ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/806/22 Справа № 932/2220/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування №0001585 за апеляційними скаргами прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2022 року, про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, освіта вища, не працюючого, не одруженого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2022 року, було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , яке погоджене з прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .
Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 діб, тобто до 21 липня 2022 року.
Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, і розуміючи наявність вагомих доказів та невідворотність покарання за вчинене кримінальне діяння, може вчиняти спроби переховуватись від досудового розслідування та суду.
Проте цей ризик істотно зменшується, оскільки підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання, має вищу освіту, проживає разом з батьками, які є похилого віку, та їх необхідно утримувати. Тобто підозрюваному немає ніякого сенсу переховуватись, оскільки розуміючи, що в країні воєнний стан, він не зможе виїхати ані за кордон, ані за межі області, тому що зараз працюють у посиленому режимі поліція, встановлені блок - пости, доступу на тимчасово окуповані території немає і т.д. Тобто ризик переховування зменшується внаслідок об`єктивних причин та воєнним станом.
Крім того, слідчий суддя зазначив, що ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України прокурором не доведений, оскільки підозрюваний знає потерпілу та її місце проживання, а також знає особу свідків, однак злочин було вчинено у грудні 2021 року, а свідки допитані переважно у січні 2022 року, тобто у підозрюваного було достатньо часу для впливу на останніх, проте ним цього не зроблено.
Про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що підозрюваний не працює, а отже, може вчинити новий злочин з метою власного збагачення.
Слідчий суддя вважав, що підстав для застосування виняткового запобіжного заходу немає, оскільки прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В апеляційних скаргах:
- прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави у виді 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Вказує, що досудовим розслідуванням встановлена наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які мають місце до теперішнього часу.
Зазначає, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке згідно ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, тому є підстави вважати, що ОСОБА_8 , усвідомлюючи покарання, яке йому загрожує, може переховуватись від органу досудового розслідування, прокуратури та суду.
Крім того, просив врахувати, що ОСОБА_8 , знаходячись на волі може незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних оскільки він усвідомлює, що вручене йому письмове повідомлення про підозру та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, базується у тому числі на показах свідків, та інших підозрюваних, більшість з яких він знає, йому відомо їх місце мешкання, у зв`язку з чим ОСОБА_8 може впливати на них шляхом вмовляння, психологічними чи фізичними методами впливу, з метою схилення їх до зміни показів, чим перешкоджатиме забезпеченню швидкого, повного та неупередженого розслідування у даному кримінальному провадженні.
Отже, у ході досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що існують ризики, вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , може здійснити дії, передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Вважає, що судом не враховані всі наведенні у клопотанні слідчого ризики, обставини та їх обґрунтування, у зв`язку з чим безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та зроблені неправильні висновки щодо застосування до підозрюваної іншого, більш м`якого запобіжного заходу, що свідчить про не відповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження, а саме суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, та допущення істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення .

- захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.
Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Вказує, що матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_8 не містять даних, що підтверджують наявність «розумної підозри» в тому, що він причетний до вчинення «правопорушення» в розумінні ст. 5 § 1 (с) Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
На думку апелянта, в даному кримінальному провадженні відсутні жодні об`єктивні дані, що підтверджували наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, відносно підозрюваного ОСОБА_8 .
Матеріали провадження однозначно свідчать про те, що ОСОБА_8 не може незаконно впливати на потерпілого, оскільки вона неодноразово була допитана слідчим. З моменту вчиненні злочину минуло вже 5 місяців і за цей час підозрюваний ОСОБА_8 жодним чином ніяких дій стосовно потерпілої не вчиняв, тому що він не був причетний до вказаного злочину. В матеріалах кримінального провадження не існує жодної заяви від потерпілої, що на неї вчиняється тиск.
Слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, проживає за місцем реєстрації разом з батьками та бабусею, раніше не судимий, має вищу освіту та бажання офіційно працевлаштуватись.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, прокурор підтримав доводи своєї апеляційної скарги, заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника.
Захисник ОСОБА_7 , та підозрюваний ОСОБА_8 підтримали доводи своєї апеляційної скарги, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, вивчивши матеріали судового провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Частиною 1 статті 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
В ході перевірки ухвали слідчого судді, судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначені вимоги закону суддею дотримані повністю.
Колегією суддів встановлено, що в провадженні СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0001585 від 16.12.2021 року, з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 186 КК України.
Умисні дії ОСОБА_8 , виразились у відкритому заволодінні чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я особи (грабіж), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, кваліфікуються за ч. 2 ст. 186 КК України.
24.05.2022 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Слідчий суддя відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановив та виходив з того, що матеріали кримінального провадження, на які посилались прокурор та слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру оголошену ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.
Слідчий суддя не прийняв до уваги доводи сторони захисту, що ОСОБА_8 не причетний до скоєння цього злочину, а речові докази йому підкинули. Так, саме на ОСОБА_8 вказують свідки, він планував участь у вказаному злочині та безпосередньо приймав у ньому участь. Також про причетність ОСОБА_8 свідчать матеріали негласних слідчий дій, з яких видно, що ОСОБА_8 слідкував за будинком потерпілої та фіксував її розпорядок дня, які машини до неї приїжджають та фотографував їх.
Також при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та сама по собі тяжкість інкримінованих правопорушень не може бути підставою для обрання запобіжного заходу, але при цьому з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, про що викладено правову позицію в рішенні ЄСПЛ Летельє проти Франції.
Слідчим суддею взято до уваги, що підозрюваний ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце проживання, має вищу освіту, проживає разом з батьками, які є особами похилого віку, та потребують допомоги, а тому для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, слідчий суддя вважав, що застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для попередження ризиків вказаних слідчим та прокурором.
Суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками слідчого судді.
При розгляді апеляційної скарги, виконуючи вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу, суд зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування до нього такого запобіжного заходу про який йдеться у клопотанні слідчого.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 , інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, в контексті практики Європейського суду з прав людини наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин (рішення від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства»).
Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
На думку колегії суддів апеляційного суду відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою, відтак висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри відповідає закону та фактичним обставинами кримінального провадження.
На даному етапі провадження суд не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу. А тому, з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді суду першої інстанції були всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрювану з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Відповідно, до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Одним із видів запобіжних заходів у кримінальному провадженні відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 176 КПК України є домашній арешт.
Зі змісту ст. 181 КПК України слідує, що домашній арешт, як вид запобіжного заходу, може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі та полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби на підставі ухвали слідчого судді, суду.
На думку колегії суддів, з урахуванням віку та стану здоров`я підозрюваного ОСОБА_8 , особи останнього, який має постійне місце проживання, характер вчинення кримінального правопорушення, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, отже обраний слідчим суддею підозрюваній запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, в сукупності з обов`язками, передбаченими ч. 5 ст. 194 КПК України, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та не буде порушувати його права, передбачені ст. 43 Конституції України. Також доводи апеляційної скарги прокурора правильності цього висновку не спростовують.
У відповідності до п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз.
Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені в апеляційних скаргах доводи і підстави, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, відтак ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 194, 196 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для її скасування не вбачається.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_6 , та захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2022 року, про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4