УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2015 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000033 від 03.01.2013 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Довге, Іршавського р-ну., Закарпатської області, українця, громадянина України, не працюючому, прож.: АДРЕСА_1 , раніше судимому,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч.2 ст. 194 ч.2, ст. 185 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч.2 ст. 194 ч.2, ст. 185 ч.2 КК України.

Обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч.2 ст. 194 ч.2, ст. 185 ч.2 КК України надійшов до Ужгородського міськрайонного суду 02.04.2013 року.

Дане кримінальне провадження знаходилось в провадженні судді Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_6 ..

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду прийняти до свого провадження вказане кримінальне провадження, розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч.2 ст. 194 ч.2, ст. 185 ч.2 КК України, призначено до підготовчого судового засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Обвинувачений в судовому засіданні не заперечив щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, разом з тим клопотав про обов`язкову участь потерпілих вказаних в обвинувальному акті.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 зазначив, що в зв`язку з не можливістю забезпечити явку потерпілих в підготовче судове засідання стороною обвинувачення, та відсутності відомостей про фактичне місце проживання потерпілих, такий обвинувальний акт не може вважатись складеним відповідно до вимог КПК України, в зв`язку з чим підлягає поверненню прокурору.

Потерпілі в судове засідання не з`явились.

Вислухавши думку учасників судового провадження щодо можливості призначення судового розгляду суд вважає, що дане провадження не може бути призначено до судового розгляду виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Відповідно до ст.291 ч.2 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

Проте, всупереч вищезазначених вимог обвинувальний акт, у кримінальному провадженні за ст. 15 ч.2 ст. 194 ч.2, ст. 185 ч.2 КК України внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000033 від 03.01.2013 року, не відповідає встановленим вимогам закону, а саме обвинувальний акт, всупереч положенням п.3 ч.2 ст. 291 КПК України (в редакції 2012 року), не містить точних даних про місце проживання потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Як вбачається із обвинувального акту адресою місця мешкання потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є АДРЕСА_2 , потерпілого є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є АДРЕСА_3 , потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є АДРЕСА_4 , потерпілого є ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є АДРЕСА_5 , потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є АДРЕСА_6 , потерпілого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , є АДРЕСА_7 , потерпілої ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є АДРЕСА_8 .

З метою належного повідомлення потерпілих про призначення 09.04.2015р., 06.05.2015р., 14.05.2015р., 26.05.2015 р., 08.06.2015р., 01.07.2015р., 09.07.2015р. підготовчого судового засідання на вищевказані адреси були направлені судові повістки. Проте, потерпілі в зазначені судові засідання так і не з`явилися. Місце проживання потерпілих, вказані невірно, оскільки повістки про виклик до суду потерпілими не отримуються, а повертаються у зв`язку із закінченням терміну зберігання, що підтверджується поштовим повідомленням, тобто за адресами вказаними в обвинувальному акті не проживають.

Згідно відповідей на запити до адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Закарпатській області потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , за адресами вказаними в обвинувальному акті зареєстрованими або знятими з реєстрації не значаться, а потерпілий ОСОБА_9 взагалі зареєстрований за іншою адресою, ніж та яка вказана слідчим в обвинувальному акті.

Прокурор в судових засіданнях 08.06.2015р. та 01.07.2015р., зобов"язувався забезпечити явку потерпілих, але їх явка зебезпечена не була, ні на 01.07.2015 року, ні на 09.07.2015 року.

Крім того, будь-яких інших засобів зв`язку з потерпілих (адреса електронної пошти чи факсимільного або телефонного зв`язку) не вказано, що взагалі робить неможливим здійснити виклик потерпілих до суду та мати належне підтвердження про отримання особою повідомлення про їх виклик.

Відсутність засобів телефонного, електронного зв`язку з потерпілими, вказує не тільки на невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, але й на те, що за таких обставин суд позбавлений можливості здійснити виклик потерпілих у судове засідання для судового розгляду кримінального провадження у розумні строки.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. З аналізу практики ЄСПЛ щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ і було б неприродно встановлювати один строк у конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин (рішення у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства").

У кримінальному провадженні відлік часу, на думку ЄСПЛ, починається з моменту висунення обвинувачення в широкому розумінні цих слів. Тобто сюди включається й арешт, і початок слідства, коли особу притягують як підозрювану, і повідомлення про кримінальне переслідування, й "інші дії, що мають на увазі схожі твердження і що істотно впливають на становище підозрюваного" (справа "Екле проти ФРН"). У п. 253 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" йдеться: "Суд зазначає, що момент, з якого ст. 6 починає застосовуватись до "кримінальних" питань, залежить від обставин справи. Провідне місце, яке займає в демократичному суспільстві право на справедливий судовий розгляд, спонукає Суд віддавати перевагу "сутнісній", а не "формальній" концепції "обвинувачення", про яке йдеться у п. 1 ст. 6 (див. п. 62 рішення ЄСПЛ від 18 січня 2007 року у справі "Шубінський проти Словенії")".

Вказане свідчить, що місце проживання потерпілих органом досудового розслідування є фактично не встановленим, відтак, зазначене у обвинувальному акті місце проживання ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , дійсності не відповідає.

