Справа № 577/2409/21
Провадження № 1-кп/577/84/22

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 вересня 2022 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
головуючого судді ОСОБА_1
судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Конотопі об`єднане судове провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, без освіти, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого у АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1) 20.09.2017 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ст.ст. 189 ч.2, 186 ч.3, 70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі;
2) 30.07.2020 року Білопільським районним судом Сумської області за ст. 125 ч.1 КК України до 200 годин громадських робіт, які не відбув,
у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 122 ч.1, 389 ч.2, 186 ч.2 КК України,-
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Підлипне, Сумської області, зареєстрованого: АДРЕСА_3 , фактично проживаючого в АДРЕСА_4 , громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:
1) 27.03.2003 року Конотопським міським судом за ст.ст. 187 ч.2, 187 ч.4, 70 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
2) 28.07.2011 року Конотопським міськрайонним судом за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі;
3) 10.10.2013 року Конотопським міськрайонним судом за ст.ст. 309 ч.1, 71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі;
4) 22.12.2014 року Конотопським міськрайонним судом за ст. 187 ч.2 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився 18.12.2020 р. умовно-достроково на підставі ухвали Ордженікідзевського районного суду м. Харкова від 10.12.2020 на невідбутий строк 7 місяців 5 днів,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
04.04.2021 року, у період часу з 18:00 до 18:15 год., біля магазину «Продукти 24», розташованого за адресою: м. Конотоп, проспект Червоної Калини, 1 «а», між ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_7 , які раніше знайомі не були, виникла словесна суперечка. Приводом для цього стало користування без дозволу племінником обвинуваченого ОСОБА_8 велосипедом належного ОСОБА_7 . Під час розмови ОСОБА_8 , на грунті неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер і можливість настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно завдав потерпілому один удар кулаком лівої руки по обличчю справа, в ділянку щелепи. Після цього ОСОБА_7 відійшов, але коли через декілька хвилин повернувся, щоб забрати власний велосипед, то між ними знову відбулась суперечка в ході якої ОСОБА_8 , продовжуючи протиправні дії направлені на спричинення тілесних ушкоджень, наніс ще два удари кулаком лівої рук в ділянку обличчя справа, а саме в ділянку щелепи, внаслідок чого потерпілий отримав середньої тяжкості тілесне ушкодження у виді перелому суглобового відростку нижньої щелепи справа зі зміщенням.
Таким чином, ОСОБА_8 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
До того ж, ОСОБА_8 за вироком Білопільського районного суду Сумської області від 30.07.2020 року був засуджений за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, до покарання у виді 200 годин громадських робіт.
На виконання вироку, 05.04.2021 року, ОСОБА_8 поставлений на облік до Конотопського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області, у нього була відібрана підписка про ознайомлення з порядком та умовами відбування призначеного покарання, роз`яснено про кримінальну відповідальність за ч.2 ст.389 КК України у разі ухилення та направлено для відбування до житлово ремонтно експлуатаційного підприємства «Житловсервіс» (далі ЖРЕП «Житлосервіс») з 06.04.2021 року.
За наказом керівника ЖРЕП «Житловсервіс» від 06.04.2021 року № 71 ОСОБА_8 прийнято для відбування громадських робіт з 06.04.2021 року.
Проте, ОСОБА_8 , на порушення обов`язків визначених ст. 37 КВК України, ухиляючись від відбування призначеного покарання у вигляді громадських робіт, без поважних причин не з`являвся до визначеного підприємства.
Так, 06.04.2021, 07.04.2021, 08.04.2021, 09.04.2021, 12.04.2021 року не прибув до ЖРЕП «Житловсервіс» для відбування покарання, у зв`язку з чим до Конотопського МРВ філії Державної установи «Центр пробації», 13.04.2021 року, надійшло повідомлення про неявку засудженого у вказані дні, що, відповідно до вимог ч.3 ст.40 КВК України, є ухиленням від відбування громадських робіт.
За це порушення, 19.04.2021 року, ОСОБА_8 було винесено письмове попередження про відповідальність за невідбуття громадських робіт без поважних причин.
Однак, ОСОБА_8 належних висновків не зробив, оскільки 13.04.2021, 14.04.2021, 15.04.2021, 16.04.2021 знову без поважних причин не прибув до визначеного місця відбування громадських робіт, у зв`язку з чим 21.04.2021 року в черговий раз Конотопським МРВ філії ДУ «Центр пробації» був письмово попереджений про законодавчо визначену відповідальність у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання.
