ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 676/1775/21

Провадження № 11-кп/4820/409/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
представника потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000485 від 29.12.2020 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 21 лютого 2022 року, -

в с т а н о в и л а:
Вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 21 лютого 2022 року
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Княгинин Кам`янець- Подільського району Хмельницької області, жительку по АДРЕСА_1 , з середньо-спеціальною освітою, пенсіонерку, розлучену, не судиму, ідентифікаційний номер - фізичної особи платника податків - НОМЕР_1 ,

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України і призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн, що становить 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 000 грн, задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди суму в розмірі 10 000 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

За вироком суду, ОСОБА_6 близько 20 год. 28 грудня 2020 року неподалік входу на територію домоволодіння по АДРЕСА_1 , під час словесного конфлікту з ОСОБА_7 на ґрунті довготривалих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень останній, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, умисно нанесла їй дерев`яною палицею два удари в область голови, яка прикривалась руками, в результаті чого спричинила ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді двох синяків в тім`яній області голови справа в передньому відділі та на внутрішній поверхні лівого передпліччя в нижній третині, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В поданій апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 просить: скасувати вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 21.02.2022 щодо неї та закрити кримінальне провадження на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із не встановленням достатніх доказів для доведення вини обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення і вичерпані можливості їх отримання; цивільний позов ОСОБА_7 залишити без розгляду.
При цьому вказує, що висновки суду, викладені у вироку не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення. Судом істотно порушені вимоги кримінального процесуального закону.
Суд не врахував, що покази потерпілої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_10 , які суд взяв до уваги, мають між собою суперечності, які суд під час розгляду кримінального провадження не усунув.
За показами потерпілої та свідка обвинувачена нібито безпричинно наносила удари потерпілій по голові та руках палицею, проте згідно обвинувального акту конфлікт виник на грунті довготривалих неприязних відносин.
Стороною обвинувачення не було доведено прямий умисел обвинуваченої на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , а тому суд на припущеннях прийшов до висновку, що ОСОБА_6 мала прямий умисел спричинити тілесні ушкодження потерпілій, які вона не спричиняла.
Суд залишив поза увагою той факт, що відсутній сам предмет, яким обвинувачена нібито спричинила тілесні ушкодження потерпілій. За таких обставин суд не мав підстав вважати, що у потерпілої тілесні ушкодження утворилися саме від дій дерев`яної палиці, а не від якогось іншого предмету.
Витяг з ЄРДР про реєстрацію кримінального провадження та протокол про прийняття заяви про вчинення злочину від 28.12.2020 від ОСОБА_7 про спричинення їй тілесних ушкоджень, є лише процесуальними документами та не є доказами того, що ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення щодо ОСОБА_7 .
Суд безпідставно визнав належним та допустимим доказом фотокопію довідки № 8441 від 28.12.2020 Кам`янець-Подільського травматологічного пункту про виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження, оскільки у судовому засіданні сторона обвинувачення не надала доказу, яким чином фотокопія довідки опинилася в матеріалах справи та де оригінал довідки.
Висновок судово-медичного експерта №464 від 31.12.2020 лише свідчить про наявність у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень і не може бути доказом вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення.
Покази судово-медичного експерта ОСОБА_11 не можуть бути налажним та допустимим доказом, який підтверджує обставини викладені у висновку судово-медичного експерта №464, так як ним не проводилася експертиза і він не міг бути допитаним судом для роз`яснення висновку, якого він не робив.
Обвинувальний акт не містить даних про механізм виникнення ушкоджень у потерпілої, про вид знаряддя, яким могли бути спричиненні тілесні ушкодження.
Під час досудового розслідування не в повному обсязі було дотримано вимоги ст.291 КПК України.
Враховуючи, що органом досудового розслідування і стороною обвинувачення не було надано суду беззаперечних доказів вини ОСОБА_6 , вирок суду ґрунтується лише на припущеннях.

