Провадження № 1-кп/761/338/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2022 року м. Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні

кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№0015810 від 12 грудня 2016 року,

за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст.89 КК України,

-у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.185, ч.2 ст. 185 КК України,

за участю :

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 обвинувачується у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), таємному викраденню чужого майна (крадіжка) , вчиненої повторно.

Згідно висунутого обвинувачення, 12 грудня 2016 року, приблизно о 14 годині 20 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні ресторану «Олів`є», який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Б.Хмельницького,16, звернув свою увагу на куртку відвідувача ресторану, яка висіла на спинці стільця, на якому він сидів за столом. Вважаючи, що в кишені куртки можуть знаходитись цінні речі, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, яке належить громадянину ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 12 грудня 2016 року, приблизно о 14 годині 20 хвилин, скориставшись неуважністю ОСОБА_6 , який на той момент спілкувався із своїм знайомим та сидів спиною до куртки, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, своєю рукою дістав із внутрішньої кишені куртки обкладку для водійського посвідчення, яка згідно висновку експерта №772 тв від 29 грудня 2016 року коштує 222 гривні 00 коп., у якій знаходилися : водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_6 ,яке матеріальної цінності для потерпілого не становить ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Део Матіз», державний номерний знак НОМЕР_1 , яке матеріальної цінності для потерпілого не становить ; дві банківські картки «ПриватБанк», які матеріальної цінності для потерпілого не становлять.

Однак, в цей час злочинні дії ОСОБА_3 були помічені свідком ОСОБА_7 , який висловив йому вимогу зупинитись та повернути викрадене майно потерпілому ОСОБА_6 . ОСОБА_3 , розуміючи, що його протиправні дії були викриті, бажаючи уникнути відповідальності, викинув викрадене ним майно на підлогу.

А всього, ОСОБА_3 намагався таємно викрасти майно ОСОБА_6 на загальну суму 222 гривні 00 коп., однак кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Вказані дії ОСОБА_3 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) .
Крім того,11 лютого 2017 року, приблизно 0 16 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщенні ресторану «Франсуа», який знаходиться за адресою: м.Київ, вул. Хрещатик,40/1, звернув свою увагу на куртку відвідувача ресторану ОСОБА_8 , яка висіла на спинці стільця, на якому він сидів за столом . Вважаючи, що в кишені куртки можуть знаходитись цінні речі, у ОСОБА_9 виник злочинний умисел направлений на таємне, повторне, викрадення чужого майна, яке належить громадянину ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 11 лютого 2017 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин, скориставшись неуважністю потерпілого ОСОБА_8 , який на той момент спілкувався із своїм знайомим та сидів спиною до куртки, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, своєю рукою дістав із внутрішньої кишені куртки шкіряний гаманець чорного кольору , вартістю 300 гривень, в якому знаходились : грошові кошти в сумі 1100 гривень ; дві банківські картки «ПриватБанк», які матеріальної цінності для потерпілого не становлять ;мобільний телефон марки «LENOVO S898T», який згідно висновку експерта №12-4/653тв від 16 червня 2017 року коштує 1300 гривень 00 коп. з сім картою з номерами НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , які матеріальної цінності для потерпілого не становлять.

А всього, ОСОБА_3 таємно, повторно викрав майно, яке належить ОСОБА_8 на загальну суму 2400 гривень 00 коп., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Вказані дії ОСОБА_3 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Під час судового розгляду, 14 червня 2022 року, обвинувачений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень,передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст. 185, ч.2 ст.185 КК України, на підставі ст. 49 КК України,у зв`язку із закінченням строків давності , та закриття кримінального провадження №0015810 від 12 грудня 2016 року щодо нього.

З урахуванням невизнання обвинуваченим своєї вини, відповідно до ст. 285 КПК України, ОСОБА_3 роз`яснено підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, яка не є реабілітуючою, на що ОСОБА_3 надав свою згоду саме на розгляд його клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, підтвердивши, що йому зрозуміла така підстава звільнення від кримінальної відповідальності.
Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.185, ч.2 ст. 185 КК України, на підставі п.п.2,3 ч.1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності , закриття вказаного кримінального провадження .

