Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/2776/21
У Х В А Л А
23.09.2022 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого - судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю перекладача ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , представника потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_7 , представника потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_12 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження (Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000103 від 12.01.2013 року) відносно ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Виноградів Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, пенсіонера, інваліда ІІІ групи, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 286, ч. 4 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_11 обвинувачується у тому, що він 12.01.2013 близько 23 години 50 хвилин знаходячись в с. Чепа Виноградівського району на території автостоянки нічного розважального закладу «Плей», розташованого по вул. Фогорош, 45, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, а також те, що вчинювані ним дії відбуваються у громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, не дивлячись на зауваження ОСОБА_13 , щодо припинення його хуліганських дій, останній не реагував, а відштовхнувши її в сторону, з особливою зухвалістю, не розібравшись в конфліктній ситуації, яка перед цим виникла між ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцем АДРЕСА_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканцем АДРЕСА_2 , наніс множинні удари руками затиснутими в кулак, ногами обутими в черевики, а також спеціально заздалегідь заготовленою металевою палицею в область голови потерпілого ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

В результаті хуліганських дій ОСОБА_11 , ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: крововиливу під слизову оболонку щічної поверхні готової порожнини зліва, синців шкірних покровів чола по центру, в ділянці зовнішньої межі лівої лопатки та лівого плеча по задній поверхні, набряку м`яких тканин синця та садна шкірних покровів лівої кістки, закритої черепно- мозкової травми у вигляді забою головного мозку легкого степеню, що підтверджено неврологічною симптоматикою та даними КТ-обстеження, закритого перелому кісток гайморової пазухи справа (що підтверджено даними МРТ) ускладненого після травматичним гайморитом, які згідно висновку судово-медичної експертизи та п. 2.2.1 «Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених «Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995», відносяться до групи тілесних ушкоджень середньої тяжкості, та ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді: саден шкірних покровів чола зліва та спинки носа, які згідно висновку судово-медичної експертизи та п. 2.3.2 «Б» «Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених «Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995», відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я.

Після отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_6 разом зі своєю дружиною ОСОБА_13 заховались у своєму автомобілі марки «TOYOTA LAND CRUZER», сірого кольору, 2008 року випуску з державним номерним знаком НОМЕР_1 , після чого ОСОБА_11 , не зупиняючись на вчиненому, а продовжуючи свої злочині дії спрямовані на грубе порушення громадського спокою та порядку, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю, за допомогою заздалегідь заготовленої металевої палиці, почав наносити удари по кузову автомобіля марки «TOYOTA LAND CRUZER», сірого кольору, 2008 року випуску з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який зареєстрований за громадянином ОСОБА_15 , та який фактично належить ОСОБА_6 , таким чином заподіяв механічні пошкодження у вигляді: вм`ятини на передньому правому крилі, розбитої передньої правої фари, заднього скла правої двері, скла дверей багажного відділення автомобіля, задніх габаритів, в результаті чого спричинили останньому матеріальну шкоду згідно висновку судової авто-товарознавчої експертизи за № 23/45 від 96.02.2013 на 20 063,11 гривень.

В результаті хуліганських дій ОСОБА_11 було зупинено роботу нічного-розважального закладу «Плей», який знаходиться за адресою: вул. Фогорош, 45, с. Чепа, Виноградівського району, на 30 хвилин.

На підставі наведеного, ОСОБА_11 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинені із застосуванням інших предметів заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень.

Крім цього, 12.01.2013 близько 23 години 50 хвилин ОСОБА_11 знаходячись у с. Чепа Виноградівського району Закарпатської області на території автостоянки нічного розважального закладу «Плей», розташованого по вул. Фогорош 45, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , наніс останньому множинні удари лівою рукою затиснутими в кулак, ногами обутими в черевики, а також спеціально заздалегідь заготовленою металевою палицею в область голови потерпілого ОСОБА_6 , в результаті чого ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у вигляді забою головного мозку легкого степеню, що підтверджено неврологічною симптоматикою та даними КТ-обстеження, закритого перелому кісток гайморової пазухи справа (що підтверджено даними МРТ) ускладненого після травматичним гайморитом, які згідно висновку судово-медичної експертизи та п. 2.2.1 «Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених «Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995», відносяться до групи тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_11 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.