Таким чином у квітні 2021 року ОСОБА_8 не відпрацював жодної години громадських робіт про що 30.04.2021 року ЖРЕП «Житлосервіс» повідомило Конотопський МРВ філії ДУ «Центр пробації» надіславши табель виходу на роботу засудженого.
Отже, ухиляючись від відбування покарання у виді громадських робіт призначеного за вироком суду ОСОБА_8 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.389 КК України.
Крім того, обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які раніше вже притягувалися до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, за попередньою домовленістю між собою, повторно скоїли відкрите викрадення чужого майна (грабіж) поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого за наступних обставин.
09.05.2021 року, близько 22.30 год., ОСОБА_9 та ОСОБА_8 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, переслідуючи спільний злочинний корисливий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, діючи за попередньою змовою групою осіб, на АДРЕСА_5 зустріли раніше незнайомого ОСОБА_6 , який після святкування «Дня Перемоги», знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, повертався додому. Усвідомлюючи власну фізичну та вікову перевагу, а також скориставшись станом сп`яніння ОСОБА_6 , через що останній не міг чинити активний опір, підсудні ОСОБА_9 та ОСОБА_8 під приводом запалити цигарку підійшли до потерпілого і розпочали розмову. На виконання злочинних намірів, в процесі спілкування, ОСОБА_8 раптово кулаком наніс один удар в область лівої частини обличчя ОСОБА_6 , від чого останній впав. Продовжуючи побиття ОСОБА_8 завдав ще не менше трьох ударів в обличчя, а ОСОБА_9 - не менше трьох ударів у ділянку голови та обличчя і один удар кулаком у живіт, таким чином, застосувавши до потерпілого насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я спричинивши легкі тілесні ушкодження. Після цього обшукавши одяг потерпілого ОСОБА_8 забрав з внутрішньої кишені куртки та лівої кишені джинсів грошові кошти в сумі 2500 грн., а ОСОБА_9 з кишені джинсових штанів мобільний телефон марки «Nomi 188s», вартістю 264 грн., таким чином відкрито заволоділи вказаним майном, яким у подальшому розпорядилися на власний розсуд.
Отже, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , кожен, вчинили злочин, передбачений ч.2 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинено повторно, за попередньою змовою групою осіб.
У судовому засіданні:
- підсудний ОСОБА_8 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.2 ст.389 КК України винним себе визнав повністю, а за ч.2 ст.186 КК ні надавши наступні пояснення.
04.04.2021 року, близько 18:00 години, біля магазину «Продукти 24» дійсно побив потерпілого ОСОБА_7 , завдавши останньому близько трьох ударів в обличчя, за те, що той образив племінника, який узяв без дозволу велосипед потерпілого.
Підтвердив, що дійсно за вироком Білопільського районного суду Сумської області від 30.07.2020 року був засуджений за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, до покарання у виді 200 годин громадських робіт. Проте, будучи повідомленим про порядок та місце відбування покарання жодної години громадських робіт не відпрацював, тому як займаючись власними справами не мав на це вільного часу.
Щодо обвинувачення за ч.2 ст.186 КК України, то запевняє, що участі у злочині не приймав, а ОСОБА_9 засвідчивши на досудовому слідстві про вчинення грабіжу ОСОБА_6 разом з ним надав неправдиві покази. Тому позови потерпілого ОСОБА_6 та Фінансового управління Конотопської міської ради про відшкодування збитків завданих цим злочином не визнає.
- підсудний ОСОБА_9 за ч.2 ст.186 КК України визнав себе винним частково та постійно змінюючи покази поясняв таке.
09.05.2021 року біля 22:00 години, після вжитого спиртного, проходив по вул. Волочаївській в м. Конотоп, де зустрів перебуваючого у стані сп`яніння потерпілого ОСОБА_6 , у якого попросив цигарку. У цей час ОСОБА_6 дістав із кишені мобільний телефон і почав розмовляти. Тоді він вдарив потерпілого кулаком в живіт і вирвавши із рук телефон втік з місця злочину. У подальшому викрадений телефон продав, а гроші використав на власний розсуд. Позови потерпілого ОСОБА_6 та Фінансового управління Конотопської міської ради про відшкодування збитків завданих цим злочином визнає.
