ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2140/22 Справа № 937/8986/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2022 року було продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 12 серпня 2022 року.

Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, одне з який є особливо тяжким злочином, офіційно не працевлаштований, інші джерела доходу відсутні, раніше неодноразово судимий за тяжкі та умисні корисливі злочини, міцних соціальних звязків не має, перебуваючи на свободі може переховуватися від суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження, які ще не допитані судом, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, скоїти інше кримінальне правопорушення, тому суд першої інстанції зробив висновок, що для запобігання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2022 року та закрити кримінальне провадження стосовно нього.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що він має місце проживання, мати, неповнолітню доньку, на момент затримання був офіційно працевлаштований, є інвалідом та має захворювання на туберкульоз легень і отримує соціальну пенсію.

Вказує, що потерпілі та свідки не зявляються у судові засідання, чим перешкоджають розгляду справи, а суд першої інстанції в свою чергу, не застосує до них привід.

Зазначає, що прокурор мав закрити кримінальне провадження, оскільки потерпіла проживає на окупованій території і є громадянкою Російської Федерації, які офіційно визнані загарбниками та окупантами.

Вказує, що суд першої інстанції порушує його право на захист, оскільки він має захисника ОСОБА_7 , із якою у нього укладено договір, проте суд першої інстанції кожного разу при продовженні строку тримання під вартою призначає йому безоплатного захисника та проводить судові засідання за його відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження.
Колегія суддів зазначає, що 04.08.2022 року під час проведення в суді апеляційної інстанції судового засідання в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції ДУ Запорізький слідчий ізолятор не вийшла на зв`язок.
Враховуючи положення ст. 422-1 КПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу обвинуваченого без його участі.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, однеяке є особливо тяжким злочином, тому колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Колегія суддів вважає, що з метою ухилення від кримінальної відповідальності, враховуючи суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини ОСОБА_6 , він може вдатись до спроб переховуватись від суду, та без перешкод залишити будь-яке місце проживання, впливати на свідків у кримінальному провадженні, які ще не допитані судом першої інстанції, тому ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, є цілком обґрунтованими і реально існують.
Колегія суддів також враховує, що ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, тобто є особою, схильною до скоєння злочинів, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Колегія суддів зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому.
Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо того, що він має мати, неповнолітню доньку, на момент затримання був офіційно працевлаштований, оскільки наявність та міцність соціальних зв`язків і дані, що характеризують обвинуваченого, не спростовують і не зменшують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Ці обставини існували і на момент вчинення інкримінованого обвинуваченим злочину, та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.
Колегія суддів також не приймає доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо того, що він є інвалідом та має захворювання на туберкульоз легень, оскільки в матеріалах провадження відсутні відомості щодо протипоказань перебування обвинуваченого в умовах ізоляції, а сама по собі наявність у обвинуваченого хвороб не є підставою для зміни йому запобіжного заходу, враховуючи обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо порушення його права на захист, оскільки внаслідок неявки захисника ОСОБА_7 , із якою у обвинуваченого укладено договір, судом першої інстанції на виконання вимог КПК України, яким передбачена обов`язкова участь захисника у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів, призначав обвинуваченому безоплатного захисника саме для забезпечення права обвинуваченого на захист.
Колегія суддів не приймає інші доводи апеляційної скарги обвинуваченого оскільки вказані ним обставини не можуть бути підставою для зміни обвинуваченому запобіжного заходу, оскільки, з урахуванням обставин інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, вказані ним доводи не свідчать про наявність у ОСОБА_6 перешкод або інших стримуючих факторів його належної процесуальної поведінки.
Колегія суддів не вбачає істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали, тому вважає, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України залишити без задоволення.
Ухвалу Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3