Окрім того, 22.07.2020 близько 21 години 50 хвилин водій ОСОБА_11 керуючи власним технічно-справним транспортним засобом - автомобілем марки «Toyota Land Cruzer 150», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по проїзній частині головної автодороги по вулиці Головній у селі Ботар Виноградівського району Закарпатської області, біля будинку № 168, з`їхав на праве узбіччя та прилеглу територію вказаного дворогосподарства і в подальшому розпочав маневр розвороту, при цьому грубо порушуючи вимог п.п. 1.3.; 2.3. б); 10.1, 10.2, 10.4, 12.1, 12.2 Правил дорожнього руху України, а саме: не забезпечив безпеку дорожнього руху, тобто будучи самовпевненим та самонадіяним, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не дав перевагу у русі транспортному засобу який рухався по головній автодорозі, а виїхав майже перпендикулярно до проїзної частини дороги, де допустив зіткнення з мотоциклом марки «Kovi RTS 200-N», реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який в той час рухався у своїй смузі у напрямку села Пийтерфоло Виноградівського району та вже був позбавлений технічної можливості своїми односторонніми діями запобігти зіткнення.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно висновку судово-медичної експертизи за № 140 від 18.09.2020, отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Своїми діями водій ОСОБА_11 порушив вимоги п.п. 1.3.; 2.3. б); 10.1, 10.2, 10.4, 12.1, 12.2 Правил дорожнього руху України, якими визначено:

п. 1.3. - Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

п. 2.3. - Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

п. 10.2. Виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги - велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.

п. 10.4. Перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини.

Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот.

п. 12.1. - Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

п. 12.2. - У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.

Невиконання водієм ОСОБА_11 вказаних вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, зокрема отриманням ОСОБА_16 тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, а саме, порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони заподіяли тяжке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 заявив клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України. Заявлене клопотання обґрунтовував тим, що на час складання органом досудового розслідування обвинувального акта та на час його надходження до суду закінчився строк досудового розслідування, передбачений ст. 219 КПК України (а.п. 180-185 т.2). Заявлені захисником клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, скасування арешту на майно та повернення застави підтримав (а.п. 99-105, 120-123 т.1). Проти заявленого прокурором клопотання про продовження строку дії покладених на нього обов`язків заперечував (а.п. 182-187 т.1).

Захисник обвинуваченого ОСОБА_12 заявлені стороною захисту клопотання підтримав.

Прокурор ОСОБА_4 заявлене клопотання про продовження строку дії покладених на обвинуваченого обов`язків підтримав. Проти задоволення заявлених стороною захисту клопотання заперечував. Подане заперечення проти закриття кримінального провадження обґрунтовував тим, що за змістом ч. 5 ст. 219 КПК України строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею. Законодавцем ч. 1 ст. 284 КПК України доповнено пунктом 10, і ці зміни не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін. 20.07.2022 року Верховним Судом у справі № 932/8842/20 зроблено правовий висновок щодо неможливості закриття кримінальних проваджень на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України щодо злочинів проти життя та здоров`я особи, а також злочинів з додатковим об`єктом у яких є життя та здоров`я особи. За твердженням прокурора, на час передачі обвинувального акту до суду по кримінальному провадженню залишалось 17 днів строку досудового розслідування (а.п. 17-22 т.3).

Представники потерпілих адвокати ОСОБА_7 , ОСОБА_10 в судовому засіданні проти задоволення заявлених стороною захисту клопотань заперечували. У поданих запереченнях просили врахувати позицію Верховного Суду, висловлену 20.07.2022 року у справі № 932/8842/20. Обвинувальний акт направлено до суду в межах строків досудового розслідування. Законодавцем ч. 1 ст. 284 КПК України доповнено пунктом 10, і ці зміни не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін. Кримінальний процесуальний закон не має зворотної дії навіть у тих випадках, коли його правила є більш сприятливі для учасників кримінального провадження (ст. 5 КПК України, Постанова ВСУ від 17 грудня 2015 року по справі № 5-205кс15, Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року по справі № 1-рп/99) (а.с. 26-31, 32-34 т.3).

Потерпілий ОСОБА_5 висловлену представником позицію підтримав.