В запереченні на апеляційну скаргу потерпіла ОСОБА_7 просить апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_8 на підтримку доводів поданої обвинуваченою апеляційної скарги, поясненя потерпілої ОСОБА_7 та її представника адвоката ОСОБА_9 , які просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги, думку прокурора про законність витроку суду, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вина обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненому кримінальному правопорушенні при викладених у вироку обставинах доведена зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, не визнала та пояснила, що ввечері 28.12.2020 року прибула до домоволодіння по АДРЕСА_2 , нагодувати собак, коли виходила з подвір`я на вулицю зустріла ОСОБА_7 , яка їй йшла на зустріч тримаючи палицю в руках, ОСОБА_10 сидів в салоні автомобіля. ОСОБА_7 замахнулась на неї палицею, але не вдарила, вона відштовхнула її і почала втікати, по дорозі зустріла двох молодих людей, яким повідомила про вказані обставини. ОСОБА_7 послизнулась та впала, ОСОБА_10 допоміг їй піднятись і вони сіли в салон автомобіля. Згодом приїхав автомобіль швидкої допомоги та поліція. Вона повернулась і надала поліції пояснення. З ОСОБА_7 близько трьох років у неприязних відносинах. Вказаного кримінального правопорушення не вчиняла, потерпіла наговорює на неї, з метою отримати гроші для погашення кредитів.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційного суду показала, що близько 20 год. 28.12.2020 разом з ОСОБА_10 на його автомобіля під`їхали до домоволодіння по АДРЕСА_2 . Коли вона вийшла з автомобіля їй на зустріч вибігла ОСОБА_6 з палицею в руках, якою вдарила її по руці та голові, від чого палиця зламалась, при цьому нецензурно висловилась на її адресу. Обвинувачена кинула палицю та втекла, на територію будинку вона не заходила, є знайомою ОСОБА_10 . Вказану подію бачив ОСОБА_10 та ОСОБА_12 . Викликала швидку та поліцію, в автомобілі швидкої їй надали медичну допомогу, працівникам поліції надала пояснення і повідомила, що буде звертатись з заявою про злочин. Після чого звернулась до травматологічного пункту, де огляну лікар та видав довідку про виявлені тілесні ушкодження.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні суду першої інстанції показав, що 28.12.2020 року разом з ОСОБА_7 їздив за продуктами та повернулись до домоволодіння по АДРЕСА_2 . Першою з машини вийшла ОСОБА_7 , з подвір`я вибігла ОСОБА_6 і почала наносити палицею удари по голові ОСОБА_7 , коли він вийшов з автомобіля, обвинувачена втекла. Бачив на голові та руках ОСОБА_7 гематоми, від отриманих ударів потерпіла не падала, на вимогу ОСОБА_7 викликав поліцію та швидку.

Не зважаючи на невизнання обвинуваченою ОСОБА_6 вини у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, об`єктивно вина обвинуваченої підтверджується:

- витягом з Єдиного реєстру досудового розслідування № 0000485 про реєстрацію кримінального провадження від 29.12.20220 року, що послужило підставою для збирання доказів по даному кримінальному провадженню (а.с. 120);

- протоколом прийняття заяви про вчинення злочину від 28.12.2020 року від ОСОБА_7 про спричинення їй ОСОБА_6 тілесних ушкоджень (а.с. 121), що підтверджується фотокопією довідки №8441 від 28.12.2020 року Кам`янець-Подільського травматологічного пункту про виявленні тілесні ушкодження у ОСОБА_7 у виді забою м`яких тканин волосяної ділянки голови та лівого передпліччя (а.с. 122).

- висновком судово-медичного експерта №464 від 31.12.2020 року, згідно яких у потерпілої ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді двох синяків в тім`яній області голови справа в передньому відділі та на внутрішній поверхні лівого передпліччя в нижній третині, які могли утворитись внаслідок дворазової дії тупого твердого предмета по механізму «удар», в терміни та при обставинах вказані потерпілою, по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с.123).

В судовому засіданні суду першої інстанції судово-медичний експерт ОСОБА_11 , підтвердив обставини викладені у висновку судово-медичного експерта №464 від 31.12.2020 року та заперечив, можливість отримання виявлених у потерпілої тілесні ушкодження шляхом падіння, або іншим шляхом, ніж вказаний у його висновку, тобто внаслідок дворазової дії тупого твердого предмета по механізму «удар», в терміни та при обставинах вказані потерпілою.

Суд першої інстанції дав належну оцінку усім доказам у кримінальному провадженні відповідно до вимог ст.ст. 85, 86, 94 КПК України, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, та прийшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_6 за ч.1 ст.125 КК України, які виразилися в спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, є вірною.

Враховуючи викладене безпідставними є доводи апеляційної скарги обвинуваченої про відсутність беззаперечних доказів на підтвердження її вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Не заслуговують на увагу твердження в апеляційній скарзі про те, що покази потерпілої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_10 мають між собою суперечності.

Суд першої інстанції дав належну оцінку показам потерпілої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_10 , які узгоджуються між собою та з іншими доказами у кримінальному провадженні, зокрема висновком експерта №464 від 31.12.2020.

