Справа № 521/6003/17
Провадження № 1-кп/521/11 5/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2022 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

у підготовчому судовому засіданні у кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР 13.02.2017 року за № 0000013, 22.03.2017 за № 0000729, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка народилася у с. Марксово Немирівського району Вінницької області, має середню освіту, працює без укладення трудового договору, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 (орендоване житло), судима:

1) 30.11.2009 Тульчинським районним судом Вінницької області за ст.ст. 185 ч. 3, 75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком тривалістю 2 роки;

2) 20.04.2010 Вінницьким районним судом Вінницької області за ст.ст. 185 ч. 3, 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільнена 15.02.2013 умовно-достроково на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 07.02.2013 на невідбутий строк 3 місяці 25 днів,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 28.11.2016 року в період часу з 23:00 по 23:59, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, подала до чергової частини Хмельницького ВП Малиновського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області завідомо неправдиву заяву про вчинення відносно неї кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та засвідчила своїм підписом достовірність викладених у заяві фактів.

29.11.2016 року за вищевказаною заявою ОСОБА_4 дані були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002705 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

29.11.2016 року під час проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0002705 ОСОБА_4 була допитана як потерпіла від кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та надала неправдиві свідчення органу досудового розслідування, будучи попередженою про кримінальну відповідальність відповідно до ст. 384 КК України, що підтвердила своїм підписом.

Також 29.11.2016 року в період часу з 09:10 по 09:45 ОСОБА_4 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність відповідно до ст. 384 КК України, у протоколі пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками неправдиво засвідчила впізнання Особи1 як особи, що вчинив відносно неї кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України.

Того ж дня Особі1 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

10.02.2017 року під час допиту слідчим суддею Малиновського районного суду м. Одеси в порядку ст. 225 КПК України по справі № 521/1887/17 в судовому засіданні за участю прокурора, слідчого, підозрюваного Особи1 потерпіла ОСОБА_4 повідомила, що надала завідомо неправдиве повідомлення про злочин до відділення поліції, а також завідомо неправдиво під час допиту слідчим в якості потерпілої та при пред`явленні особи для впізнання вказала на Особу1 як на особу, що вчинила вказаний злочин.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме показами обвинуваченої.

Так, ОСОБА_4 , повністю визнавши себе винною, показала суду, що між нею і одним з її знайомих виникли неприязні відносини на побутовому ґрунті. З метою помсти вона 29.11.2016 року звернулася з Хмельницького ВП Малиновського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області з письмовою заявою, в якій надала неправдиві відомості про вчинення цим знайомим відносно неї злочину грабежу, нібито він забрав у неї телефон. В подальшому під час допиту слідчим в якості потерпілої та при пред`явленні осіб для впізнання за фотознімками вона також надавала неправдиві показання щодо цієї особи, оговоривши його. При цьому вона неодноразово у тому числі письмово попереджалася працівниками поліції про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину та за завідомо неправдиві показання. В подальшому вона вирішила, що поступає неправильно, хотіла виправити ситуацію, і під час допиту слідчим суддею розповіла, що оговорила знайомого. У скоєному розкаюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України судом не досліджувались інші докази сторони обвинувачення на підтвердження події кримінальних правопорушень, винуватості обвинуваченої у їх вчиненні та інших обставин, які ніким не оспорювались.

Обвинувачена повністю визнала вину, згодна з кваліфікацією інкримінованих кримінальних правопорушень і з усіма обставинами, зазначеними в обвинуваченні. Прокурор також не заперечувала відносно зазначених в обвинувальному акті обставин.

Оскільки учасники судового провадження вважають, що фактичні обставини підтверджуються доказами, що маються в справі та не потребують дослідження в ході судового розгляду, суд також визнає їх доказаними, а саме - фактичні обставини щодо дати, часу, місця, способу скоєння кримінальних правопорушень, форми умислу, а також інші обставини, визначені ч. 1 ст. 91 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції відсутні, та роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 винна у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 2 ст. 383 КК України завідомо неправдиве повідомлення органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення, поєднане з обвинуваченням особи в тяжкому злочині;

- ч. 2 ст. 384 КК України завідомо неправдиві показання потерпілого, надані органу, що здійснює досудове розслідування, поєднані з обвинуваченням особи в тяжкому злочині.

Обвинувачена раніше притягувалася до кримінальної відповідальності, на наркологічному та психіатричному обліку не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , є щире каяття, оскільки вона повністю визнала вину та надала правдиві показання про обставини вчинення кримінальних правопорушень, жалкує про свою поведінку і бажає її виправити.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлені.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченій суд враховує, що нею вчинені нетяжкі злочини, особу винної, пом`якшуючу покарання обставину, і вважає необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів обрати покарання у виді позбавлення волі.

Разом із тим суд враховує фактичну тяжкість злочинів, відсутність реальних тяжких наслідків, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також зважає на особу винної, яка працює, хоча без укладення трудового договору, докладає зусиль для виправлення своєї поведінки та способу життя. З огляду на вказані обставини суд прийшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, та вважає за можливе звільнити її від покарання із застосуванням випробування відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, але в умовах належного контролю за її поведінкою і виконанням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

З огляду на те, що покарання ОСОБА_4 призначається із застосуванням ст. 75 КК України, суд вважає за можливе не застосовувати до неї запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 383, ч. 2 ст. 384 КК України, призначивши покарання:

- за ч. 2 ст. 383 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки;

- за ч. 2 ст. 384 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю в один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1