Заслухавши сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотань та судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

За змістом ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Суд враховує, що кримінальний процесуальний закон не має зворотної дії навіть у тих випадках, коли його правила є більш сприятливі для учасників кримінального провадження (ст. 5 КПК України, Постанова ВСУ від 17 грудня 2015 року по справі № 5-205кс15, Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року по справі № 1-рп/99).

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо: після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

За змістом ч. 1 ст. 219 КПК строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

13 січня 2013 року органом досудового розслідування внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000103 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України (а.п. 186 т.2).

20 лютого 2013 року органом досудового розслідування розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000116 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України (а.п.187 т.2).

23.07.2020 року слідчим СУ ГУНП в Закарпатській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000205 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.п. 188, 189-191 т.2).

16 листопада 2020 року прокурором у кримінальному провадженні винесена постанова про об`єднання матеріалів досудового розслідування за № 0000103 за ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 296 КК України із матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000205 за ч. 2 ст.286 КК України, об`єднаному кримінальному провадженню присвоєно номер 0000103 (а.п. 192-193 т.2).

17 листопада 2020 року ОСОБА_11 оголошено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 286 ч. 4 ст. 296 КК України (а.п. 194-199 т.2). Рядок 89 розділу II, Реєстру.

Постановою першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000103 від 13.01.2013 продовжено до трьох місяців тобто до 17 лютого 2021 року (а.п. 200-201 т.2).

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 лютого 2021 року, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000103 від 13.01.2013 продовжено до на 4 місяці, тобто до 17 березня 2021 року (а.п. 202-203 т.2).

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 березня 2021 року, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000103 від 13.01.2013 продовжено до 5 місяців, тобто до 17 квітня 2021 року (а.п. 204-208 т.2).

15 квітня 2021 року ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000103 від 13.01.2013 продовжено до 6 місяців, тобто до 17 травня 2021 року (а.п. 209-210 т.2).

12 травня 2021 року ОСОБА_11 та його захиснику адвокату ОСОБА_17 повідомлено про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000103 від 13.01.2013 та надання сторонам доступу до матеріалів досудового розслідування (а.п. 211 т.2).

17 травня 2021 року стороні захисту, зокрема, підозрюваному ОСОБА_11 надано доступ до матеріалів досудового розслідування та ознайомлено з матеріалами досудового розслідування, про що складено протокол, а останній своїм підписом цього ж дня підтвердив зазначені факти (а.п. 212 т.2).

Сторона обвинувачення обов`язок, закріплений у статті ст. 290 КК України, перед стороною захисту фактично виконала 17.05.2021 року.

Однак у подальшому, 04 червня 2021 стороні захисту - підозрюваному ОСОБА_11 та його захисникам ОСОБА_12 , ОСОБА_17 в чергове надано доступ до матеріалів досудового розслідування та ознайомлено з матеріалами досудового розслідування 04.06.2021 року у період з 12 год. 00 хв. по 13 год. 36 хв. Також у протоколі значаться підписи захисників датовані 05.06.2021 та 07.06.2021 року (а.п. 24 т.3).

У відповідності до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Згідно ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальні дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КПК України процесуальні дії мають виконуватись у встановлені цим Кодексом строки.

З огляду на викладені вище положення КПК України, обвинувальний акт як процесуальне рішення мав бути складений та направлений до суду у межах строку досудового розслідування, тобто не пізніше 17.05.2021 року, оскільки, саме із цією подією КПК України пов`язує закінчення строку досудового розслідування.

Разом із тим, обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні складено лише 04.06.2021 року, тобто після спливу строку досудового розслідування, який за змістом супровідного листа звернено до Виноградівського районного суду Закарпатської області 07.06.2021 року, а фактично надійшов до суду тільки 09.06.2021 року (а.п. 37 т. 3).

Викладене свідчить про те, обвинувальний акт складений та направлений стороною обвинувачення до суду після закінчення граничного строку розслідування кримінального провадження, передбаченого ст. 219 КПК України.

Суд враховує, що частину першу статті 284 доповнено пунктом 10 згідно із Законом № 2147-VIII від 03.10.2017 (зміни не мають зворотньої дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін).

Як зазначено вище, відомості про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.07.2020 року за № 0000205 (а.п. 188 т.2).

Після чого, 16 листопада 2020 року прокурором об`єднано кримінальні провадження № 0000103 за ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 296 КК України та № 0000205 за ч. 2 ст.286 КК України, об`єднаному кримінальному провадженню присвоєно номер 0000103 (а.п. 192-193 т.2).

