Номер провадження1-кс/754/961/22
Справа №754/5112/22
У Х В А Л А
Іменем України

06 липня 2022 року місто Київ

Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,
за участі

секретаря ОСОБА_2 ,

перекладача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 , погоджене прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , в кримінальному провадженні №0001307 від 27.06.2022 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Герматюк Ленкоранського району Республіки Азербайджан, громадянина Республіки Азербайджан, офіційно не працює, одружений, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_5 ,

сторона захисту: підозрюваний ОСОБА_6 ,
захисник ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в :

до слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 , погоджене прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , в кримінальному провадженні №0001307 від 27.06.2022 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 .

Клопотання слідчим подане в рамках кримінального провадження №0001307 від 27.06.2022, де досудовим розслідуванням встановлено, що у червні 2022 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, у ОСОБА_6 , виник злочинний умисел спрямований на реалізацію протиправної діяльності у сфері незаконного збуту особливо небезпечного наркотичного засобу «канабіс» на території Деснянського району міста Києва.

З метою реалізації свого злочинного умислу, переслідуючи корисливий мотив та маючи намір збагатитися за рахунок вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, ОСОБА_6 , у червні 2022 року, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, придбав у невстановленої органом досудового розслідування особи, з метою збуту особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено законом - канабіс, та в подальшому почав його незаконно зберігати за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

У подальшому, 27.06.2022 в період часу з 21:35 год. до 22:24 год., в ході проведення обшуку працівниками поліції за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_6 . Огли, виявлено та вилучено заздалегідь розфасований останнім у 5 скляних банках та 26 полімерних зіп - пакетах особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, обіг якого заборонено, загальною масою не менше 282,62 г, який ОСОБА_6 . Огли незаконно придбав та зберігав за місцем проживання, з метою збуту.

27.06.2022 о 22:24 год., ОСОБА_6 , в порядку ст. 208 КПК України, був фактично затриманий.

30.06.2022, слідчим СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві, за погодженням із прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва, ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 ч. 2 КК України, тобто у незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечного наркотичного засобу, з метою збуту.

В підтвердження обґрунтованості підозри слідчий вказує на зібрані, під час досудового розслідування кримінального провадження, докази, а саме проведені слідчі (розшукові) дії, а саме: рапорт, протокол обшуку, допити свідків, висновки експертів та інші процесуальні дії.

В обґрунтування клопотання про необхідність застосування запобіжного заходу слідчий посилається на ст.ст. 177, 183, 184 КПК України, та безпосередньо, на наявність ризиків, передбачених ст. 177 ч. 1 п.п. 1,3,5 КПК України.

Так, підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість інкримінованого діяння, розуміючи невідворотність покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду (ст. 177 ч. 1 п. 1 КПК України).

Також, з метою уникнення кримінальної відповідальності, ОСОБА_6 , шляхом залякування та/або підкупу, може незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні (ст. 177 ч. 1 п. 3 КПК України).

Крім того, враховуючи те, що підозрюваний офіційно не працює, тобто не має будь-якого джерела доходу, та з метою здобуття засобів для існування та особистого збагачення, може вчинити інше кримінальне правопорушення (ст. 177 ч. 1 п. 5 КПК України).

Прокурор, в судовому засіданні, підтримав клопотання обґрунтувавши його, зазначивши, що більш м`який запобіжний захід не буде дієвим заходом забезпечення кримінального провадження. Просив клопотання задовольнити за викладених в ньому підстав.

Захисник та підозрюваний заперечили проти застосування до підозрюваного ОСОБА_6 . Огли запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з посиланням на те, що підозрюваний має постійне місце проживання, одружений, а тому просили застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Вислухавши сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Так, розгляд клопотання розпочатий за минуванням трьох годин з часу вручення підозрюваній копії клопотання та матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 177 ч. 2 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_6 . Огли інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто, явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14.03.1984 суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , слідчий суддя вважає, що відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 ч. 2 КК України, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Надаючи оцінку можливості підозрюваним переховуватися від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що ОСОБА_6 з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину (санкція ст. 307 ч. 2 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна) може вдатися до відповідних дій.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме : спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків.

Вищенаведене дає підстави обґрунтовано припускати можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного ОСОБА_6 . Огли на свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності шляхом спонукання їх до відмови від раніше наданих показань.

Також, слідчий суддя вважає, що існує ризик того, що підозрюваний може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки він не має постійного місця роботи, тобто відсутнє постійне джерело доходу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, а також данні щодо особи підозрюваного, який, раніше не судимий, офіційно не працює, одружений, стан здоров`я підозрюваного не перешкоджає його утриманню в місцях попереднього ув`язнення.

Згідно ст. 183 ч. 1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (рішення у справі «Летельє проти Франції»).

Враховуючи те, що кримінальне правопорушення у вчинені якого підозрюється ОСОБА_6 . Огли є тяжким злочином у сфері обігу наркотичних засобів проти здоров`я населення, а отже у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав та інтересів суспільства, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, даних про особу підозрюваного, сукупністю обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 ч. 1 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про можливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, незважаючи на його виключний характер, оскільки більш м`які запобіжні заходи не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам вчинити дії, передбачені ст. 177 ч.1 КПК України.

Крім того, слідчий суддя, відповідно до ст. 183 КПК України, визначає розмір застави.

Керуючись ст.ст.177-179,183,184,193,194,196,309,376КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в :

клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 ч. 2 КК України, в кримінальному провадженні №0001307 від 27.06.2022, запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Строк дії ухвали шістдесят днів, тобто до 22:24 годин 25 серпня 2022 року.
Строк тримання під вартою обчислюється з моменту затримання.
Визначити розмір застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 198 480,00 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУДСАУ в м. Києві, , МФО: 820172, банк: Державна казначейська служба України в м. Києві, р/о UA1012089.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , у разі внесення застави, наступні обов`язки, передбачені ст. 194 ч. 5 КПК України, а саме:
- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- не залишати межі населеного пункту в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 25 серпня 2022 року.
Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_6 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошений 07.07.2022 о 13:45 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1