справа № 208/2323/22
№ провадження 1-кс/208/680/22
УХВАЛА
Іменем України

30 червня 2022 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваної ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області клопотання слідчого ОСОБА_8 , погоджене з прокурором ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України в межах кримінального провадження № 0000131 від 05.05.2022 року, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпродзержинська Дніпропетровської обл., зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , громадянки України, незаміжньої, непрацюючої, раніше неодноразово судимої, останній раз - 04.10.2021 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 5 місяців, 09.11.2021 року звільнена по відбуттю покарання, -

встановив:
Слідчий звернувся до слідчого судді з вказаним погодженим з прокурором клопотанням, пославшись на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду або вчинити інше кримінальне правопорушення.
В обґрунтування заявленого клопотання слідчим зазначено, що 28.04.2022 приблизно об 11.00 год. (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), раніше знайомі між собою ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , перебували біля магазину «Малинка», розташованого по вул. Д. Яворницького, 32 в м. Кам`янському. В цей час вони зустріли раніше незнайомого їм ОСОБА_11 . При цьому ОСОБА_11 передав ОСОБА_6 та ОСОБА_10 належну йому банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» (банківський рахунок НОМЕР_1 ) з метою купівлі ними продуктів харчування. Отримавши вказану банківську картку, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 пройшли до приміщення магазину «Малинка», що розташований по вул. Д. Яворницького 32 у м. Кам`янському. В цей час у ОСОБА_6 та ОСОБА_10 раптово виник протиправний умисел, направлений на заволодіння за допомогою зазначеної банківської картки грошовими коштами, що належать ОСОБА_11 для реалізації якого вони вступили у попередню змову.

ОСОБА_6 діючи повторно, реалізуючи свій спільний зі ОСОБА_10 злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами, що знаходяться на вказаному картковому рахунку, попрохали ОСОБА_11 назвати їм пін-код банківської картки, належної останньому. ОСОБА_11 , будучи введеним в оману, добровільно назвав ПІН-код від зазначеної картки, після чого ОСОБА_10 та ОСОБА_6 направились до банкомату АТ КБ «ПриватБанк», що розташований по вул. М. Грушевського, 23 в м. Кам`янське.

Продовжуючи реалізацію свого спільного протиправного умислу, направленого на незаконне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_11 шляхом обману останнього, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та корисливою метою, утримуючи банківську картку потерпілого при собі, підійшли до банкомату АТ КБ «ПриватБанк», що розташований по вул. М. Грушевського, 23 в м. Кам`янське. 28.04.2022 о 12:13 годині ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , використавши отриману від ОСОБА_11 банківську картку, здійснили банківське перерахування грошових коштів у сумі 20 000 грн. з картки ОСОБА_11 на картковий рахунок НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 . Продовжуючи реалізацію свого спільного злочинного умислу, ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , за допомогою того ж банкомату, о 12.14 год. зняли з банківського рахунку ОСОБА_11 НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 5000 грн. належні останньому.

Заволодівши грошовими коштами, ОСОБА_12 та ОСОБА_10 залишили місце вчинення кримінального правопорушення, розділивши між собою викрадені шляхом обману кошти, тобто довели свій протиправний умисел до кінця.