Слід зауважити, що у судовому засіданні ОСОБА_9 спочатку запевняв про вчинення цього кримінального правопорушення самостійно, а ОСОБА_8 на досудовому слідстві оговорив під психологічним тиском слідчого Міщенка. Потім послався на погрози з боку ОСОБА_8 внаслідок чого під час судового розгляду змінив покази, а згодом знову наполягав, що ОСОБА_10 з ним не було, а був інший хлопець ромської національності.
Проте, вина підсудних повністю доводиться представленими стороною обвинувачення доказами, зокрема:
Згідно протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 16.04.2021 року до поліції звернувся ОСОБА_7 з приводу заподіяння йому тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , що мало місце 04.04.2021 року близько 18:00 год. (т.2 а.с.16).
Із протоколу огляду місця події видно, що злочин вчинений на територія біля магазину «Продукти 24», розташованого по пр. Червоної Калини, 1 «а» в м. Конотоп (т.2 а.с.17-19).
В ході судового розгляду був переглянутий відеозапис з камери спостережень біля вказаного магазину із якого видно, як ОСОБА_7 під`їхав на велосипеді, як велосипед узяв хлопець і почав кататися та як ОСОБА_8 завдає потерпілому ударів в обличчя (т.2 а.с.21-36).
За висновком судово-медичної експертизи № 129 від 13.05.2021 року - внаслідок нанесених ОСОБА_8 ударів потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесне ушкодження у виді перелому суглобового відростку нижньої щелепи справа зі зміщенням. По ступеню тяжкості перелом суглобового відростку нижньої щелепи не є небезпечним для життя, але потягнув за собою тривалий розлад здоров`я, тому згідно Правил судово медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості (т.2 а.с.37-39).
Під час слідчих експериментів потерпілий ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 , кожен окремо, фактично підтвердили обставини вчинення злочину, а за висновками додаткових судово-медичних експертиз механізм спричинення тілесних ушкоджень продемонстрований під час слідчих експериментів їх учасниками співпадає з тілесними ушкодженнями отриманими потерпілим ОСОБА_7 (т.2 а.с.40-45, 47-52, 53-55, 56-58).
Отже, повністю підтверджено умисне нанесення потерпілому ОСОБА_7 підсудним ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, а відтак дії останнього підлягають кваліфікації за ч.1 ст.122 КК України.
По епізоду звинувачення ОСОБА_8 в ухиленні від відбування покарання у виді громадських робіт вина підтверджена такими доказами.
За вироком Білопільського районного суду Сумської області від 30.07.2020 року ОСОБА_8 засуджений за ч.1 ст.125 КК України до 200 годин громадських робіт (т.2 а.с.60-62).
Із підписки видно, що ОСОБА_8 ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, а також попереджений, що в разі ухилення від відбування покарання може бути притягнутий до кримінальної відповідальності відповідно до ст.389 КК України (т.2 а.с.63).
Для відбування зазначеного покарання засуджений ОСОБА_8 направлений до ЖРЕП «Житлосервіс» м. Конотоп і повинен був приступити до робіт з 06.04.2021 року (т.2 а.с.64, 65, 66). Проте, без поважних причин жодного дня не вийшов на роботи, ігноруючи попередження наглядового органу (т.2 а.с.67-71), у зв`язку з чим начальник Конотопського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Сумській області звернувся з поданням до правоохоронного органу для вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_8 за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт (т.2 а.с.59), що у подальшому і стало підставою для пред`явлення обвинувачення за ч.2 ст.389 КК України.
Таким чином доведено умисне ухилення засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання у виді громадських робіт, а тому його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.389 КК України.
По епізоду звинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у відкритому заволодінні майном потерпілого ОСОБА_6 вина підсудних доводиться наступними доказами.