Строк досудового розслідування об`єднаного кримінального провадження продовжувався в порядку ст. 219 КПК України в редакції Закону №2617-VIII від 22.11.2018 року, а процесуальні дії здійснювались органом досудового розслідування у час коли ст.ст. 219, 284 КПК України вже зазнали редакційних змін.

Враховуючи викладене, положення п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України поширюється на дане кримінальне провадження.

Твердження сторони обвинувачення про неможливість застосування п. 10 ч. 1 ст. 284 КК України, відповідно до Ухвали Верховного Суду від 20.07.2022 року у справі № 932/8842/20, суд відхиляє, оскільки Верховний Суд у цій справі, з метою точного застосування п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК у контексті цього провадження насамперед вважав за необхідне з`ясувати зміст поняття «злочин проти життя та здоров`я особи», відступив від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду та враховуючи положення ч. 2 ст. 434-1 КПК, з метою забезпечення єдності судової практики прийняв рішення про передачу кримінального провадження на розгляд об`єднаної палати Касаційного кримінального суду.

Отже, Верховний Суд у зазначеній справі зазначив висновки та мотиви з яких він виходив при прийнятті рішення для передачі кримінального провадження на розгляд об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, відповідно до ч. 2 ст. 434-1 КПК України.

Рішення об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справі № 932/8842/20 на час вирішення заявленого стороною захисту клопотання не прийнято, а ухвала суду від 20.07.2022 року не є кінцевим судовим рішенням, прийнятим за наслідками розгляду касаційної скарги.

Відповідно до розділу II Кримінального кодексу України стаття 122 КК України відноситься до «кримінальних правопорушень проти життя і здоров`я особи», відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України класифікується, як нетяжке. Ч. 2 ст. 286 КК України, відповідно до розділу XI Кримінального кодексу України відноситься до «кримінальних правопорушень проти безпеки руху та експлуатації транспорту». Ч. 4 ст. 296 КК України відноситься до «кримінальних правопорушень проти громадського порядку та моральності».

Суд погоджується з твердженням прокурора про те, що за змістом ч. 5 ст. 220 КПК України строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею.

Строк ознайомлення стороною захисту з матеріалами досудового розслідування становив 1 день 17.05.2021 року та 1 день 04.06.2021 року з 12 год. 00 хв. по 13 год. 36 хв. (а.п. 212 т.2, а.п. 24 т.3).

В даному випадку, ухвала слідчого судді від 04 червня 2021 року про встановлення стороні захисту строку для ознайомлення з матеріалами досудового розслідування до 10 червня 2021 року, на яку посилається прокурору у своїх запереченнях проти закриття кримінального провадження, встановлені судом обставини не спростовує. Крім цього, ухвала слідчого судді не є судовим рішенням прийнятим в порядку ст. 219 КПК України, яким продовжено строки досудового розслідування.

Вреховний Суд у Постанові від 22 лютого 2022 року (справа № 543/1309/19) зазначив, що питання щодо застосування положень ст. 219 КПК України при визначенні строку досудового розслідування раніше було предметом розгляду у судових рішеннях Верховного Суду. Так, у постанові колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 вересня 2021 року сформульовано правовий висновок про те, що кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням). А тому в межах строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду. Направлення прокурором обвинувального акта після закінчення досудового розслідування до суду поза межами строків досудового розслідування у кримінальних провадженнях щодо злочинів, які не є тяжкими чи особливо тяжкими проти життя та здоров`я, виключає набуття особою процесуального статусу обвинуваченого (підсудного), а, отже, унеможливлює розгляд в суді кримінального провадження по суті та тягне за собою закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Водночас, положеннями ч. 1 ст. 290 КПК України передбачено, що складанню обвинувального акта передує виконання прокурором або слідчим за його дорученням обов`язку повідомити підозрюваному, його захиснику про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Після такого повідомлення сторона захисту має право знайомитися з відповідними матеріалами у порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, і строк такого ознайомлення, згідно з ч. 5 ст. 219 КПК України, не включається у строки досудового розслідування.

Таким чином, у строк досудового розслідування не включається весь період часу з моменту направлення або безпосереднього вручення повідомлення стороні захисту про завершення досудового розслідування до моменту закінчення ознайомлення цієї сторони з матеріалами досудового розслідування.

