Справа №523/4082/22
Провадження №1-кс/523/1069/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2022 року слідчий суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , у присутності підозрюваного, розглянувши у судовому засіданні у залі суду в м. Одесі клопотання слідчого СВ відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області погодженого прокурором Суворовської окружної прокуратури м. Одеси про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кілія Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 13 років, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого, останній раз:

-26.07.2018 року Суворовським районним судом м. Одеси за ст.ст.186 ч.2, 71 КК України до 5 років одного місяця позбавлення волі. Звільнився 18.03.2022 року за відбуттям строку покарання.

За змістом клопотання зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.4 КК України, -

Встановив:

15.04.2022 року до Суворовського районного суду м. Одеси звернулася слідча СВ відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Відповідно клопотання слідчого встановлено, що 13.04.2022 року приблизно о 10:50 годині ОСОБА_5 , знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_3 , діючи навмисно, маючи корисливий намір направлений на заволодіння чужим майном в умовах воєнного стану, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшовши до припаркованого автомобілю марки «ВАЗ 2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 в кузові синього кольору, належного ОСОБА_7 , шляхом пошкодження замку таємно викрав з багажного відділення автомобілю компресор поршневого типу КА-У 12050 марки «Ураган» вартістю 450 гривень та валізу з набором інструментів вартістю 400 гривень, після чого покинув місце скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 850 гривень.

Дані про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ст.185 ч.4 КК України 13.04.2022 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000323.

13.04.2022 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.4 КК України за кваліфікуючими ознаками, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у сховище в умовах воєнного стану.

Також встановлено, що ОСОБА_5 13.04.2022 року о 10:54 годині був затриманий в порядку ст.208 КПК України, що підтверджується протоколом затримання особи від 13.04.2022р.

Обґрунтованість підозри щодо ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме протоколом огляду місця події від 13.04.2022р., показаннями потерпілого ОСОБА_7 від 13.04.2022р., протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 від 13.04.2022р., протоколом огляду речових доказів від 13.04.2022р., та іншими матеріалами у їх сукупності.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, яке погоджене прокурором Суворовської окружної прокуратури м. Одеси про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 , мотивуючи клопотання тим, що підозрюваний здійснив тяжкий злочин, санкція статті якої в умовах воєнного стану передбачає позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, не працевлаштований, відсутнє легальне джерело доходів, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив нове кримінальне правопорушення майнової спрямованості, у зв`язку з чим є підстави вважати, що він може переховуватись від органів досудового розслідування, продовжити злочинну діяльність, перешкоджати встановленню істини по справі шляхом впливу на потерпілого на свідків.

Прокурор підтримав клопотання слідчої, так як вважала мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право слідчому судді задовольнити клопотання слідчого та застосувати найбільш суворий запобіжний захід, оскільки ОСОБА_5 , незважаючи на те, що раніше притягувався до кримінальної відповідальності, висновків для себе не зробив, не припинив злочинну діяльність, знову підозрюється у скоєнні корисного злочину в умовах воєнного стану, передбачених ст.185 ч.4 КК України, не працюючий, поведінка підозрюваного дає підстави вважати, що він може переховуватись від органів досудового розслідування, умисно ухилятися від явки до суду та слідчого з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, не виключається ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Більш м`які запобіжні заходи, на думку прокурора не забезпечать належної поведінки підозрюваного.

Захисник ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання про застосування щодо його підзахисного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, звертаючи увагу суду на недоведеність ризиків, оскільки не має підстав вважати, що ОСОБА_5 буде переховуватися, вказуючи, що підзахисний повністю визнає свою вину, має міцні соціальні зв`язки, на утриманні неповнолітню дитину, офіційно одружений, підтверджуючи свої доводи копіями документів, крім того у нього наявне постійне місце проживання, страждає на ряд хронічних захворювань, також зазначаючи, що інкримінований злочин не спричинив тяжких наслідків, у зв`язку з чим з урахуванням поведінки ОСОБА_5 , з якої не вбачається, що він буде ухилятися від явки до слідчого та суду, вважав за можливе застосувати відносно підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за його фактичним місцем мешкання, що на думку захисника буде достатнім для виконання процесуальних обов`язків.

Підозрюваний ОСОБА_5 під час розгляду клопотання приєднався до думки захисника та просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заявивши, що вину в інкримінованому йому злочині визнає повністю, запевняючи, що не має наміру переховуватися, має місце мешкання, де проживає разом з родиною, хоче бути разом з сином.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, допитавши підозрюваного, а також вислухавши думку прокурора, захисника, підозрюваного, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 згідно клопотання слідчого є запобігання спробам переховуватися від органу досудового розслідування, іншим чином перешкоджати досудовому розслідуванню та незаконного впливу на свідків.

