 вересня 1994, §42). Будь-який випадок втручання, у тому числі один із результатів заходів забезпечення кримінального провадження повинен відповідати «справедливому балансу» між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогам захисту основних прав особистості.
За правилами ч. 2 та ч. 4 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч. 4 ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Оцінивши доводи слідчого, викладенні у клопотанні, слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі слідства потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні слідчого, оскільки останньою не було представлено будь-яких ствердних та беззаперечних аргументів на підтвердження належності вилучених у ОСОБА_6 мобільних телефонів до засобів чи знаряддя вчинення кримінально протиправних дій та можливість їх використання в якості речових доказів у кримінальному провадженні. При складанні протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, слідчим було зафіксовано технічні дані вилучених мобільних пристроїв та їх індивідуальні (серійні) номери, за допомогою яких можна отримати відповідну інформацію про надані телекомунікаційні послуги у необхідний період часу.
Крім того, не доведений ризик приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження вказаних мобільних терміналів власником.
За встановлених судовим розглядом обставин, у задоволенні клопотання слідчого слід відмовити за необґрунтованістю.
Керуючись ст.ст. 100, 170, 172, 173 КПК України,

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалам кримінального провадження № 0002133, внесеного до ЄРДР від 12.10.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1