Статтею 7 КПК України визначені основні засади кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься: рівність перед законом і судом; забезпечення права на захист; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності тощо.

Частиною першою статті 24 КПК України визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Тому, враховуючи вищезазначене, суд не має можливості повідомити потерпілих про призначене підготовче судове засідання, явка яких, згідно норм чинного законодавства є обов`язковою, та враховуючи наявність клопотання обвинуваченого про обов`язкову явку таких до суду. У зв`язку із зазначенням в обвинувальному акті недійсної адреси місця фактичного проживання потерпілих, всупереч вищевикладених вимог діючого законодавства, суд позбавлений можливості розглянути справу в розумний строк та забезпечити рівність процесуальних можливостей сторін кримінального провадження.

Крім того, згідно ст.109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Отже, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен представляти собою повний опис усіх без виключень процесуальних дій і прийнятих процесуальних рішень під час досудового розслідування та містити у собі довідкові відомості про шлях утворення доказової бази обвинувачення, засоби одержання доказової інформації та забезпечення кримінального провадження.

Проте, як вбачається з обвинувального акту та додатків до нього, вказані документи не відповідають вимогам ст.ст.109 та 291 КПК України.

В реєстрі матеріалів досудового розслідування, не в повному обсязі зазначені відомості та процесуальні дії, проведені в ході досудового розслідування, відсутня інформація про час проведення відповідних процесуальних дій; час повідомлення про підозру (зазначена лише дата), та правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа; відсутнє процесуальне рішення щодо речових доказів по справі та місце їх знаходження; не зазначені реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; не зазначено час та дату закінчення досудового розслідування, відсутні відомості про складення обвинувального акту від 29.03.2013 року, не вказано осіб, яким пред`явлені фотознімки для впізнання, крім того, не вказано де знаходиться автомобіль марки «BMW», д.н.з. НОМЕР_1 (стосовно закінченого замаху на умисне знищення чужого майна, вчиненого шляхом підпалу).

Крім того, судом встановлено, що реєстр матеріалів досудового розслідування не містить даних про проведення такої процесуальної дії як відкриття матеріалів досудового розслідування сторонам кримінального провадження, містяться лише повідомлення про завершення досудового розслідування та дані про надання доступу до матеріалів досудового розслідування, що не відповідає вимогам КПК України.

Суд звертає увагу, що зазначені висновки суду є результатом розгляду обвинувального акту та доданих до нього документів, а не результатом дослідження доказів.

Гл.28 КПК України, якою врегульовано процедуру судового розгляду, не передбачено процедури виправлення недоліків обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування.

Залишення ж у матеріалах кримінального провадження обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування з недоліками є неприпустим, оскільки це свідчить про неповагу до закону, до встановлених ним норм та вимог.

Єдиним процесуальним шляхом виправлення недоліків обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування, передбаченим КПК України, є повернення обвинувального акту прокурору з метою усунення ним недоліків протягом розумного строку.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу. Тобто, обвинувальний акт є тим підсумковим документом досудового розслідування, який не може містити в собі жодних внутрішніх суперечностей, а всі складові частини цього документу повинні бути узгоджені як між собою, так і з доданими до обвинувального акта додатками згідно вимог ч.4 ст.291 КПК України. При цьому реєстр матеріалів досудового розслідування має відповідати вимогам ч.2 ст.109 КПК України.

Таким чином, враховуючи все вищевикладене, приймаючи до уваги, що ст.314 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, який може прийняти суд, що не підлягає розширеному тлумаченню, суд приходить до висновку про неможливість призначення обвинувального акту та додатків до нього у цьому кримінальному провадженні до судового розгляду, у зв`язку із їх невідповідністю вимогам Кримінального процесуального кодексу України (в редакції 2012 року), а також про необхідність у зв`язку із наведеними фактами істотних порушень вимог КПК України повернення обвинувального акту по матеріалам кримінального провадження, прокуророві для усунення недоліків у зв`язку з невідповідністю вимогам діючого законодавства.

Таким чином, при складанні обвинувального акту порушено вимоги п.3 ч.2 ст.291 КПК України, які унеможливлюють провести підготовче судове засідання на підставі обвинувального акту, оскільки суд позбавлений можливості викликати у встановлений законом спосіб до суду потерпілих.

Проведення підготовгочо судового засідання і судового розгляду без участі потерпілих є порушенням їх прав та унеможливлює суд здійснити належну правову процедуру, що є одним із завдань кримінального судочинства (ст.2 КПК України).

Враховуючи вищенаведене, зазначені порушення позбавляють суд можливості призначити судовий розгляд такого обвинувального акту і розглянути його.

За правилами п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу. Оскільки у даному випадку обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, його слід повернути.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 109, 176-178, 183, 199, 314, 372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр судових розслідувань за №0000033 від 03.01.2013 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч.2 ст. 194 ч.2, ст. 185 ч.2 КК України повернути прокурору прокуратури м.Ужгорода, юристу 2-го класу ОСОБА_15 , який затверджував обвинувальний акт для усунення вище згаданих порушень вимог КПК України, протягом двох тижнів з дня отримання матеріалів кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1