Відповідно до вимог ст.ст.177 та 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до положень ст.178 ч.1 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Тримання під вартою може бути застосовано, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Однак, відповідно до вимог п.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 63 рішення у справі «Доронін проти України від 19.02.2009р.) про обрання чи продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою навіть у справах про вбивство та при спробі обвинуваченого зникнути, національні суди мають розглядати можливість застосування тих чи інших альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, а посилання при цьому головним чином на тяжкість обвинувачення не уявляє собою « відповідної та достатньої» підстави.

Слід також зауважити, що згідно рішення Конституційного суду України у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу, тяжкість злочину не визначається законом як підстава для застосування запобіжного заходу, зокрема, у вигляді тримання під вартою. Згідно ст.29 ч.1 Конституції України ніхто не може триматись під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі і в порядку встановлених законом.

Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою має оцінюватись в кожній конкретній справі з урахуванням конкретних обставин.

Суд вважає, що при розгляді клопотання прокурор довів обставини передбачені п.1, 2 ст.194 КПК України, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ст.185 ч.4 КК України, наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик та обставини передбачені ст.177 КПК України, однак, при цьому прокурор не довів п.3 ст.194 КПК України, а саме неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання існуючих ризиків, зазначених у клопотанні.

Відповідно ч.1,2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у злочині, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого. Відповідно до ч. 6 цієї ж статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Статтею 194 ч.5 КПК України передбачено, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Таким чином, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, на підставі наданих сторонами доказів, оцінюючи у сукупності викладені в клопотанні обставини інкримінованого ОСОБА_5 злочину, який відноситься до категорії тяжкого, вчиненого в умовах воєнного стану, те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак за попереднім вироком відбув покарання повністю, у розшуку не перебував, приймаючи до уваги доводи захисту щодо подальшого належного виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, пояснення самого підозрюваного, враховуючи відсутність тяжких наслідків, мало значимість спричиненого збитку, виходячи зі вказаної в клопотанні суми викраденого майна, наявність міцних соціальних зв`язків, постійного місця мешкання, слідчий суддя вважає за необхідне констатувати, що аргументація захисника щодо відсутності ризику переховування або перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином має місце, зважаючи на поведінку ОСОБА_5 під час розгляду клопотання, з якої вбачається, що він не має наміру переховуватися, усвідомив протиправність своїх дій, суд дійшов до висновку, що підозрюваний не буде переховуватись від органів досудового розслідування, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою як винятковий запобіжний захід, що застосовується винятково в разі неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, що надасть змогу запобігти ризиків передбачених ст.177 КПК України, є не виправданим та не може бути застосований до підозрюваного, так як з урахуванням наявності реальних ризиків, особи ОСОБА_5 для забезпечення належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, достатньо обмежитись більш м`яким запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту за місцем його проживання з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст.194 ч.5 КПК України, заборонивши залишати місце свого мешкання цілодобово, що на думку слідчого судді буде достатнім для тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та достатнім для запобігання ризиків і забезпечення належної поведінки підозрюваного.

Керуючись ст. ст. 132, 176, 177, 178, 181, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

Постановив:

В задоволенні клопотання слідчої СВ відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту в межах досудового розслідування строком на 2 місяці, тобто до 13.06.2022р. включно.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) Заборонити залишати місце свого мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 цілодобово;

2) Прибувати до кабінету слідчого відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області та прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси за першою вимогою.

3) Не відлучатися за межі м. Одеси та Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду.

4) Повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

5) Покласти на ОСОБА_5 обов`язок утримуватись від можливого спілкування із потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 про наслідки ухилення від покладених на нього судом обов`язків, що в разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, а також те, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою особи, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

За змістом положень ст.202 ч.3 п.1 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, який був затриманий негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.

Направити копію ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту для виконання органу Національної поліції, а саме за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_5 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2

Відповідно до положень ч.4 ст.181 КПК України орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому.

Разом з цим організацію виконання ухвали суду покласти на прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 процесуального керівника у кримінальному провадженні за №0000323 від 13.04.2022 року.

Строк дії ухвали складає 2 місяці та припиняє свою дію 13.06.2022 року.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1