Свідченнями потерпілого ОСОБА_6 згідно яких 09.05.2021 року близько 22:00 год., після святкування «Дня Перемоги» і перебуваючи у стані сп`яніння, він повертався додому проходячи по вул. Волочаєвській в м. Конотоп. До нього підійшли ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з якими раніше знайомий не був, і останній попросив цигарку. У цей час ОСОБА_8 сказав: «що ти з ним базариш», після чого ОСОБА_9 наніс удар в обличчя, а потім побиття продовжив ОСОБА_8 спричиняючи удари руками в область голови від яких він впав і трохи знепритомнів. Притиснувши до землі, таким чином утримуючи, підсудні почали обшукувати кишені куртки та штанів звідки забрали мобільний телефон, гроші в сумі 2500 грн., ключі, цигарки, запальничку. Далі ОСОБА_9 допоміг піднятися і він пішов по вулиці до людей. По дорозі зустрів двох хлопців, яким розповів про пограбування і попросив викликати поліцію і швидку допомогу, що ті і зробили. Позовні вимоги про стягнення з підсудних 2000 грн. матеріальної шкоди та 6000 грн. моральної підтримує і просить задовольнити посилаючись на пошкоджений одяг під час вчинення злочину, не повернення підсудними викрадених грошей, а також моральних страждань, які переніс внаслідок приниження, побиття і викрадення майна. Щодо призначення покарання, то повністю покладається на розсуд суду.
Аналогічні покази ОСОБА_6 надавав і під час проведення слідчого експерименту відеозапис якого була оглянута у судовому засіданні (т.1 а.с.243-250).
Згідно протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 10.05.2021 року потерпілий ОСОБА_6 звернувся до поліції з приводу того, що 09.05.2021 року близько 22:30-23:00 год. двоє незнайомих на вул. Волочаєвській спричинили йому тілесні ушкодження. При цьому запевнив, що зможе впізнати кривдників (т.1 а.с.206).
За висновком експерта №227 від 24.06.2021 року у ОСОБА_6 під час судово-медичного обстеження виявлено тілесні ушкодження у вигляді рани на спинці носа та рани під лівим оком. Під час госпіталізації до лікарні мали місце: рана в ділянці носа, рана в лівій інфраорбітальній ділянці обличчя, множинні синці та садна в ділянці голови, знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП КНР «КЦРЛ» відділення 78 з 09 по 10.05.2021 з діагнозом: забійні рани обличчя. По ступеню тяжкості рани, синці, садна відносяться до легких тілесних ушкоджень (т.1 а.с.226-228).
Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , кожен окремо, пояснили, що 09.05.2021 року після 23:00 години, точний час не пам`ятають, біля магазину «Катерина» до них підійшов чоловік із закривавленим обличчям та одягом, який попросив допомоги, при цьому розповів, що двоє незнайомих його побили і пограбували забравши гроші і телефон. Вони повідомили до поліції, а потім приїхала і швидка допомога.
Оглянутий в ході досудового розслідування одяг, у якому перебував потерпілий ОСОБА_6 під час його пограбування (куртка та джинсові штани), містять пошкодження та нашарування речовини червоно-бурого кольору (т.1 а.с.229-233).
Під час проведення впізнання за фотознімками потерпілий ОСОБА_6 вказав на ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , як на осіб, котрі побили його та заволоділи майном (т.1 а.с.237-239, 240-242).
У судовому засіданні була переглянута відеозапис слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_9 , який без жодного хвилювання, в присутності понятих та адвоката ОСОБА_5 , поясняв і показував на місці обставини вчиненого злочину. Зокрема свідчив, що спільно з ОСОБА_8 здійснили побиття та пограбування потерпілого ОСОБА_6 . При цьому ініціатором злочину був саме ОСОБА_8 , який підійшов до потерпілого і спочатку попросив закурити, а потім дати на пиво після чого вдарив потерпілого в обличчя. Від удару ОСОБА_6 упав, а ОСОБА_8 продовжив побиття лежачого. Гроші, номіналом 500 та 200 грн., забирали з кишень куртки та джинсів. Також заволоділи і мобільний телефоном. ОСОБА_8 залишив собі гроші, а ОСОБА_9 мобільний телефон, який у подальшому продав (т.2 а.с.1-7а).
Суд, звертає увагу, що після перегляду цього відеозапису на запитання головуючого ОСОБА_9 підтвердив, що правдиві покази надавав саме під час слідчого експерименту, хоча у подальшому від своїх слів відмовився.
За висновком судово-медичної експертизи №319 від 26.08.2021 року не виключено утворення тілесних ушкоджень, що малися у гр. ОСОБА_6 на час судово-медичного обстеження та лікування у відділенні, за обставин вказаних ОСОБА_9 при проведенні слідчого експерименту (т.2 а.с.13-15).
Відповідно до протоколу огляду від 21.05.2021 року ОСОБА_13 добровільно видав працівникам поліції мобільний телефон «Nomi», чорного кольору, який придбав 10.05.2021 року у хлопця ромської національності на ім`я « ОСОБА_14 », прізвисько « ОСОБА_15 » (т.1 а.с.210-213).
