Справа № 464/2694/22
пр.№ 1-кп/464/378/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.08.2022 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження № 464/2694/22, внесене 05.07.22. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000572, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, без місця реєстрації та проживання, українця, громадянина України, з вищою освітою, невійськовозобов`язаного, неодруженого, має малолітнього сина, не працює, має судимість 20.04.22. вироком Сихівського районного суду м.Львова за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки; на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання із встановленням іспитового строку 1 рік 6 міс, покарання не відбуте, -

обвинуваченого у вчиненні злочину за ч.4 ст.185 КК України,

де сторонами виступають з боку:

обвинувачення прокурор ОСОБА_4 ;

захисту - обвинувачений ОСОБА_3

учасником провадження потерпілий ОСОБА_5 (подано заяву про розгляд провадження у його відсутності із незапереченням в порядку ч.3 ст.349 КПК України, покладенням на розсуд суду у призначенні покарання), -

з участю його сторін, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 , достовірно знаючи про те, що в Україні введено та діє правовий режим воєнного стану (у зв`язку із воєнною агресією військ Російської Федерації на території України указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.22. в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб; указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 133/22 від 14.03.22. воєнний стан продовжено з 05 години 30 хвилин 25 березня 2022 на строк 30 діб; указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 259/2022 від 18.04.22. воєнний стан продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 на строк 30 діб) 20 червня 2022 року о 18.30 год, перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_1 та маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, з кімнати № 1 зі столу, повторно таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_5 , а саме - телевізор марки «JVC LT-32MU380» чорного кольору вартістю 4299 грн, чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на вказану суму. Того ж дня о 19.30 год обвинувачений здав викрадене майно у ломбард «Скарбниця» за адресою: м.Львів, вул.Сихівська,30, за що отримав грошові кошти у сумі 1300 грн, якими розпорядився на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, в умовах воєнного стану, тобто злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України.

Крім цього він же, 27 червня 2022 року о 18.15 год., перебуваючи там же і достовірно знаючи про те, що в Україні введено та діє правовий режим воєнного стану, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, з кімнати № 2 із серванту, повторно таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_5 , а саме - ноутбук марки «Samsung» NP RV513-A01RU чорно-сірого кольору 15,6 дюймів, AMD Е450, 320 Gb, SHL7B91HC101987 вартістю 2800 грн, чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на вказану суму. Того ж дня о 19.15 год. обвинувачений здав викрадене майно у ломбард «Скарбниця» за адресою: м.Львів, вул.Сихівська,30, за що отримав грошові кошти у сумі 1372 грн, якими розпорядився на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, в умовах воєнного стану, тобто злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України.

Під час судового розгляду обвинувачений винуватість свою у вчиненні вказаного злочину визнав повністю, щиро покаявся і зазначив наступне. З дружиною, з якою проживає їх малолітній син, ІНФОРМАЦІЯ_2 , розлучився у 2021 році, і вони від нього проживають окремо в іншому місті Львівської області; батьки з ним взагалі не спілкуються; тривалий час ніде не зареєстрований і не має постійного місця проживання; офіційно рік ніде не працює і не має засобів для життя. Через спільного знайомого познайомився з потерпілим ОСОБА_5 , який, від`їжджаючи у відрядження, дав йому ключі від своєї квартири АДРЕСА_1 , яка складається з двох кімнат, де він і мешкав. Так як працевлаштувався неофіційно на роботу, де зарплати не дали, вирішив викрасти майно потерпілого, здати в ломбард, а по поверненні власника розповісти йому про обставини і домовитись повернути все викрадене, коли отримає зарплату. Однак вийшло все навпаки. Спочатку він викрав телевізор, який здав у ломбард за 1300 грн, які витратив на прожиття. Потім через сім днів викрав ноутбук, який здав у ломбард за 1372 грн., які також витратив. Не встиг розповісти потерпілому про свої дії, оскільки той першим звернувся в органи поліції. Шкодує, що так сталося, знав, що вчиняє злочини під час іспитового строку за вироком суду від 20.04.22. і в умовах воєнного стану, просить суд суворо не карати.

З огляду на те, що обвинувачений свою вину у вчиненні злочину визнав, фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорюються, а тому суд вважає за недоцільне дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та розглядає справу в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.
Оскільки обвинувачений повністю визнав свою вину, дав суду визнавальні показання, інші докази не досліджувалися, суд дійшов висновку, що його винуватість у вчиненні злочину є повністю доведеною, а тому повинен за такі дії нести кримінальну відповідальність та підлягає покаранню.
Відтак дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, т.я. вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, в умовах воєнного стану.

