Номер провадження: 11-кп/813/836/22
Справа № 521/7370/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 13.01.2022 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , обвинувачених у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 294; ст. 392 КК України, у кримінальному провадженні №00000516, внесеному до ЄРДР 27.05.2019 року,

установив

Зміст оскарженого судового рішення
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13.01.2022 року відносно ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , обвинувачених у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 294; ст. 392 КК України, продовжений строк тримання під вартою строком на 60 днів до 13.03.2022 року.
Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали
Захисник ОСОБА_6 просив ухвалу суду скасувати та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, або зменшити розмір застави, яка буде помірною для обвинуваченого.
Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що прокурором ані в клопотанні, ані в судовому засіданні не доведено наявність заявлених ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а суд не обґрунтував неможливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.
Розмір застави, визначений судом є завідомо непомірним для обвинуваченого.
Захисник ОСОБА_8 просив ухвалу суду скасувати та відмовити у задоволенні клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 .
Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що прокурор у клопотанні та судовому засіданні не довів необхідність продовження тримання ОСОБА_9 під вартою, не підтвердив існування ризиків, а суд не обґрунтував неможливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.
Більшість свідків не вказують на ОСОБА_9 як на особу, яка завдала потерпілим тілесні ушкодження або знищувала майно.
Захисник ОСОБА_10 просив ухвалу суду скасувати та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_11 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, з урахуванням тієї обставини, що ОСОБА_11 має можливість проживати за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором оренди квартири.
Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що прокурор у судовому засіданні не довів необхідність продовження тримання ОСОБА_11 під вартою, не надав доказів існування ризиків, а суд не обґрунтував неможливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.
Позиції учасників апеляційного розгляду
Захисники обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 в апеляційних скаргах ставили питання щодо розгляду апеляційних скарг за участю обвинувачених, однак у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі рішення Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» 24.02.2022 року введено в Україні воєнний стан, доставка обвинувачених до суду не виконується, в зв`язку з чим розгляд справи за участю обвинувачених є неможливим.
З урахуванням неможливості безпосередньої участі обвинувачених під час розгляду апеляційних скарг, апеляційним судом прийнято рішення про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, однак проведення судового засідання у режимі відеоконференції не вдалося, оскільки було відсутнє з`єднання з ДУ «Одеський слідчий ізолятор».
Для забезпечення швидкого та ефективного здійснення правосуддя, а також недопущення порушення прав обвинувачених та розумних строків апеляційного розгляду, враховуючи рекомендації Ради Суддів України від 02.03.2022 року та наказу Голови Верховного Суду від 04.03.2022 року щодо роботи судів в умовах воєнного стану, згідно з якими не можуть бути відкладними судові засідання, на яких має розглядатися питання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд вважає за можливим та необхідним апеляційний розгляд провести за відсутності обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 ..
Захисники обвинувачених та прокурор у судове засідання апеляційного суду не з`явились, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи не надавали, адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_8 звернулись до апеляційного суду із заявами про розгляд їх апеляційних скарг без участі обвинувачених та їх захисників.
У відповідності до вимог ч.4 ст. 422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
Враховуючи вищезазначене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності прокурора та захисників обвинувачених.
Згідно до приписів ч.4 ст.107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційний скарг, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.
Оскільки ухвала суду першої інстанції в частині вирішення питання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 та ОСОБА_13 не оскаржується, апеляційний суд не перевіряє її у цій частині.
Згідно вимог ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно п.2 ч.1 ст.372 КПК України в мотивувальній частині ухвали зазначається: суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що на розгляді в Малиновському районному суді м. Одеси перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000516 від 27.05.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.294, ст.392 КК України.
Під час судового розгляду кримінального провадження прокурор заявив клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченим, посилаючись на продовження існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та відсутністю підстав для зміни обвинуваченим запобіжного заходу.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Частиною 2 ст.331 КПК України встановлено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч.4 ст.199 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, суд при постановленні ухвали в повній мірі дотримався та врахував зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону.
Не погоджуючись із доводами апеляційних скарг про те, що ризики, на які вказує суд в оскаржуваному рішенні, не підтверджені, апеляційний суд наголошує на таких обставинах.