Показами потерпілої та свідка ОСОБА_10 підтверджується факт заподіяння потерпілій легких тілесних ушкоджень.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта №464 від 31.12.2020 року у потерпілої ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді двох синяків в тім`яній області голови справа в передньому відділі та на внутрішній поверхні лівого передпліччя в нижній третині, які могли утворитись внаслідок дворазової дії тупого твердого предмета по механізму «удар», в терміни та при обставинах вказані потерпілою, по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Висновок експерта відповідає вимогам ст.ст. 101, 102 КПК України та підтверджує обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. У висновку експерта зазначені які саме тілесні ушкодження заподіяні потерпілій, їх ступінь тяжкості, механізм та спосіб заподіяння.

А отже необґрунтованими є твердження обвинуваченої про те, що висновок експерта не є доказом.

У судовому засіданні суду першої інстанції судово-медичний експерт ОСОБА_11 , підтвердив обставини викладені у висновку судово-медичного експерта №464 від 31.12.2020 та заперечив, можливість отримання виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень шляхом падіння, або іншим шляхом, ніж вказаний у висновку, тобто внаслідок дворазової дії тупого твердого предмета по механізму «удар», в терміни та при обставинах вказані потерпілою.

Судово-медичний експерт ОСОБА_11 у своїх поясненнях не вказав будь-яких інших обставин не зазначених у висновку №464, лише підтвердив обставини, викладені у висновку.

Кримінальний процесуальний закон не передбачає заборони роз`яснювати висновок експерта, експертом, який його не проводив.

А тому не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_6 про те, що покази судово-медичного експерта ОСОБА_11 не можуть бути належним та допустимим доказом, який підтверджує обставини викладені у висновку судово-медичного експерта №464, так як ним не проводилася експертиза і він не міг бути допитаним судом для роз`яснення висновку, якого він не робив.

Не впливають на законність вироку суду посилання обвинуваченої ОСОБА_6 на те, що витяг з ЄРДР про реєстрацію кримінального провадження та протокол про прийняття заяви про вчинення злочину від 28.12.2020 від ОСОБА_7 про спричинення їй тілесних ушкоджень, є лише процесуальними документами та не є доказами того, що ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення щодо ОСОБА_7 .
Внесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення слугує підставою для здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, проведення слідчих та процесуальних дій, збирання доказів.
На підставі заяви про вчинення кримінального правопорушення уповноваженими на те особами вносяться відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення та розпочинається досудове розслідування. Прийняття заяви оформляється протоколом про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином зазначені документи є базовими для початку досудового розслідування. Без зазначених документів не може здійснюватися досудове розслідування.

На думку колегії суддів суд першої інстанції правильно критично оцінив покази обвинуваченої ОСОБА_6 та сприйняв їх як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення.

Твердження обвинуваченої про відсутність предмета, яким обвинувачена нібито спричинила тілесні ушкодження потерпілій у зв`язку з чим суд не мав підстав вважати, що у потерпілої тілесні ушкодження утворилися саме від дій дерев`яної палиці, а не від якогось іншого предмету спростовуються показами потерпілої ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_10 , висновком експерта №464 від 31.12.2020.

Судом правильно встановлені обставини кримінального правопорушення, надана належна оцінка усім доказам у кримінальному провадженні і висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 в заподіянні потерпілій ОСОБА_7 умисного легкого тілесного ушкодження ґрунтується на належних та допустимих доказах.

Задовольняючи частково позовні вимоги потерпілої ОСОБА_7 суд першої інстанції правильно виходив з того, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких потерпіла зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди, який підлягає стягненню з обвинуваченої ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_7 , судом визначений з урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань потерпілої та з дотриманням принципів розумності та справедливості.

Покарання обвинуваченій ОСОБА_6 призначене у відповідності до вимог ст.65 КК України з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, особи винної, обставин, які пом`якшують покарання та обставин, які обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання та обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_6 суд не встановив, не встановив таких і суд апеляцій1ної інстанції..

Враховуючи викладене, обставини справи, особу обвинуваченої, яка вини не визнала, у вчиненому не розкаялась, завдані збитки не відшкодувала, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку в лікаря-нарколога і лікаря-психіатра не перебуває, є особою пенсійного віку, думку потерпілої щодо призначення покарання обвинуваченій, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про призначення ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч.1 ст. 125 КК України у виді штрафу, і саме таке покарання гарантуватиме безпеку для суспільства, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових злочинів.

Вирок суду є законним та справедливим і підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 21 лютого 2022 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: