Справа № 456/353/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/307/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 липня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 лютого 2022 року,
з участю прокурора ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,
встановила:
цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великі Дідушичі, Стрийського району, Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.2 ст. 286 КК України до чотирьох років позбавлення волі, без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком два роки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_6 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирішено цивільний позов, питання з процесуальними витратами, заходами забезпечення кримінального провадження та речовими доказами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 02 грудня 2018 року близько 16:50 год., проявивши злочинну недбалість, керуючи технічно справним автомобілем марки «Opel Corsa», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та рухаючись ним автодорогою «Стрий-Моршин», яка пролягає через вул. Богдана Хмельницького в с. Довге, Стрийського району в напрямку до м. Моршина, Львівської області, при проїзді її ділянки в районі нерегульованого перехрестя вказаної вулиці та вул. Шевченка в с. Довге, Стрийського району, Львівської області, яка виразилися в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки, на дорозі із двохстороннім рухом, без причин технічного характеру, не обравши безпечної швидкості, внаслідок чого керований ним автомобіль втратив керованість, змінив попередній напрямок руху (попередню траєкторію руху) і виїхав на вул. Шевченка де неподалік буд. № 6 в с. Довге, Стрийського району, Львівської області, рухався пішохід ОСОБА_9 і якого він вчасно міг виявити в полі свого зору, не зменшив швидкості та не зупинився, щоб дати йому дорогу, такими своїми діями створив аварійну обстановку, яка призвела до наїзду на нього. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_9 , згідно висновку експерта від 20 січня 2020 року, отримав важку поєднану травму тіла, відкриту черепно-мозкову травму з крововиливом над твердою мозковою оболонкою в середній черепній ямці зліва, перелом скулової кістки зліва, множинними багато уламковими переломами верхньої та задньої стінок лівої гайморової пазухи зі зміщенням уламків, перелом задньої стінки правої гайморової пазухи, багато-уламковими переломами кісток спинки носа з викривленням носової перегородки вліво, наявності крові в обох гайморових, лобній та основній пазухах, перелом лівої ключиці в середній третині з незначним зміщенням, закритим переломом лівої променевої кістки в нижній третині, тупою травмою грудної клітки у вигляді множинних односторонніх переломів ребер (шостого, сьомого, восьмого, дев`ятого, десятого) по середньо-пахвинній лінії зліва, тупою травмою тазу у вигляді, закритого косого перелому верхньої гілки правої лобкової кістки, садно чола зліва, ранами лівої верхньої повіки, носа, підборіддя, лівої руки та правої і лівої гомілок, осадженням м`яких тканин голови, тулуба, за ступенем тяжкості мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження по небезпеці для життя в момент заподіяння. Вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення чинних Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 , а саме: п.1.2 (в Україні встановлено правосторонній рух транспортних засобів); п.1.5. (дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків); п.1.10 (в частині значення терміну «безпечна швидкість» - швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах); п. 2.3 (підпункту «б» - бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну; «д» водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху); п.10.1 (перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху); п.12.1 (під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним) і вказані порушення ОСОБА_6 вимог «Правил дорожнього руху» є в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 покликається на те, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим, постановленим з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що призвело до безпідставного визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, на підставі недопустимих доказів.

Наголошує, що огляд місця події слідчим СВ Стрийського ВП ГУ НП в Львівській області проведено з порушенням вимог ст. 237 КПК України, розділу X Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні, при розслідуванні дорожньо-транспортних пригод і не в повному обсязі зафіксовано дорожню обстановку, зокрема, фактично не встановлено стан дорожнього покриття, видимість елементів дороги та конкретної перешкоди, наявність дорожніх умов, які могли стати супутньою або безпосередньою причиною скоєння ДТП, наявності дорожніх знаків, в тому числі, попереджувальних знаків про проведення ремонтних робіт.

Акцентує, що не усунули вказаних порушень при складанні проколу й додатки до нього, а саме, план-схема та фототаблиці, оскільки на них жодним чином не зафіксовано факту проведення ремонтних робіт на вул. Б.Хмельницького, місця початку цих робіт, відстані від початку ремонту дороги (зрізання асфальтного покриття), до вул. Шевченка, куди занесло автомобіль під його керуванням, ттакож не зафіксовано дорожнє покриття на вул. Б.Хмельницького (фототаблиці фактично лише з вул. Шевченка), та погодних умов.

Також, звертає увагу на те, що обґрунтований сумнів викликає і достовірність зазначених у протоколі огляду місця події та додатках до нього замірів (ширини дорожнього покриття, відстаней та ін.), оскільки допитані як свідки поняті повідомили, що вони не були присутні безпосередньо під час проведенні замірів, а перебували неподалік, слідчий ці дії проводив самостійно і тільки після складання протоколу огляду місця події, покликав понятих для його підписання.

Крім цього зазначає, що експертиза №1/1336 від 28 листопада 2019 року є недопустимим доказом. Оскільки проведена на основі вихідних даних, здобутих незаконним шляхом, зокрема, ґрунтується на допиті свідка ОСОБА_10 , проведеному до внесення відомостей до ЄРДР, без роз`яснення йому права відмовитися від дачі показань та не відповідати на запитання.

