Справа № 182/3023/22
Провадження № 1-кс/0182/788/2022
У Х В А Л А
Іменем України

28.07.2022 року м. Нікополь

Слідчий суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП у Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 25.07.2022 року за № 0000813, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, з середньою-спеціальною освітою, не одруженого, який на утриманні малолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштованого, який не є депутатом та особою з інвалідністю, не пенсіонера, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України ,-

за участі сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_5 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, що має правову кваліфікацію ч.4 ст.186 КК України.

В обґрунтуванні клопотання слідчим зазначено, що ОСОБА_4 , 25.07.2022 року приблизно о 19 годині 20 хвилин, знаходячись біля під`їзду №6 будинку АДРЕСА_2 , побачив ОСОБА_7 , в руках якого знаходився мобільний телефон марки «Меіzu» модель «М819Н» чорного кольору. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, а саме вищевказаного мобільного телефону.

В той же день та час ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу під`їзду №6 будинку АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, під час дії Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Указу Президента України від 17.05.2022 №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», підійшов до ОСОБА_7 та шляхом ривку, вирвав у нього з рук мобільний телефон марки «Меіzu» модель «М819Н» чорного кольору, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1745 від 26.07.2022 року складає 1400, 00 грн., спричинивши ОСОБА_7 матеріальну шкоду на зазначену суму. Після чого ОСОБА_4 з викраденим майном з місця злочину зник.

Дані умисні дії ОСОБА_4 підпадають під ознаки кримінального правопорушення -злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України- відкрите викрадення чужого майна (грабіж), в умовах воєнного стану.

Підозра ОСОБА_4 , у вчиненні вищевказаного злочину підтверджуються зібраними в ході досудового слідства доказами, а саме:

Протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ;

Протоколом впізнання особи за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_7 ;

Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ;

Протоколом впізнання особи за фотознімками за участю свідка ОСОБА_8 ;

Протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України.

Враховуючи той факт, що для забезпечення належної поведінки підозрюваного під час досудового розслідування та розгляду в розумні строки кримінального провадження, а також те, що наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може:

-переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

-незаконно впливати на потерпілого та свідків;

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яким передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 10 років, він повною мірою усвідомлює невідворотність покарання та настання для нього передбачених законом обмежень його прав та свобод. Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 не має міцних соціальних зв`язків. У зв`язку з чим існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду.

Крім того, свідок ОСОБА_8 є його товаришем та ОСОБА_4 знає місце мешкання останнього, що свідчить про те, що ОСОБА_4 може впливати на вказаних свідків шляхом вмовляння або погроз з метою зміни останнім своїх показів та уникнення ОСОБА_4 кримінальної відповідальності, що також свідчить про наявність ризику передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Таким чином вважаю, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів таких як особисте зобов`язання, особиста порука, застава та домашній арешт не забезпечить належне виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків та не здатні запобігти ризикам, передбаченим пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Крім того, в оточенні ОСОБА_4 не має особи, яка заслуговує на довіру та може поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до статті 194 Кримінального процесуального кодексу України і зобов`язатися за необхідності доставляти його до органів досудового розслідування та суду на першу про те вимогу.

Застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, можливе, враховуючи те, що за вчинений ним злочин, передбачений ч. 4 ст. 186 КК України, йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років, то дотримується обов`язкова умова призначення даного запобіжного заходу, передбачена п.5 ч.2 ст. 183 КПК України, тобто передбаченість законом покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 років.

Враховуючи вищевикладене та те, що для розгляду в розумні строки даного кримінального провадження в суді необхідно забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також те, що наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може: переховуватися від органів досудового слідства, суду, незаконно впливати на свідків, тому виникла необхідність застосувати до підозрюваного запобіжний захід, який забезпечить виконання ОСОБА_9 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також попередить настання ризиків, передбачених ч.1 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право слідчому судді на застосування найбільш суворого заходу.

Підозрюваний у судовому засіданні проти клопотання заперечував, просив суд відмовити у задоволенні клопотання слідчого та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його реєстрації, де він проживає, а саме по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 зазначив, що вину він визнає частково, він дійсно взяв телефон у потерпілого, але при інших обставинах ніж зазначені в обвинувальному акті. За зазначеною адресою він мешкає сам, близьких родичів не має.