У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п.1 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 обвинувачуються у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, за скоєння яких, за сукупністю злочинів, обвинуваченим у разі доведення їх вини загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років, враховуючи характеристику осіб обвинувачених, які не працевлаштовані та стійких соціальних зв`язків не мають, тому є достатні підстави вважати, що продовжують існувати ризики того, що обвинувачені, перебуваючи на свободі, можуть переховуватись від суду.
Окрім того, апеляційний суд також погоджується з висновками суду першої інстанції про продовження існування ризику вчинення обвинуваченими іншого кримінального правопорушення, який обумовлені наявністю судимостей у кожного з обвинувачених за умисні тяжкі злочини, тим, що злочини, в яких обвинувачуються ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , були скоєні ними під час фактичного відбування покарання за попередніми вироками суду які набрали законної сили.
Крім цього судом першої інстанції також обґрунтовано враховано надані прокурором характеристики обвинувачених з місць відбування покарання та попереднього ув`язнення, згідно яких обвинувачені негативно характеризуються, оскільки, кожен з них, має значну кількість стягнень, у тому числі непогашених, накладених за грубі порушення умов утримання.
Дані обставини, з урахуванням наявних у кожного обвинуваченого судимостей та інших даних про їх особи, у своїй сукупності, свідчать про небажання стати на шлях виправлення і перевиховання, та стійку спрямованість особистості кожного на нехтування встановленими правилами поведінки при утриманні під вартою, про що вірно зазначено в оскаржуваній ухвалі.
Також суд першої інстанції правомірно врахував виключно негативну поведінку обвинувачених під час розгляду даного кримінального провадження у суді, а саме: агресивні дії щодо сторін кримінального провадження, нецензурну лайку в залі суду, заподіяння собі тілесних ушкоджень та пошкодження майна суду, непідкорення розпорядженням головуючого, за вчинення чого, в подальшому, обвинувачені були видалені з зали судових засідань. Описана деструктивна поведінка обвинувачених, явним чином свідчить про направленість їх дій на не встановлення істини по справі, а на вчинення штучних перешкод при розгляді даного кримінального провадження в розумні строки у спосіб і за процедурою передбаченою КПК, про що вірно зазначено в оскаржуваній ухвалі.
Доводи захисників обвинувачених стосовно того, що судом не враховано дані про особи обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , зокрема, що вони мають постійне місце проживання у м. Одесі, апеляційний суд не може вважати такими, які вказують на можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу, оскільки, враховуючи обставини вчинення інкримінованих обвинуваченим злочинів, зазначене у даному випадку зменшує вищенаведені ризики не настільки, щоб слугувати підставою для обрання відносно них більш м`якого запобіжного заходу.
Апеляційний суд відхиляє посилання захисників щодо необґрунтованої тривалості судового розгляду кримінального провадження, оскільки, враховуючи складність даного кримінального провадження, велику кількість учасників, потерпілих та свідків, виклик та допит яких у суді здійснювався в умовах карантинних заходів та обмежень обумовило таку тривалість судового розгляду.
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційних скарг щодо відсутності доказів причетності обвинувачених до вчинення інкримінованих їм злочинів, оскільки на даному етапі судового розгляду у апеляційного суду відсутні повноваження давати оцінку доказам причетності особи до скоєння інкримінованого їй кримінального правопорушення, адже відповідно до ст. 368 КПК України таке питання в вирішуються судом при ухваленні вироку.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на таке.
Частиною другою статті 422-1 КПК України передбачено, що суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду першої інстанції:
- ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою;
- клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Системний аналіз зазначеної норми закону вказує на те, що під час перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції наділений повноваженнями лише перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою.
Окрім того, відповідно до ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Виходячи з положень п.24 ч.1 ст. 3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.
Також, зважаючи на те, що приписами ст.23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дали можливість суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу.
Такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового провадження та за результатами перевірки в порядку ст.89, 94 КПК України доказів, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст.331 КПК України.
Тобто, апеляційний суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши клопотання сторони обвинувачення та ухвалу суду щодо продовження запобіжного заходу, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких доказів, що можуть бути підставою для продовження або застосування запобіжного заходу у судовому засіданні.
Апеляційний суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Відповідно до ч.3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
За обставин, встановлених під час апеляційного розгляду, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції об`єктивно врахував обставини справи, дані про особи обвинувачених та дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою, тому апеляційні скарги не підлягають задоволенню, а ухвала суду є обґрунтованою та відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.
Керуючись статями 177, 183, 331, 370, 372, 376, 404, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив

Апеляційні скарги захисника захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_10 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 залишити без задоволення.
Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 13.01.2022 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , обвинувачених у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 294; ст. 392 КК України, у кримінальному провадженні №00000516, внесеному до ЄРДР 27.05.2019 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4