Також стверджує, що суд, не бажаючи визнавати ряд доказів недопустимими, безпідставно звинувачує сторону захисту у відсутності відповідних клопотань про проведення тих чи інших експертних досліджень та слідчих експериментів, оскільки такі слідчим було відхилено.

Просить скасувати вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 лютого 2022 року та ухвалити нове рішення, яким кримінальне провадження щодо нього закрити, на підставі п.3 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Крім цього, просить дослідити письмові докази у провадженні та допити свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та виступ його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора про її заперечення та залишення вироку суду без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду І інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, за яке його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, логічно пов`язаними між собою, дослідженими й перевіреними в судовому засіданні, яким дана у відповідності до вимог ст. 94 КПК України об`єктивна оцінка.

Зокрема, показаннями потерпілого ОСОБА_15 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13 ОСОБА_12 , які перебували на місці події і повідомили обставини дорожньо-траснпортної пригоди та надали детальну і вичерпну інформацію щодо елементів дорожньої обстановки, стану дорожнього покриття та видимості дороги.

Крім цього, потерпілий ОСОБА_15 зазначив про особливості поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 , що в даному конкретному випадку має значення для встановлення істини у справі, оскільки останній, на місці події повідомив потерпілому, що через погодні умови, автомобіль занесло і він наїхав на його батька. Також, потерпілий ствердив про відшкодування обвинуваченим в повному обсязі заподіяної шкоди та про відсутність претензій до ОСОБА_6 .

Крім цього, вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненому підтверджується проаналізованими місцевим судом письмовими доказами, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди з схемою та фототаблицею від 02 грудня 2018 року (т.1 а.с.150-167); висновком експерта №1/104 від 28 лютого 2019 року (т.1 а.с. 173-179); висновком експерта №1/105 від 28 лютого 2019 року, згідно якого, наїзд автомобіля «Opel Corsa» р.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_6 на пішохода ОСОБА_9 відбувся на лівій стороні проїзної частини дороги вул. Шевченка, якщо рухатись зі сторони вул. Б. Хмельницького в місце, яке передує зафіксованим плямам речовини бурого кольору. В даній дорожній ситуації, автомобіль «Opel Corsa» р.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_6 контактував з пішоходом ОСОБА_9 своєю передньою більше лівою частиною, в районі кріплення декоративної решітки радіатора (т.1 а.с. 181-184); заявами ОСОБА_9 від 03 січня 2019 року про відшкодування йому ОСОБА_6 витрат на лікування і завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди збитків та про відсутність щодо останнього претензій матеріального і морального характеру (т.1 а.с. 185 - 187); висновком судово-медичної експертизи №26 від 28 лютого 2019 року щодо причини смерті ОСОБА_9 , характеру та локалізації механізму утворення, ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (т.1 а.с. 188-189); висновком експерта № 477/2019 від 28 лютого 2019 року (т.1 а.с. 191); висновком експерта №159 від 22 серпня 2019 року, відповідно до якого, при проведенні судово-медичної експертизи за матеріалами кримінального провадження №0001661 від 03 грудня 2018 року, а саме, згідно даних медичної карти стаціонарного хворого №9069 Стрийської ЦРЛ у ОСОБА_9 було діагностовано «Важку поєднану травму тіла. Відкриту черепно-мозкову травму. Епідуральну гематому головного мозку в середній черепній ямці зліва. Перелом скулової кістки зліва. Перелом лівої та правої гайморових пазух. Перелом кісток носа. Кров в обох гайморових, лобній та основній пазухах. Перелом лівої ключиці в середній третині. Закритий перелом лівої променевої кістки в нижній третині. Переломи шостого, сьомого, восьмого, дев`ятого та десятого ребер зліва по пахвинних лініях. Закритий косий перелом верхньої гілки правої лобкової кістки. Садно чола зліва. Рани лівої верхньої повіки, носа, підборіддя, лівої руки та правої і лівої гомілок. Осаднення м`яких тканин голови, тулуба». Дані тілесні ушкодження могли утворитися внаслідок ударних взаємодій з тупими твердими предметами, можуть відповідати даті спричинення 02 грудня 2018 року, за ступенем тяжкості мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження по небезпеці для життя в момент заподіяння, але в даному випадку, в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті не перебувають (т.1 а.с. 192-195); висновком експерта №1/1336 від 28 листопада 2019 року, згідно якого, в даній дорожній ситуації, водій автомобіля «Opel Corsa» р.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 повинен був керуватись технічними вимогами п.п. 1.2., 1.10 в частині терміну «безпечна швидкість», 2.3.б).д)., 12.1. та 12.4. чинних ПДР. В даній дорожній ситуації, технічна можливість водієм автомобіля «Opel Corsa» р.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 уникнути даної автопригоди - наїзду на пішохода, визначалась виконанням ним технічних вимог п.п. 1.2., 1.10 в частині терміну «безпечна швидкість», 2.3.б).д). та 12.1. чинних ПДР, для дотримання яких в нього не було завад технічного характеру. Порівняння фактичних дій водія автомобіля «Opel Corsa» р.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 з необхідними, згідно до вимог чинних ПДР, дає підстави зробити висновок про те, що в даній дорожній ситуації, дії водія ОСОБА_6 не відповідали технічним вимогам п.п. 1.2., 1.10 в частині терміну «безпечна швидкість», 2.3.б).д). та 12.1. чинних ПДР і вказана невідповідність дій знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням даної автопригоди; не відповідали технічним вимогам п. 12.4. чинних ПДР, однак прямого причинно-наслідкового зв`язку між даною невідповідністю і фактом настання даної автопригоди, не вбачається. При заданих вихідних даних з технічної точки зору, причиною настання даної автопригоди стали не відповідаючі технічним вимогам п.п. 1.2., 1.10 в частині терміну «безпечна швидкість», 2.3.б).д). та 12.1. чинних ПДР, дії водія автомобіля «Opel Corsa» р.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 , які проявились в тому, що керований ним автомобіль втративши керованість, змінив попередній напрямок руху (попередню траєкторію руху), в результаті чого, відбувся наїзд на пішохода за межами смуги руху (т.1 а.с. 197-199).