Цю обставину ОСОБА_13 підтвердив і під час допиту в судовому засіданні.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_16 пояснив, що 09.05.2021 року близько 23:00 години до нього додому прийшов ОСОБА_9 , який приніс зазначений мобільний телефон та попросив продати. Він продав телефон сусіду ОСОБА_13 за 50 грн., а гроші віддав ОСОБА_9 .
Належність цього телефону саме потерпілому ОСОБА_6 підтверджена касовим чеком та гарантійним талоном (т.1 а.с.218, 219).
Згідно із висновком товарознавчої експертизи № СЕ-19/119-21/6322-ТВ від 03.06.2021 року ринкова вартість мобільного телефону Nomi моделі і 188s, країни виробника КНР, в корпусі чорного кольру, придбаного новим 10.04.2021 року, перебував у відмінному технічно справному стані, на дату вчинення кримінального правопорушення, тобто станом на 09.05.2021 року становила 264 грн. (т.1 а.с.222-225).
Аналіз наведених доказів надає підстави для висновку, що надані ОСОБА_9 покази під час слідчого експерименту, який був проведений в присутності адвоката та понятих без жодного тиску, що видно із відеозапису, об`єктивно узгоджуються з іншими доказами, а тому відповідають дійсним обставинам вчиненого злочину. При цьому деяка розбіжність у показах потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_9 , наданих під час слідчого експерименту, щодо послідовності та кількості нанесення ударів в ході відкритого заволодіння майном потерпілого жодним чином не впливають на кваліфікацію дій підсудних за ч.2 ст.186 КК України.
Суд також наголошує, що за повідомленням старшого слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сумах) ТУ ДБР у м. Полтава ОСОБА_9 було відмовлено у внесенні відомостей до ЄРДР за його зверненням щодо можливих неправомірних дій працівників поліції під час досудового розслідування та роз`яснено, що у разі незгоди з прийнятим рішенням має право оскаржити його відповідно до ст.ст. 303-307 КПК України (т.2 а.с.94-95).
Не оскарження даного рішення у встановленому законом порядку свідчить про погодження з ним, а відтак посилання ОСОБА_9 на психологічний тиск з боку слідчого внаслідок чого він, начебто, оговорив ОСОБА_8 , зазначивши про участь останнього у злочині, не відповідає дійсності. Тому, неодноразова інтерпретація цих подій підсудним ОСОБА_9 , то вчинення злочину самостійно, то разом з ОСОБА_8 , то без ОСОБА_8 , а з хлопцем ромської національності, розцінюється судом лише як спосіб захисту та спроба пом`якшити собі покарання і вигородити ОСОБА_8 .
З огляду на викладене доводи адвоката ОСОБА_4 та твердження ОСОБА_8 про недоведеність участі останнього в злочині не заслуговують на увагу суду, оскільки повністю спростовуються наведеними доказами.
Також не можна погодитися і з правовою позицією адвоката ОСОБА_5 , яка захищаючи інтереси ОСОБА_9 послалася на відсутність умислу у підзахисного на скоєння грабіжу, оскільки останній лише один раз вдарив потерпілого, а потім ще допоміг тому піднятися. Крім того, виправдовуючи спробу ОСОБА_9 вигородити ОСОБА_8 захисник вказала на тиск з боку останнього, що, на її переконання, повинно бути враховано при призначенні більш м`якого покарання.
Спростовуючи ці доводи суд зазначає таке.
Грабіж вважається закінченим, коли майно вилучене і винний має реальну, хоча б початкову, можливість розпорядитися ним як власним (винести, сховати, передати, викинути тощо), а відтак кількість нанесених ударів та допомога потерпілому піднятися, при тому, що заволодіння майном потерпілого вже відбулось не свідчить про відсутність умислу на вчинення цього злочину.
Також не заслуговує на увагу і посилання на можливий тиск, оскільки з цього приводу ОСОБА_9 ні до суду ні до правоохоронних органів не звертався.
На переконання суду сторона обвинувачення представила достатньо доказів для підтвердження винуватості, як ОСОБА_9 , так і ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а тому останні повинні понести відповідальність за скоєне.
Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд ураховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
До обтяжуючих відповідальність обставин слід віднести обом підсудним вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, а також рецидив злочинів.