При визначенні міри покарання суд враховує приписи ч.3 ст.50 КК України, за якими покарання має на меті не тільки кару і виправлення засудженого, а й запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Отже, визначаючи вид і міру покарання обвинуваченому на підставі ст.ст.65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості та характер вчиненого, вчинення обвинуваченим злочину, що згідно із ст.12 КК України, є тяжким й проти власності; особу обвинуваченого, який має судимість за злочин проти власності і вчинив новий злочин під час іспитового строку, його вік, стан здоров`я (відсутність хронічних захворювань), є неодруженим, має малолітнього сина, який проживає з колишньою дружиною та перебуває на її утриманні, не працює, немає місця реєстрації та постійного проживання, відсутність соціальних зв`язків; не перебуває під наглядом в психоневрологічному та наркологічному диспансерах; пом`якшуючими вину обставини органом досудового розслідування зазначене як щире каяття та активнее сприяння розкриттю злочину, що знайшло своє підтвердження і під час судового слідства; обтяжуючої вину обставини не встановлено; у загальному посередню характеристику винного без застосування ст.314-1 КПК України, яка є правом суду, а не обов`язком, указаний випадок не є винятковим, і указане питання перед судом учасниками судового провадження не порушувалося, відповідно до постанови Верховного Суду від 07.06.18. (справа № 534/2180/16-к); повернення викраденого потерпілому органом досудового розслідування, - відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд, керуючись принципом справедливості, визнає за неможливе досягти мети попередження злочинів та виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства і поміщення до КВУ закритого типу та доходить висновку про необхідність призначення йому з огляду на все це у своїй сукупності покарання за ч.4 ст.185 КК України позбавлення волі на строк п`ять років.

З урахуванням того, що засуджений після постановлення вироку Сихівським районним судом м.Львова від 20.04.22. і до повного відбуття покарання вчинив інкримінований йому злочин, суд вважає необхідним до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком позбавлення волі на строк один місяць та з урахуванням положень ч.4 ст.71 КК України, де остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком, остаточно визначити покарання позбавлення волі на строк п`ять років один місяць.
Правових підстав для призначення обвинуваченому покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання, тобто на підставі ст.69 КК України, чи застосування ст.75 КК України, враховуючи зазначені вище конкретні обставини у їх сукупності та дані про особу винного, суд не знаходить. Так описані вище дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують покарання, дають лише підстави для призначення покарання у мінімальних його межах, передбачених санкцією відповідної статті, у виді позбавлення волі, а не застосування ст.69 КК України, з урахуванням наявності у обвинуваченого судимості за злочин проти власності, що не знята і не погашена, та не відбувши покарання, останній не зробив належних висновків і знову вчинив тяжкий злочин. Застосування інституту умовного звільнення (ст.75 КК України) до призначеного обвинуваченому покарання не сприятиме меті покарання та не буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Конкретні обставини справи свідчать, що досягнення мети покарання, яка полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його до кримінально-виконавчої установи закритого типу, неможливе без його реального відбування з урахуванням надання судом ОСОБА_3 можливості ще 20.04.22. усвідомити вчинене, змінитись в кращу сторону і щодо способу життя, і щодо поведінки, однак останній не скористався такою і не виправдав довіри суду, вчинивши новий тяжкий злочин проти власності.

Отже суд дійшов висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання у виді позбавлення волі.

Відомості, які б спростовували даний висновок суду, відсутні, вибір заходу примусу та порядок його узгоджується із позицією сторони обвинувачення, висловленої у судових дебатах.

Ухвалюючи вирок, суд відповідно до ст.368 КПК України зобов`язаний вирішити питання щодо того, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Так, постановами слідчого ВП № 2 Львівського РУП № 2 ГУ НП у Львівській області від 05 та 06 липня 2022 року визнано: двд-р диск, коробку з-під ноутбуку, договори з додатками, ноутбук та телевізор речовими доказами по справі. Відтак майно, що належить потерпілому, передане останньому під розписку, слід залишити по приналежності; а документи - повернути; двд-р диск залишити при провадженні.

Процесуальні витрати відсутні, цивільний позов не заявлено.
Згідно з п.2 ч.4 ст.374 КПК у резолютивній частині вироку зазначаються, зокрема, рішення про залік досудового тримання під вартою. За змістом ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення відповідно до кримінально-процесуального законодавства України є запобіжним заходом щодо обвинуваченого, підсудного, підозрюваного у вчиненні злочину, за який може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі, та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили. Крім того, відповідно до ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. Відповідно до ч.2 ст.197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.
Отже початок строку відбування обвинуваченим ОСОБА_3 покарання слід обчислювати з 06.07.22. дати взяття під варту відповідно до ухвали слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 06.07.22. та на підставі ч.5 ст.72 КК України у строк покарання слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 06.07.22. до дня набрання вироком законної сили, із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.
Обраний ОСОБА_3 запобіжний захід тримання під вартою слід залишити без змін, зважаючи на вид покарання, яке призначається судом, відсутність клопотань з боку сторін провадження та з огляду на вимоги ст.377 КПК України; суд не вбачає виняткових обставин для звільнення останнього з-під варти до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-374, 532 КПК України,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст.71 КК України ОСОБА_3 до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Сихівського районного суду м.Львова від 20 квітня 2022 року позбавлення волі на строк один місяць та остаточно ОСОБА_3 призначити покарання позбавлення волі на строк п`ять років один місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту взяття під варту 06 липня 2022 року, зарахувавши на підставі ч.5 ст.72 КК України в строк покарання попереднє ув`язнення з 06.07.22. до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Речові докази:

- залишити ноутбук, телевізор, коробку з-під ноутбуку, повернуті ОСОБА_5 , по приналежності;

- повернути ОСОБА_5 договори з додатками, що належать останньому та зберігаються при кримінальному провадженні;

- залишити при провадженні двд-р диск.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_6