Зважаючи на принцип диспозитивності, що закріплений у п. 19 ч.1 ст. 7, ст. 26 КПК України, відповідно до якого «сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом», - обрання тієї чи іншої лінії процесуальної поведінки залежить від вибору самого обвинуваченого, вислухавши думку учасників кримінального провадження, роз`яснивши ОСОБА_3 наслідки задоволення клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд доходить висновку, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає задоволенню за таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 285 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюється виключно судом.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки-у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї статті.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, то суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Тобто суд, встановивши наявність передбачених законом, зокрема ст. 49 КК України, підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності, зобов`язаний прийняти таке рішення, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження.
За правилами ч. 3 ст. 288 КПК України, суд першої інстанції своєю ухвалою, а не вироком, закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, в тому числі у разі встановлення підстав, передбачених ст. 49 КК України.
ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, яке згідно ст.12 КК України, відноситься до кримінального проступку, яке вчинене, згідно висунутого ОСОБА_3 обвинувачення 12 грудня 2016 року , а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, яке згідно ст.12 КК України, є нетяжким злочином, та яке вчинене, згідно висунутого ОСОБА_3 обвинувачення 11 лютого 2017 року.
Отже, з урахуванням обставин кримінального провадження, положень ч.ч.2,4 ст. 12, п.п.2,3 ч. 1 ст. 49 КК України, станом на 25 серпня 2022 року сплинули строки -3 роки з дня вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України,
5 років з дня вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та закінчились визначені п.п.2,3 ч.1 ст. 49 КК України строки давності.
Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового слідства або суду.
Матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що перебіг давності зупинявся або переривався,оскільки до закінчення зазначених у ч.ч.1,2 ст. 49 КПК України строків, ОСОБА_3 не вчиняв нових злочинів, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років, як це передбачено в ч.3 ст. 49 КПК України.
Таким чином, підставою звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених п.п.2,3 ч.1 ст.49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.ч. 2-4 ст. 49 КК України).
Процесуально-правовими підставами звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно його згода на таке звільнення від кримінальної відповідальності, і таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК України.
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що у справі наявні умови, які є правовою підставою для прийняття рішення судом про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, на підставі п.п.2,3 ч.1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності .

При цьому суд враховує, що відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.
Виходячи з цих положень закону, визнання обвинуваченим вини є правом, а не його обов`язком, а тому невизнання вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації права обвинуваченого на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений ст. 49 КК України інститут звільнення від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення з визнанням особи своєї винуватості у вчиненні злочину.
Таким чином, визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, як обов`язкової умови такого звільнення, чинним законодавством не передбачено.
Відповідно п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
За правилами ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. У цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 надав згоду на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі п.п.2,3 ч.1 ст. 49 КК України, відсутні підстави для проведення судового провадження в повному обсязі в загальному порядку.
За таких обставин клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності, на підставі п.п.2,3 ч.1 ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності , підлягає задоволенню,а кримінальне провадження №0015810 від 12 грудня 2016 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.15, ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України - закриттю.
У зв`язку із звільненням ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі п.п.2,3 ч.1 ст. 49 КК України,у зв`язку із закінченням строків давності, тобто , з нереабілітуючих обставин, суд вважає за необхідне, відповідно до вимог ст. 124 КПК України, стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати,пов`язані із залученням експертів у кримінальному провадженні , у загальному розмірі 549 гривень 58 копійок.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 44, п.п.2,3 ч.1 ст. 49 КК України, п.1 ч.2 ст. 284, ст.ст.285, 286, 350, 372 КПК України,суд
УХВАЛИВ :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України на підставі п.п.2,3 ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0015810 від 12 грудня 2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.185, ч.2 ст. 185 КК України закрити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, у розмірі 549 гривень 58 копійок.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1