Справа № 444/925/22
Провадження № 1-кп/444/200/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2022 року Жовківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

номер кримінального провадження № 0000112, відомості про якевнесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.04.2022 року

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки. с. Крехів, Жовківського району, Львівської області, проживаючої та зареєстрованої в АДРЕСА_1 , з середньою освітою, українки, громадянки України, вдова, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працює, не інвалід, не адвокат, не депутат, не нотаріус, раніше не судима, паспорт НОМЕР_1 , ІПН НОМЕР_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області зазначене кримінальне провадження,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , 18 березня 2022 року близько 18 години, перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою наживи, реалізуючи свій протиправний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, викрала банківську картку AT «ОщадБанк» № НОМЕР_3 , держателем якої є ОСОБА_5 , пін-код до якої раніше остання повідомляла ОСОБА_3 , вищезазначена банківська картка за функціональним призначенням є засобом доступу до банківських рахунків, є різновидом офіційного документу (згідно Закону України "Про інформацію" від 02.10.1992, Законів України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 05.04.2001, "Про банки та банківську діяльність" від 07.12.2000), з метою подальшого незаконного використання такої карти для зняття грошових коштів, належних ОСОБА_5 ..
Таким чином, ОСОБА_3 вчинила викрадення офіційного документа, з корисливих мотивів, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України.
Окрім цього, 18 березня 2022 року о 20 годині 09 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи біля банкомату AT «Ощадбанк», що знаходиться за адресою: смт. Куликів, пл. Незалежності, 2, Львівського району Львівської області, маючи умисел на крадіжку чужого майна, таємно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, використавши банківську карту AT «ОщадБанк» № НОМЕР_3 , належну ОСОБА_5 , шляхом зняття грошових коштів із вищевказаного банкомату, викрала із неї грошові кошти в сумі 5000 гривень, після чого, того ж дня о 20 годині 14 хвилин, ОСОБА_3 , продовжуючи свій злочинний умисел на заволодіння чужим майном, перебуваючи біля банкомату AT «Ощадбанк», що знаходиться за адресою: смт. Куликів, пл. Незалежності, 2, Львівського району Львівської області, маючи умисел на крадіжку чужого майна, таємно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, використавши банківську карту AT «ОщадБанк» № НОМЕР_3 , належну ОСОБА_5 , шляхом зняття грошових коштів із вищевказаного банкомату, викрала із неї грошові кошти в сумі 3000 гривень, після чого залишила місце вчинення злочину, а викраденим майном розпорядилася на власний розсуд, тим самим спричинила потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 8000 гривень.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Відповідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням характеризуючих даних обвинуваченої, так як проти такого не заперечують учасники судового провадження. Винуватість обвинуваченої у скоєнні інкримінованих їй кримінальних правопорушень стверджується доказами, які є в матеріалах справи. Фактичні обставини справи, які стверджуються цими доказами, не оспорювались в ході судового розгляду ні обвинуваченою, ні іншими учасниками. Судом зясовано, чи правильно сторони розуміють зміст цих обставин, чи не мають сумніві у добровільності їх позиції, а також розяснено їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачена ОСОБА_3 в судовому засіданні, після розяснення їй суті обвинувачення підтвердила вищевказані обставини, у вчиненні злочину свою вину визнала повністю і пояснила, що вона 18.03.2022 р. знаходилася вдома у потерпілої в АДРЕСА_2 та вживали спиртні напої. Біля 18 год., скориставшись відсутністю уваги потерпілої ОСОБА_5 з її жіночої сумочки викрала її банківську картку, код до якої знала, так як раніше потерпіла їй надавала карточку та код з метою зняття коштів. Після цього, поїхала в смт. Куликів та скориставшись банкоматом зняла грошові кошти спочатку 5000 грн., а через деякий час ще 3000 грн. та розпорядилась коштами на власний розсуд.

Таким чином, суд приходить до переконання про винуватість обвинуваченої у скоєнні предявленого їй кримінального правопорушення.

Вина обвинуваченої ОСОБА_3 полягає в тому, що вона умисно викрала офіційний документ, вчинений з корисливих мотивів, а тому суд її дії кваліфікує за ст. 357 ч. 1 КК України.

Окрім цього, вина обвинуваченої ОСОБА_3 полягає в тому, що вона вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, а тому суд її дії кваліфікує за ст. 185 ч. 4 КК України.

Кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 357, та ч. 4 ст. 185 КК України за вчинення яких судиться ОСОБА_3 , згідно із ст. 12 КК України відносяться до категорії кримінального проступку (ч. 1 ст. 357 КК України) та тяжкого злочину (ч. 4 ст. 185 КК України).

При обрані покарання підсудній ОСОБА_3 суд враховує тяжкість скоєних нею кримінальних правопорушень, обставини справи, а саме, дані, що характеризують особу підсудної, обтяжуючі та пом`якшуючі покарання обставини, і з врахуванням наведеного перспективи її виправлення та попередження з її боку нових злочинів, а саме, що підсудна за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, раніше не судилася, не перебуває на обліку в лікаря нарколога чи психіатра, не інвалід, не хворіє, вдова, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Обставин, що обтяжують відповідальність підсудної судом не встановлено.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_3 є їїрозкаяння у вчиненому, так як вона в судовому засідання повністю визнала свою вину та дала правдиві покази про обставини вчинених нею правопорушень.

Обвинувачена ОСОБА_3 не вчинила кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності чи у стані неосудності. Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченої за вчинення кримінальних правопорушень, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст. 65 КК України бере до уваги: ступінь тяжкості вчинених злочинів, що згідно із ст. 12 КК України відносяться до категорії кримінального проступку (ч. 1 ст. 357 КК України) та тяжкого злочину (ч. 4 ст. 185 КК України), враховує наслідки та обставини вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, її вік, сімейний та матеріальний стан, стан здоров`я, характеризуючі дані, відсутність обставин, що обтяжують, а тому, суд приходить до висновку про необхідність обрання обвинуваченій покарання в межах санкції статті 357 ч. 1 та статті 185 ч. 4 КК України, у виді штрафу та позбавлення волі відповідно, із застосуванням ст. 70 ч. 1 КК України, що є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та для попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Крім цього, суд, враховуючи те, що обвинувачена за місцем проживання характеризуються посередньо, щиро покаялася у вчиненому та активно сприяла розкриттю злочину, шкода відшкодована частково, приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства, і що обвинувачену слід звільнити від відбуття покарання з іспитовим строком відповідно до ст. 75 КК України, встановивши їй відповідний іспитовий термін та покласти на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, так як таке покарання є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільні позови у справі відсутні.

Питання про майно, на яке накладено арешт, слід вирішити в порядку ст. 174 КПК України.

Питання про документи та речові докази слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Питання про процесуальні витрати слід вирішити в порядку ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 374КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати винною ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 357 та ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання:
за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн;

за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, передбачених ч. 1 ст. 357 та ч. 4 ст. 185 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробовуванням строком на 1 (один) рік, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить новий злочин і виконає покладені на неї судом обовязки.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов"язати ОСОБА_3 періодично з"являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази:
- банківську картку "Ощадбанку" НОМЕР_4 та грошові кошти в сумі 2000 грн., що знаходяться на відповідальному зберіганні в потерпілої ОСОБА_5 - залишити у її розпорядженні.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом 30 діб з часу проголошення даного вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Вирок виготовлено в одному примірнику в нарадчій кімнаті.

Суддя: ОСОБА_1