ОСОБА_8 молодий вік, щире каяття у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122 та ч.2 ст.389 КК України, часткове відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_7 та вибачення перед останнім;
- ОСОБА_9 молодий вік, з його слів має незадовільний стан здоров`я, вибачився перед потерпілим.
Разом з тим пом`якшуюча відповідальність обставина, як щире каяття, вказана в обвинувальному акті ОСОБА_9 не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. Однак, у матеріалах справи відсутні дані на підтвердження того, що ОСОБА_9 відшкодував збитки потерпілому.
За висновком органу пробації існує висока ймовірність вчинення ОСОБА_8 повторного кримінального правопорушення, а тому виправлення його без позбавлення або обмеження волі на певний строк не можливо і може становити небезпеку для суспільства.
Слід також зауважити на тому, що раніше підсудні вже неодноразово притягувалися до кримінальної відповідальності, по відбуттю строків покарання на шлях виправлення не ставали і продовжували злочинну діяльність. Зокрема розглядувані кримінальні правопорушення ОСОБА_8 вчинив під час відбування покарання за попереднім вироком, а ОСОБА_9 в період умовно-дострокового звільнення з місць позбавлення волі, що вказує на схильність до злочинної діяльності і їх небезпеку для суспільства.
З огляду на викладене, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, а також, враховуючі, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має бути відповідним до скоєного, тобто необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, а також для попередження скоєння нових злочинів самим обвинуваченим та іншими особами, суспільну небезпечність обвинуваченого для спільноти суд приходить до переконання про необхідність призначення покарання виключно у виді позбавлення волі.
Крім того, враховуючи доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, позовні вимоги Фінансового управління Конотопської міської ради в Сумській області про стягнення з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у солідарному порядку понесених витрат на лікування потерпілого ОСОБА_6 в розмірі 922,63 грн., а також позов потерпілого ОСОБА_6 про стягнення з підсудних матеріальної шкоди 2000 грн. і моральної 6000 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.
Процесуальні витрати загальним розміром 514,86 коп. підлягають стягненню з кожного із підсудних в рівних частках по 257,43 грн.
Керуючись: ст.ст. 124, 128, 368, 370, 371, 374 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Визнати винним ОСОБА_8 за ч.1 ст.122, ч.2 ст.389, ч.2 ст.186 КК України та призначити наступне покарання:
- за ч.1 ст.122 КК України у вигляді одного року шести місяців позбавлення волі;
- за ч.2 ст.389 КК України один рік обмеження волі;
- за ч.2 ст.186 КК України п`ять років сім місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити покарання у виді п`яти років семи місяців позбавлення волі.
Відповідно до ст.71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Білопільського районного суду Сумської області від 30.07.2020 року, з урахуванням передбаченого ст.72 КК України співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідає вісім годин громадських робіт, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років сім місяців двадцять п`ять днів.
Визнати винним ОСОБА_9 за ч.2 ст.186 КК України і призначити покарання у вигляді п`яти років шести місяців позбавлення волі.
Відповідно до ст.ст. 71 ч.1, 81 ч.4 КК України шляхом приєднання до призначеного покарання частини невідбутого покарання за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 22.12.2014 року остаточно до відбуття визначити покарання у виді п`яти років семи місяців позбавлення волі.
До набрання вироком законної сили, але не більше ніж два місяця, залишити засудженим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і строк відбуття покарання рахувати ОСОБА_8 з 23.08.2021 року, а ОСОБА_9 з 02.08.2021 року.
Позовні вимоги задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь:
- Департаменту фінансів Сумської обласної державної адміністрації 757,44 грн.;
- Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Сумська обласна клінічна лікарня» 7292,88 грн.;
Стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , у солідарному порядку, на користь:
- Фінансового управління Конотопської міської ради в Сумській області 922,63 грн.;
- потерпілого ОСОБА_6 8000 грн. на відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 по 257,43 грн. з кожного на відшкодування процесуальних витрат.
- мобільний телефон Nomi моделі і 188s, належний потерпілому ОСОБА_6 , повернути останньому скасувавши арешт накладений за ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду від 25.05.2021 року;
- куртку «CITI Classik Fashion» та джинсові штани «Angels», що знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 , залишити останньому.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Конотопський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення, а для засуджених з часу вручення його копії.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після проголошення вручити засудженим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1