Відповідно до протоколу додаткового огляду місця події від 22 січня 2020 року з фототаблицею, старшим слідчим Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_19 , в присутності понятих ОСОБА_20 та ОСОБА_21 проведено огляд автодороги «Стрий-Моршин», яка пролягає через вул. Б. Хмельницького в с. Довге. При зовнішньому огляді дороги було встановлено, що на дорожньому покритті, а саме при спуску, при напрямку руху до м. Моршин Львівської області є перепад на асфальтованому покритті та зміна кольору асфальтованого покриття, що свідчить про раніше проведені ремонтні роботи (т.1 а.с. 235-241).

Дані докази, в сукупності, на думку колегії суддів, належно оцінені місцевим судом є послідовними, логічними, узгоджуються між собою, а відтак, вірно покладені в основу обвинувального вироку.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про недопустимість окремих доказів, а саме протоколу огляду місця події від 02 грудня 2018 року із план-схемою та фототаблицею до нього, у зв`язку з тим, що при проведенні слідчої дії слідчим дорожню обстановку зафіксовано не в повному обсязі, та висновку інженерно-технічної експертизи №1/1336 від 28 листопада 2019 року, оскільки така, проведена на основі вихідних даних, здобутих незаконним шляхом, то такі, абсолютно повторюють лінію захисту, обрану у суді першої інстанції, а наведені на їх обґрунтування аргументи були предметом дослідження і обговорення у місцевому суді та в результаті, знайшли належну оцінку у вироку, правильність якої не спростована під час апеляційного розгляду.

Згідно ч.1 ст. 84 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим кодексом порядку, на підставі яких, суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Ч.2 ст. 91 КПК України визначено, що доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Так, ч.2 ст. 93 КПК України передбачено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Легітимна мета слідчих (розшукових) дій досягається дотриманням встановленого порядку їх проведення, забезпеченням реалізації прав особи як процесуальних гарантій справедливого судового розгляду та кримінального провадження в цілому.

Так, колегія суддів звертає увагу, що КПК України не містить положення про те, що будь-яке процесуальне порушення, допущене при збиранні доказів, тягне за собою безумовне визнання доказів недопустимими (як протилежність за визначенням допустимим доказам). Разом з тим передбачено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (ч.1 ст. 87 КПК України).

Таким чином, на переконання колегії суддів, досудове розслідування та судовий розгляд були проведені з дотриманням вимог КПК України, докази по справі зібрані у законний спосіб. Надавши перевагу одним доказам перед іншими, місцевий суд мотивував у вироку свої висновки, а тому, у колегії суддів не виникає сумнівів щодо об`єктивності та достовірності встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи та вважає, що зміст протиправних діянь ОСОБА_6 , з врахуванням часу, місця, обстановки їх вчинення, за наявності причинного зв`язку між діями обвинуваченого та наслідками, беззаперечно утворюють склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

З огляду на вищенаведене, на переконання колегії суддів, безпідставним є клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про необхідність повторного дослідження письмових доказів та допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , виходячи з положень ч.3 ст. 404 КПК України, оскільки такі повно та без порушень досліджені судом першої інстанції.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що у разі, коли суд першої інстанції дослідив усі можливі докази з дотриманням засади безпосередності, а суд апеляційної інстанції погодився з ними, апеляційний суд не має потреби знову досліджувати ці докази в такому ж порядку, як це було зроблено в суді першої інстанції (Постанови Верховного Суду у провадженнях №51-1208км18, № 51-297км19, № 51-1139км18).

Що стосується призначеного ОСОБА_6 за ч.2 ст. 286 КК України покарання, то колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставину, яка пом`якшує покарання відшкодування шкоди потерпілому, відсутність обставин, які обтяжують покарання і призначив таке, у межах санкції даної частини статті, яке відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, та підставно звільнив обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку і покладенням відповідних обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, що є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
постановила:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 21 лютого 2022 року відносно ОСОБА_6 без зміни.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4