З аналізу зазначених положень кримінального процесуального закону слідує, що повідомленням про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування у контексті ст. 290 КПК України є безпосередньо сповіщення, доведення до відома підозрюваного та його захисника такої інформації. Через те факт повідомлення цієї інформації стороні захисту має бути належно підтверджений.

Тому доводи прокурора, наведені у касаційній скарзі, про те, що завершенням досудового розслідування, з моменту якого стороні захисту надається доступ до матеріалів досудового розслідування та починає обчислюватися строк ознайомлення, є внесення прокурором відомостей до ЄРДР про завершення досудового розслідування або складання (оформлення) відповідного письмового повідомлення для сторони захисту, є неспроможними. Лише саме собою внесення прокурором (слідчим) зазначених відомостей до ЄРДР та складання (оформлення) письмового повідомлення не призведе до обізнаності підозрюваного та захисника про можливість знайомитися з матеріалами досудового розслідування. Саме тому виконання цих дій, не є початком строку ознайомлення з матеріалами, який відповідно до ч. 5 ст. 219 КПК України не включається до строків досудового розслідування, адже ознайомлення не може розпочатися раніше, ніж підозрюваному та захиснику стане відомо про надання доступу до матеріалів.

Таким чином, заперечення сторони обвинувачення суд відхиляє та приймає рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Вжиті заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України підлягають скасуванню.

Враховуючи, що судом приймається рішення про закриття кримінального провадження, а заявлені цивільні позови ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 по суті не розглядались, такі підлягають залишенню без розгляду на підставі ст.ст. 128, 129 КПК України.

Підстави, передбачені ст. 291 КПК України для повернення обвинувального акту прокурору судом не встановлені.

Застава внесена за підозрюваного підлягає поверненню заставодавцю, а паспорт зданий на зберігання на виконання ухвали слідчого судді власнику (а.п. 137, 138 т.1).

Так, ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 01 грудня 2020 року відносно підозрюваного ОСОБА_11 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 27 січня 2021 року. Визначено також розмір застави в сумі 126120 грн. (а.п.131-132 т.1). 25.01.2021 року строк дії ухвали продовжено та визначено до 17.02.2021 року (а.п.133-134 т.1).

Відповідно до речення другого ч. 1 ст. 182 КПК України можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 22 КПК).

В розумінні речення першого ч. 11 ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом (ч. 1 ст. 203).

Таким чином, з наведених мотивів не підлягає задоволенню клопотання прокурора про продовження строку дії покладених на підозрюваного обов`язків, оскільки вже на час заявлення такого клопотання, строк покладених на підозрюваного обов`язків ухвалою слідчого судді закінчився (а.п. 124-138 т.1).

Керуючись ст.ст. 284, 286, 288, 371, 372, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження задовольнити.

Кримінальне провадження (Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000103 від 13.01.2013 року) по обвинуваченню ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 286, ч. 4 ст. 296 КК України,- закрити на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України.

На підставі ч. 4 ст. 174 КПК України вжиті заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна скасувати.

Повернути заставодавцю ОСОБА_17 заставу в сумі 126 120,00 гривень внесену 01 грудня 2020 року (квитанція № 31 від 01.12.2020 призначення платежу: застава за ОСОБА_11 за рішенням суду/ухвала слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.12.2020, справа № 308/11323/20, 1-кс/308/5007/20) (а.п.137 т.1).

Повернути ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_4 від 28.12.2018 року, який зберігається у Головному управлінні Державної міграційної служби в Закарпатській області (а.п. 138 т.1).

Цивільні позови ОСОБА_6 до ОСОБА_18 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 до ОСОБА_18 про відшкодування моральної шкоди, - залишити без розгляду (а.п.58-66, 237-240 т.1).

Роз`яснити потерпілим ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 їх право пред`явити цивільні позови в порядку цивільного судочинства.

Відмовити стороні захисту у задоволенні клопотання про повернення обвинувального акту прокурору.

Відмовити прокурору у задоволенні клопотання про продовження строку дії покладених на обвинуваченого обов`язків.

Ухвала суду в частині закриття кримінального провадження може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду в частині закриття кримінального провадження набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

В іншій частині ухвала суду окремому оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на ухвалу про закриття кримінального провадження.

Головуючий ОСОБА_1