Захисник підтримав клопотання підозрюваного, зазначивши, що клопотання прокурора не мотивоване. За думкою захисника, не зважаючи на тяжкість обвинувачення, запобіжний захід, який просить прокурор є занадто суворим.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За змістом ч.ч.1,2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обґрунтовану підозру у вчиненні кримінального правопорушення Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) визнає обов`язковою умовою правомірності і законності попереднього ув`язнення. Проте, поняття "обґрунтована підозра" відповідно до мети підпункту "с" п. 1ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція) у практиці ЄСПЛ має певні особливості. Це поняття не є тотожним поняттю "обґрунтоване обвинувачення" й на стадії арешту чи затримання особи не вимагається, щоб було достатньо доказів саме для висновку про винуватість особи у вчиненні того чи іншого правопорушення. Обґрунтована підозра для попереднього ув`язнення у практиці ЄСПЛ - це існування фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача, що конкретна особа могла вчинити злочин. Однак тлумачення поняття "обґрунтована підозра" і висновок про те, що саме може розглядатися як така підозра, залежить від усіх обставин кримінального правопорушення (рішення ЄСПЛ від 30.08.90 р. у справі "Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства").

Тобто, розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1 (с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, § 45).

Підозра у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому правопорушення підтверджується дослідженими доказами, а саме протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом впізнання особи за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколом впізнання особи за фотознімками за участю свідка ОСОБА_8 .

Також слідчий суддя враховує, що інкриміноване ОСОБА_4 кримінального правопорушення відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, та санкція за вчинення якого передбачає покарання від семи до десяти років позбавлення волі. У такому разі застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, може спонукати підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. У справі "Москаленко проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Тому, серйозність висунутих щодо підозрюваного обвинувачень, відсутність у нього близьких родичів, які б могли гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного, дають можливість виправдано вважати, що такий ризик існує.

Крім того, у разі обрання менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, підозрюваний може тиснути на потерпілого, з метою зміни ним своїх показань.

Вище встановлені обставини є виправданими та необхідними елементами, що визначають та виправдовують потребу в обранні запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, який обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

Врахувавши вищевикладене та встановлені в судовому засіданні обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою, оскільки вони не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно вимог ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

Відповідно до п. 2 ч.5 ст. 182 КПК України встановлює, що особі, обвинуваченій у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається від 30 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави, який зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а саме 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 130 000 гривень, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків.

В разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. 194 КПК України покладаються наступні обов`язки:

з`являтися по виклику слідчого, прокурора чи суду в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, а в разі неможливості з`явитися з поважної причини, своєчасно повідомляти про це орган який викликає;

не відлучатися з населеного пункту в якому він мешкає без згоди слідчого, прокурора чи суду в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження про зміну місця проживання;

утримуватись від спілкування зі свідками по провадженню;

здати на зберігання у відповідний державний орган паспорт та інші документи, які дають право на виїзд за межі України, які будуть повернуті після скасування запобіжного заходу.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належить визначити на 60 днів з моменту фактичного заатримання, тобто з 19.20 годин 25.07.2022 року.

Керуючись статтями 132, 176-179, 182, 183, 194, 197, 206 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 - задовольнити, в задоволення клопотання сторони захисту відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, рахуючи з моменту фактичного заатримання, тобто з 19.20 годин 25.07.2022 року до 19.20 год. 22.09.2022 року.

Одночасно визначити обвинуваченому ОСОБА_4 , розмір застави, який зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а саме 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 130 000 гривень, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Підозрюваний або заставодавець має право у будь який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

В разі внесення застави на обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. 194 КПК України покладаються наступні обов`язки:

з`являтися по виклику слідчого, прокурора чи суду в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, а в разі неможливості з`явитися з поважної причини, своєчасно повідомляти про це орган який викликає;

не відлучатися з населеного пункту в якому він мешкає без згоди слідчого, прокурора чи суду в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження про зміну місця проживання;

утримуватись від спілкування зі свідками по провадженню;

здати на зберігання у відповідний державний орган паспорт та інші документи, які дають право на виїзд за межі України, які будуть повернуті після скасування запобіжного заходу.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвали доручити Нікопольському РУП ГУНП в Дніпропетровській області

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1