Справа №756/7493/22 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/3545/2022 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.ст.176, 183 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2022 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 08 вересня 2022 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 08 вересня 2022 року продовжено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у ДУ «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, тобто до 06 листопада 2022 року включно, без визначення розміру застави.

Зазначене рішення обґрунтоване тим, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків та належну процесуальну поведінку обвинуваченого, у зв`язку з чим є достатні підстави для продовження дії такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, у якій він просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 з тримання під вартою на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 або застосувати до нього альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі від 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою, та такою, що підлягає скасуванню.

Захисник вказує, що суд дійшов хибного висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Так, згідно обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ст.348 КК України. Однак, з матеріалів клопотання, які безпосередньо у підготовче засідання подав до суду прокурор, доказів обгрунтовуючих підозру додано не було, як і не було встановлено під час судового розгляду наявність ризиків, вказуючи на те, що підстави для зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого відсутні.

Наявні в матеріалах провадження обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування самі по собі не є доказами наявності ризиків або продовження їх існування для однозначного висновку про те, що є підстави для продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого. Тобто вимоги КПК в частині достатності та достовірності відомостей або доказів, що вказують на продовження існування ризиків судом не додержано, у зв`язку з чим було прийняте незаконне рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 .

Крім того, суд не врахував обставин, які характеризують особу обвинуваченого, його несудимість, позитивну характеристику, наявність в нього на утриманні малолітньої дитини, доходів від офіційного місця роботи, постійного місця проживання у м. Києві, заяву про можливість внести за нього заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів працездатних осіб, заяву ОСОБА_8 про надання згоди на проживання обвинуваченого під домашнім арештом за певною адресою у м. Києві, навіть на випадок цілодобового арешту.

Також захисник зазначає, що тяжкість покарання, яка може загрожувати обвинуваченому у разі визнання його у подальшому винним, не може слугувати підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу.

Обвинувачений не має наміру ухилитися від явки до суду, доказів цього матеріали справи не містять. В нього не має мети знищити або сховати речі чи документи, що мають істотне значення по справі, а більш того обвинувачений не зможе це зробити, оскільки все вилучено і передано до камери схову ще на стадії досудового розслідування. У ОСОБА_6 не має мети незаконно впливати на потерпілих. Прокурор також не довів наявності у обвинуваченого мети перешкоджати кримінальному провадженню, оскільки останній не визнає себе винним, та за допомогою захисника має можливість правовим шляхом довести свою невинуватість.

Сторонами кримінального провадження не заявлено клопотання про розгляд апеляційної скарги за їх участю, а тому у відповідності до вимог ч.4 ст.4221 КПК України, суд апеляційної інстанції вважає за можливе провести апеляційний розгляд у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно положень ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В свою чергу, апеляційний суд позбавлений можливості дослідити матеріали кримінального провадження, оскільки воно знаходиться на розгляді по суті в суді першої інстанції.

Правовими приписами ст.370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано в повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Згідно зі ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ст.348 КК України, які у відповідності до положень ст.12 КК України, є тяжким та особливо тяжким злочинами відповідно, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи тяжкість злочинів, та покарання, яке загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими, характер інкримінованих їм діянь, дані про особу обвинуваченого, а також відсутність даних про неможливість подальшого перебування під вартою, належних гарантій, які б переважали ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , та не дозволяють зробити висновок про те, що можливість уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, може бути досягнута на даний час шляхом застосування до нього іншого, більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які на даний час виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого.

Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним в ч.1 ст.177 КПК України, та на даний час не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка вказує на те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Щодо доводів апеляційної скарги щодо необґрунтованості підозри, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

На даний час до суду першої інстанції надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 . Пред`явлене йому обвинувачення обґрунтоване викладеними в обвинувальному акті фактами та інформацією, які у своїй сукупності здатні переконати пересічного об`єктивного спостерігача у тому, що обвинувачений може бути причетний до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а питання щодо доведення або не доведення винуватості у їх вчиненні не може бути предметом дослідження суду апеляційної інстанції, зважаючи на стадію кримінального провадження та особливості апеляційного розгляду з перегляду конкретного судового рішення. Не вправі давати таку оцінку доказам і суд першої інстанції, оскільки це виходить за межі його повноважень під час судового розгляду, в ході якого докази досліджуються, а оцінка їм може бути надана в нарадчій кімнаті під час прийняття рішення за наслідками розгляду кримінального провадження по суті.

З огляду на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.348 КК України, тобто злочині вчиненому із погрозою застосування насильства, в даному випадку судом першої інстанції обґрунтовано, виходячи з вимог п.1 ч.4 ст.183 КПК України розмір застави не визначався.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б підставами для скасування чи зміни судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Обґрунтованих доводів на спростування висновків суду першої інстанції апелянтом не наведено, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги і залишає ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 331, 404, 405, 407, 418, 419, 4221 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 08 вересня 2022 року, якою продовжено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у ДУ «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, тобто до 06 листопада 2022 року включно, без визначення розміру застави без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :