Справа №755/8973/21. Провадження №11-кп/824/921/2022. Головуючий у суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 309 КК України. Суддя-доповідач у апеляційній інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
Іменем України

23 червня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 4 червня 2021 року,

за участю сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_8
за участю сторони захисту адвоката ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

у с т а н о в и л а:

Цим вироком у кримінальному провадженні під №0001221, внесеному до ЄРДР 13.04.2021року, ухваленим щодо обвинуваченого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, який народився у м. Києві, з неповною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 06.10.2020 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на строк1 рік з іспитовим строком 1 рік відповідно до ст. 75 КК України; 2) 19.03.2021 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців з іспитовим строком 1 рік 6 місяців відповідно до ст. 75 КК України,

який визнаний винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 19.03.2021 року і остаточно призначено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 7 (сім) місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ухвалено рахувати з дня винесення вироку, тобто з 04.06.2021 року.

Також вирішені питання про долю речових доказів та процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту.

Як визнав установленим у вироку суд першої інстанції, кримінальне правопорушення вчинене за таких обставин.

12 квітня 2021 року приблизно о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_7 перебував поблизу будинку №4 по вул. Юрія Шумського в м. Києві, де на землі, знайшов прозорий поліетиленовий пакет з речовиною зеленого кольору рослинного походження. Будучи особою, яка вживає наркотичні засоби, ОСОБА_7 підняв із землі знайдений ним прозорий поліетиленовий пакет із речовиною зеленого кольору рослинного походження, та роздивившись його вміст впевнився, що у даному згортку міститься особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, тим самим вчинивши безоплатне незаконне придбання для подальшого власного вживання цього наркотичного засобу.

У цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне зберігання для подальшого власного вживання вказаного наркотичного засобу. Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 помістив незаконно придбаний ним поліетиленовий згорток, в якому знаходився наркотичний засіб канабіс, до правої кишені куртки, в яку був одягнутий, та став незаконно зберігати його при собі, для власного вживання без мети подальшого збуту.

У цей же день, 12 квітня 2021 року, приблизно о 17 годині 15 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Юрія Шумського, буд. 10, працівниками Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві було зупинено ОСОБА_7 , який повідомив, що зберігає при собі прозорий поліетиленовий пакет з речовиною зеленого кольору рослинного походження, в якому знаходився особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс. У подальшому співробітниками поліції у присутності двох понятих було проведено огляд місця події, у ході якого ОСОБА_7 добровільно дістав із правої кишені куртки та видав працівникам поліції прозорий поліетиленовий пакет, в якому знаходився наркотичний засіб канабіс, який він незаконно придбав та зберігав для власного вживання без мети збуту.

Згідно з висновком експерта №СЕ-19/111-21/17778-НЗПРАП від 24 травня 2021 року надана на дослідження речовина рослинного походження є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 14,0 г.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із ухваленим місцевим судом вироком, адвокат ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить: скасувати вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 04.06.2021 року у справі №755/8973/21 та ухвалити новий вирок, яким звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги посилається на незаконність і необґрунтованість вироку суду першої інстанції з підстави неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність, а саме: незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Водночас звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_7 добровільно звернувся до КНП «Клінічна лікарня «Психіатрія» та пройшов курс стаціонарного лікування у період часу з 16.06.2021 року по 24.06.2021 року у відділенні №13 вказаної лікарні з подальшим проходженням реабілітації, що підтверджується відповідними медичними довідками.

Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного перегляду

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, який не підтримав апеляційну скаргу; доводи обвинуваченого та захисника, які підтримали подану адвокатом апеляційну скаргу та просили її задовольнити; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви Суду

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту за обставин, викладених у вироку, згідно частини 1 статті 394 КПК України, колегією суддів не перевіряються, оскільки судовий розгляд проведено без участі сторін в спрощеному порядку, визначеному ст. ст. 381, 382 КПК України, докази в судовому засіданні не досліджувались, і вони в апеляційній скарзі, поданій адвокатом не заперечуються.

Отже, на підставі встановлених судом першої інстанції фактичних обставин кримінального проступку, викладених у вироку, правову кваліфікацію діяння, вчиненого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України, колегія суддів апеляційної інстанції вважає правильною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок у наведеній його частині, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

Доводи апеляційної скарги захисника про незаконність і необґрунтованість вироку суду першої інстанції з підстави неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність, а саме: незастосування закону, який підлягав застосуванню не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання (в редакції Постанови Верховного Суду №11 від 6 листопада 2009 р.), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України (2341-14) стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Враховуючи принципи індивідуалізації, співмірності заходу примусу характеру вчинених дій та конкретні обставини справи, призначене ОСОБА_7 покарання за вчинення інкримінованого проступку відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів і не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.

Так, судом першої інстанції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий за майнові злочини, вчинив новий злочин під час іспитового строку, має задовільний стан здоров`я, не є інвалідом І чи ІІ групи, не є особою, яка досягла пенсійного віку, спосіб життя, відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважав за необхідне призначити покарання у межах санкції частини першої статті 309 КК України у виді обмеження волі з урахуванням вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 19.03.2021 року із застосуванням ст. 71 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, суд визнав щире каяття.

До обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_7 суд відніс рецедив злочинів.

Колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції строк покарання без застосування положення ст.75 КК України, відповідає меті покарання, тяжкості вчиненого злочину, обставинам справи та особі обвинуваченого.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з твердженням адвоката про необґрунтованість вироку суду першої інстанції, оскільки останній двічі засуджений та до нього вже застосовувались положення ст. 75 КК України, що на думку колегії суддів, свідчить про відсутність бажання у обвинуваченого ставати на шлях виправлення.

Ті обставини, що 23.06.2021 р. (після проголешення вироку суду першої інстанції) обвинувачений ОСОБА_7 добровільно звернувся до медичного закладу та пройшов курс стаціонарного лікування з подальшим проходженням реабілітації, свідчать про намагання обвинуваченого пом`якшити покарання.

Таким чином, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції в достатній мірі врахував та належним чином оцінив всі обставини, на які посилається захисник обвинуваченого у своїй апеляційній скарзі.

Встановлені судом першої інстанції відомості про обставини кримінального проступку, особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, на думку колегії суддів, з урахуванням доводів наведених в апеляційній скарзі, не дають підстав для звільнення від кримінальної відповідальності.

Призначене судом першої інстанції покарання, з яким згодна колегія суддів, відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого не спростовують правильність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли бути підставою для скасування судового рішення, колегія суддів не встановила.

За таких обставин, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 4 червня 2021 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418 ч. 1, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 4 червня 2021 року, ухвалений у кримінальному провадженні під №0001221,внесеному 13.04.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України, залишити без змін.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє у захист прав та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

С У Д Д І:

ОСОБА_9 з ю б і н ОСОБА_10 . М и к о л ю ОСОБА_11 Ш р о л ь