Ружинський районний суд Житомирської області
Справа № 291/987/20
Ружинський районний суд Житомирської області
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и
Ружинський районний суд Житомирської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с.Заріччя,Ружинського району Житомирської
області, українця, громадянина України,освіта середня, не працюючого,
який проживаєта зареєстрований за адресою:
раніше неодноразово судимого, останній раз 09.07.2020 Ружинським районним судом за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців (вирок набрав законної сили),-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України
ОСОБА_5 будучи раніше неодноразово судимим, останній раз 09.07.2020 Ружинським районним судом за ч. 3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців (вирок набрав сили), на шлях виправлення не став та повторно вчинив умисний злочин проти власності, за наступних обставин.
Так, 18.07.2020 близько 10 год. 30 хв. ОСОБА_5 перебув неподалік від території молитовного будинку за адресою: АДРЕСА_2 . В цей же день, час, місці та за вказаних обставин в останнього виник умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням в житло, а саме майна, що належить потерпілому ОСОБА_6 ..
Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, розуміючи, що це чуже майно, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій, користуючись сприятливою для себе обстановкою, а саме відсутністю господаря та тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, таємно проник до помешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_7 .. Перебуваючи в середині вищевказаного помешканні ОСОБА_5 з гаманця, який знаходився на столі таємно викрав грошові кошти в сумі 100 грн. з них три купюри по 20 грн. дві купюри по 10 грн. інші 10 грн. - купюрами по 2 грн. та по 1 грн.; з гаманця, який знаходився на ліжку таємно викрав грошові кошти у розмірі 400 грн. купюрами по 200 грн. та 50 Євро однією купюрою (згідно курсу НБУ станом на 19.07.2020 Євро становить 32,79 грн. 50 Євро -1639,67 грн.), мобільний телефон торгівельної марки «Samsung Galaxy J1», вртістю 812 грн. 50 коп., зовнішній акумулятор (Power Bank) до мобільного елефону вартістю 541 грн. 75 коп. грн., та мобільний телефон «Apple iPhone 5S (А 1457) 1 GB/16GB Silver », вартістю 1965 грн.88 коп., чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальних збитків на загальну суму 5459 грн. 80 коп..
Дії ОСОБА_5 , які виразилися у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у житло, вчиненого повторно, органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст.185 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, показав, що дійсно 18.07.2020 біля 14 години, перебував в смт Ружині. Коли проходив повз молитвиного будинку, побачиd, що вхідні двері були відкриті, нікого не було, вирішив зайти щось викрасти, коли перебував на першому поверсі, побачив, що двері одного з приміщень були відкриті, коли зайшов побачив, що там була кухня та кімнати відкриті, нікого не було. Він зайшов і взяв два телефони, і все інше, що лежало на полиці. З гаманця який лежав на столі викрав грошові кошти в сумі 100 грн. різними купюрами, а з гаманця який, який лежав на ліжку викрав грошові кошти в сумі 400 грн. купюрами по 200 грн. та 50 евро, однією купюрою. Після цього пішов в центр. Зустрівся з друзями, через годину приїхали працівники поліції і забрали його. При ньому забрали телефони , повер банк . Грошей уже не було, потратив. Він пропонував відшкодувати dbnhfnb, але потерпілий відмовився. В той час він працював у м. Біла Церква.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні участі не брав, надав через канцелярію суду особисту заяву, в якій просив розглядати вказане кримінальне провадження за його відсутності. Претензій до обвинуваченого не має, щодо визначення міри покарання покладається на розсуд суду.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам обвинувачення і учасниками процесу не оспорюються.
На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності його позицій немає.
При цьому згідно з ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір.
Згідно з п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
За таких обставин суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковано за ч. 3 ст.185 КК України, як умисні дії, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у житло, вчиненого повторно.
При призначенні обвинуваченому покарання суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно ч. 3 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України віднесено до тяжких злочинів.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5 згідно ст. 66 КК України суд визнає активне сприяння у розкритті злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 згідно ст. 67 КК України в ході досудового розслідування не встановлено.
Вивчаючи особу обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_5 , вину у скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення визнав повністю, критично ставиться до своїх дій, раніше неодноразово судимий, не має сталих соціальних зав`язків, ніде не працю, по місцю проживання характеризується посередньо, у лікаря-психіатра і лікаря-нарколога не перебуває, маючи судимість за вчинення аналогічного злочину проти власності, знову вчинив тяжкий злочин під час невідбутого строку покарання за попереднім вироком у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі - суд дійшов до переконливого висновку, що за спрямованістю поведінки, ОСОБА_5 не бажає стати на шлях виправлення і як особа, представляє суспільну небезпеку для оточуючих.
З урахуванням наведеного, враховуючи всі обставини у справі, відсутність у потерпілого будь-який претензій матеріального чи морального характеру суд обирає покарання обвинуваченому у вигляді позбавлення волі на певний строк в межах санкції ч.3 ст.185 КК України, за якою суд визнає ОСОБА_5 винним, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, та неможливим обрати відносно нього покарання не пов`язане з позбавленням волі.
При цьому відповідно до положень ст.71 КК України та п.25 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» за сукупністю вироків (ст.71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин.
При застосуванні правил ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 останній раз був засуджений 09.07.2020 року Ружинським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст.185 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі вирок набув чинності, то остаточне покарання йому необхідно призначити з застосуванням ст.71 КК України, шляхом часткового складання покарань.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні не обирався.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 слід рахувати з 17.08.2020 року (згідно часу його затримання за вироком Ружинського районного суду Житомирської області від 09.07. 2020 року) .
Цивільний позов у справі не заявлено.
Судові витрати у справі на залучення експертів в порядку ст.124 ч.2 КПК України слід покласти на засудженого.
Долю речових доказів суд вирішує за правилами ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 368, 370, 371, 373, 375 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, невідбутого строку покарання за попереднім вироком Ружинського районного суду Житомирської області від 09.07.2020 р., остаточно визначити покарання ОСОБА_5 у виді 6 (Шести) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 17.08.2020 року.
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати на користь держави з приводу проведення товарознавчих експертиз в розмірі 3595 грн. 68 коп.
Речові докази : Мобільний телефон торгівельної марки «Samsung Galaxy J1»; зовнішній акумулятор (Power Bank) до мобільного елефону, Мобільний телефон торгівельної марки «Apple iPhone 5S (А 1457) 1 Gb/16Gb silver», які передані ОСОБА_6 - залишити останньому як законному власнику.
Вирок може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Ружинський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження також мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1 .