На переконання слідчого, оскільки ОСОБА_12 підозрюється у вчиненні злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, не має сталих соціальних зв`язків, існують ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, а також вчинення іншого кримінального правопорушення.
Посилаючись на вказане, слідчий вважає, що інші запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної, а тому просив застосувати відносно ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
У судовому засіданні слідчий підтримав клопотання, посилаючись на обставини, викладені в ньому та просив застосувати щодо підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зазначив, що повідомлена підозра є підтвердженою зібраними доказами у їх сукупності. Враховуючи підстави, зазначені у ст. 194 КПК України, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вважав, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде відповідати меті застосування запобіжного заходу та не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваної.
У судовому засіданні прокурор клопотання слідчого підтримала з підстав, зазначених у його мотивувальній частині, наголосила на обґрунтованості підозри та клопотання щодо обрання саме тримання під вартою, як запобіжного заходу відносно підозрюваної.
Підозрювана у судовому засіданні провину не заперечувала, проте просила застосувати більш м`який запобіжний захід, посилаючись на те, що не має наміру переховуватись від органів слідства або суду.
Захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_7 просив обрати відносно підозрюваної більш м`який запобіжний захід.
Слідчий суддя, вислухавши сторони, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.
Відповідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Як встановлено судом, 14.06.2022 року складено та повідомлено про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
Слідчий суддя враховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, але, зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини , суд враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.
Відповідно до п. 175 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.
Відповідно до рішень Європейского суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Також Європейський суд у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.
На думку слідчого судді, обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення ст. 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Як вбачається з досліджених судом матеріалів клопотання, наявність обґрунтованості підозри, повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.
Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України у даному кримінальному провадженні обґрунтовано підозрюється ОСОБА_6 .
Фактичні данні щодо обставин, що мають значення для кримінального провадження, надання їм оцінки та встановлення кваліфікаційних складових злочину або їх спростування, не вирішуються слідчим суддею під час розгляду даного клопотання, а тому і не можуть оцінюватися з зазначених підстав.
При прийнятті рішення, щодо наявності підстав для застосування запобіжного заходу, слідчим суддею враховується, як обґрунтованість підозри, так і вік та стан здоров`я підозрюваної, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній, як позбавлення волі на строк до трьох років; що Зайцева не має сталих соціальних зв`язків та джерела заробітку.
Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканність.
Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Практика ЄСПЛ послідовна в підкреслюванні початку розслідування як етапу, коли цей ризик перешкоджання досудовому розслідування або впливу на свідків чи потерпілих може виправдовувати тримання під вартою. Цей підхід випливає з припущення, що розслідування власне і призначене для того, щоб зібрати та зберегти докази. В рішенні ЄСПЛ від 26.01.93 у справі «W. v. Switzerland», § 35 сформульовано правову позицію, що згодом потреби розслідування недостатньо виправдовують тримання підозрюваного під вартою: зазвичай цей ризик зменшується тою мірою, як просувається розслідування, збираються свідчення та здійснюється перевірка. Наразі стадія збору доказів, встановлення дійсних обставин кримінального правопорушення ще триває, що виправдовує використання найсуворішого запобіжного заходу з метою унеможливлення незаконного впливу підозрюваного на хід кримінального провадження у його "вразливій" стадії.
Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
У ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування в розумні строки, виникла необхідність в обранні підозрюваному запобіжного заходу з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та які вказують, що підозрюваний може:
1.Переховуватись від органу досудового розслідування та / або суду:
Підозрювана не має сталих соціальних зв`язків (постійного місця роботи, родини). Окрім цього підозрювана вже не вперше вчиняє кримінальні правопорушення, що вказує на те, що підозрювана добровільно не дотримується суспільних норм поведінки та моралі. Все це вказує, що підозрювана може у будь-який момент залишити межі міста та області з метою переховування від органу досудового розслідування та / або суду з метою уникнення покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення.
2.Вчините інше кримінальне правопорушення
Підозрювана вже не вперше вчиняє кримінальне правопорушення, що вказує на те, що вона у подальшому може вчиняти інші кримінальні правопорушення, особливо враховуючи те, що підозрювана не має інших джерел доходу. Це вказує на те, що вчинення підозрюваною злочинів майнової спрямованості є її основним джерелом доходу.
Таким чином, під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрювана ОСОБА_6 , у разі застосування до неї запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду або вчинити інше кримінальне правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_6 необхідно обрати найсуворіший запобіжний захід, який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків.
Лише обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам, у тому числі вчинення підозрюваною нових кримінальних правопорушень.
Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть недостатніми для запобігання зазначеним ризикам, так як виходячи зі змісту ст.ст. 179-182 КПК України, вони не позбавляють у повній мірі підозрювану можливості вільно пересуватися, вчиняти протиправні дії.
Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя враховує рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», згідно якого, для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. З досліджених слідчим суддею матеріалів кримінального провадження вбачається, що зібрана доказова база відповідає наведеним вище критеріям. Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».
Наявність же будь-яких обставин, що є суперечливими, або свідчать про наявність даних, які підлягають перевірці, є завданням органу досудового розслідування під час розслідування справи з метою підтвердження або спростування підозри, яка стала підставою для затримання, що повинно підтвердити або спростувати підозру.
Відповідно до практики Європейського суду із захисту прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.
Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, що обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, встановлюється у розмірі до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, який здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя повинен, врахувавши положення ст. 177, 178 КПК України, та раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю вчиненого злочину.
За таких обставин, враховуючи майновий стан підозрюваного та встановлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, те, що підозрюваний неодноразово раніше судимий за вчинення злочинів майнової спрямованості, слідчий суддя вважає за необхідне при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного визначити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 49 620 грн., яку підозрювана має право у будь-який момент внести на спеціальний рахунок у порядку, визначеному КМУ, після чого може бути звільнена з-під варти та на неї можуть бути покладені обов`язки, передбачені в ст. 194 КПК України і буде вважатися такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави. На переконання слідчого судді, застава здатна забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.
Керуючись ст. 176-179, 184, 186, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя

постановив:
Клопотання слідчого - задовольнити.
Застосувати в межах кримінального провадження № 0000131 від 05.05.2022 року до підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 27 серпня 2022 року включно.
Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Відповідно до норм ч. 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, визначити розмір застави двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює грошовій сумі розміром 49 620 грн (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять гривень).
У разі внесення застави на депозитний рахунок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, вважати, що до підозрюваної ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді застави та покласти на нього наступні зобов`язання, які вона повинна буде виконувати строком до 27 серпня 2022 року включно:
- з`являтися за першим викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, залежно від стадії кримінального провадження;
- не відлучатися за межі населеного пункту, в якому він проживає Дніпропетровська обл., м. Кам`янське без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, залежно від стадії кримінального провадження;
- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у кримінальному провадженні.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1