ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1236/22 Справа № 201/881/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24 березня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, останній раз:
- 18.04.2019 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України у кримінальному провадженні № 0000841,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2022 року у задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 - відмовлено.
Задоволено клопотання прокурора, продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 22 травня 2022 року, визначено розмір застави у сумі 191 440 гривень та роз`яснення обвинуваченому наслідки її внесення.
Рішення суду обґрунтовано тим, що в судовому засіданні було доведено наявність ризиків, які було встановлено під час обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які на даний час не змінились і не відпали, оскільки останній обвинувачується у вчиненні, зокрема, тяжкого злочину, за яке передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років, судовий розгляд провадження ще не розпочато, у зв`язку з чим ОСОБА_6 може вчинити спроби переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, які ще не допитані, вчинити інше кримінальне правопорушення з огляду на те, що останній раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних корисних злочинів.
При цьому судом було враховано і дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 на які вказував захисник міцність соціальних зв`язків та стан його здоров`я.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що прокурором не було наведено доказів в підтвердження наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу та обґрунтованості підозри.
Вказує, що прямих доказів причетності ОСОБА_6 до інкримінованого йому злочину не має, останній не намагався переховуватися від суду, за першим викликом прибував до правоохоронних органів. Обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, фактично проживає однією сім`єю з цивільною дружиною, має постійне місце реєстрації та проживання на території м. Дніпра, офіційно працевлаштований.
Зазначає, що ОСОБА_6 має ряд хронічних захворювань гіпертонічну хворобу ІІ ступеню, серцеву недостатність, кардіосклероз, ішемічну хворобу серця, регулярно приймає гіпотензивну терапію та потребує постійного лікарського нагляду.
Крім того вказує, що обвинувачений особисто висловлює бажання брати участь у бойових діях з оборони територіальної цілісності України.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши надані матеріали та обговоривши скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги на ухвалу про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється апеляційним судом без участі сторін кримінального провадження, оскільки клопотання про розгляд апеляційної скарги за участі сторін не надійшли.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як убачається з наданих матеріалів, в провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження № 0000841 щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України.
24 березня 2022 року судом першої інстанції в судовому засіданні було розглянуто питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України.
В даному випадку для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, суд повинен був з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив факт того, що обставини, які стали підставою для взяття ОСОБА_6 під варту, на даний час не змінилися, ризики, які були встановлені під час обрання запобіжного заходу і під час вирішення питання про продовження його дії, не зменшились, не перестали існувати та мають місце, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується, зокрема, у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене максимальне покарання у виді 6 років позбавлення волі, при цьому судовий розгляд кримінального провадження не розпочався, у зв`язку з чим, враховуючи принцип безпосереднього дослідження доказів судом, обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, які на теперішній час в суді не допитні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення з огляду на те, що останній раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів проти власності та на теперішній час відносно нього на розгляді в суді перебуває інший обвинувальний акт за ч. 3 ст. 185 КК України.
При цьому апеляційний суд, як і суд першої інстанції, вважає, що тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).
Таким чином, висновки суду, що встановлені при обранні запобіжного заходу обставини та ризики не зменшились, і запобігання їх настанню можливо виключно шляхом продовження тримання ОСОБА_6 під вартою, а тому більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити виконання своїх обов`язків обвинуваченим, з урахуванням також неможливості винесення вироку у справі до спливу терміну тримання під вартою, підтверджуються наданими судом першої інстанції матеріалами та зроблені з належним дотриманням вимог процесуального законодавства, а доводи апеляційної скарги захисника про незаконність та необґрунтованість ухвали суду, апеляційний суд вважає безпідставними.
Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Доводи ж захисника про неврахування судом даних про особу його підзахисного, які, на думку апелянта, могли бути підставою для зміни запобіжного заходу щодо нього з тримання під вартою на домашній арешт, на думку колегії суддів, необґрунтовані, оскільки вказані факти були взяті до уваги судом в сукупності з іншими доказами по справі та їм було надано належної оцінки, а тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , і покарання за яке може бути призначено у виді позбавлення волі, дає підстави вважати, що саме запобіжний захід, пов`язаний з ізоляцією від суспільства, в цьому випадку, зможе попередити встановлені слідчим суддею ризики.
Отже, будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 331, 405, 407, 419 КПК, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24 березня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України у кримінальному провадженні № 0000841 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4