ЄУН № 336/1797/22
пр. № 1-кс/336/252/2022
УХВАЛА

Іменем України

16 травня 2022 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №0000686 від 14.05.2022р. про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, офіційно працюючого КП "ЕЛУАШ", маючого на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого, підозрюваного у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_4 звернулась до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

У клопотанні зазначено, що слідчим відділенням поліції № 3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000686 від 14.05.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 14 травня 2022 року приблизно о 09 годині 40 хвилин, ОСОБА_5 маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з проникненням у житло, діючи з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, за допомогою м`язової сили, обома руками вибив вхідні двері квартири АДРЕСА_1 , тим самим проник до приміщення квартири та перебуваючи у приміщенні вказаної квартири, дії ОСОБА_5 були помічені неповнолітнім свідком ОСОБА_7 . Розуміючи те, що його злочинні дії викриті, не зупиняючись на досягнутому, відкрито викрав з рук неповнолітнього свідка ОСОБА_7 мобільний телефон «Honor 7c», модель «AUM-L41», імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 , вартістю 1500 гривень, який належить ОСОБА_8 .

Після чого ОСОБА_5 продовжуючи свій злочинний умисел, не реагуючи на вимогу повернути мобільний телефон, останній разом з викраденим майном зник з місця скоєння злочину, чим спричинив ОСОБА_8 , матеріальну шкоду на суму 1500 гривень.

Дії ОСОБА_5 на цей час кваліфіковані за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викраденні чужого майна (грабіж), яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, поєднане з проникненням у житло, в умовах воєнного стану.

Слідчий за погодженням прокурора звернувся до суду з клопотанням про обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

У судовому засіданні прокурор наполягав на заявленому клопотанні за викладеними в ньому підставами, зазначивши, що підозрюваний може вжити заходів для переховування від слідства та суду, враховуючи тяжкість злочину, у скоєнні якого його підозрюють, та можливе очікуване покарання, що злочин вчинено відносно дитини, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та недостатність інших запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам.

Слідчий в судомо засіданні підтримав клопотання та просив суд застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Підозрюваний в судовому засіданні вибачився за скоєне, розкаявся, зазначив, що його дружина померла та на його утриманні знаходиться малолітня дочка, інших опікунів немає. Повністю згоден з кваліфікацією.

Захисник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні не погоджуючись з клопотанням прокурора зазначив, що підозрюваний раніше не судимий, має постійне зареєстроване місце проживання, офіційно працевлаштований на КП «ЕЛУАШ», дружина померла і останній є єдиним опікуном малолітньої доньки ОСОБА_5 , 2014 р.н., ризики, на які посилається сторона обвинувачення відсутні, підстав для застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутні, а тому просив суд застосувати більш м`який запобіжний захід до підозрюваного.

Заслухавши думки учасників судового засідання, перевіривши клопотання та доводи прокурора наданими доказами, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

14.05.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України (кримінальне провадження №0000686).

14.05.2022 ОСОБА_5 був затриманий у порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину.

14.05.2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Відповідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

В судовому засіданні, на думку слідчого судді, встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, наявними у справі допустимими доказами, а саме: Витягом з ЄРДР, рапортом працівника поліції, протоколом огляду місця події, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, протоколом допиту потерпілого, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколами допиту свідків, протоколом допиту підозрюваного та іншими доказами по справі в їх сукупності.

При цьому слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак відповідно до вимог ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеній у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає те, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Згідно зі ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, недоторканість і безпека визнаються в Україні найбільшою соціальною цінністю.

Відповідно до ч.1, 2 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як:

п.3) до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

В судовому засіданні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше не судимий, зареєстрований та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно працевлаштований на КП «ЕЛУАШ», дружина померла, тому він є єдиним опікуном малолітньої доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

Вирішуючи питання про наявність підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

На момент розгляду клопотання про тримання під вартою доказів про те, що, перебуваючи на волі ОСОБА_5 переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав якимось чином кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, слідчому судді прокурором та слідчим надано не було.

Також прокурором та слідчим, окрім констатації, взагалі не наведено будь-яких доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що позбавляє слідчого суддю можливості навести в ухвалі мотиви обрання запобіжного заходу.

Разом з тим, у справі «Биков проти Росії» 4378/02 від 10 березня 2009 року Європейський суд зазначив, що «у судових рішеннях не наведено нічого більше, окрім переліку цих підстав, що обґрунтовувало б їх відповідними та достатніми мотивами… Що ж до твердження представників уряду про те, ніби обставини справи і особистість заявника є самоочевидним обґрунтуванням його попереднього ув`язнення, то Суд не вважає, що саме по собі це звільняє суддів від обов`язку викладати мотиви, з яких вони доходять такого висновку».

Твердження прокурора про тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, не є достатнім для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою. У справі «Мамедова проти Росії» 7064/05 від 01 червня 2006 року щодо недостатності посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання Європейський суд зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Також у справі «В. проти Швейцарії» 14379/88 від 26 січня 1993 року Європейський суд зазначає, що ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

На думку слідчого судді, прокурором не підтверджено будь-якими доказами зазначені в клопотанні ризики: переховування від органу досудового розслідування, впливання на свідків та потерпілого, перешкоджання кримінальному провадженню та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Частина 2 статті 194 КПК України передбачає обов`язок слідчого судді постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, а саме: наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Таким чином, оскільки прокурором доведено обґрунтованість підозри стосовно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, що підтверджується матеріалами клопотання, однак не доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують будь-які ризики, передбачені статтею 177 КПК України та не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя, враховуючи вимоги п.3 ч.2 ст.183 КПК України щодо неможливості застосування до підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, раніше не судимого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання.

За вищевказаних обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що запобігання будь-яких ризиків, пов`язаних з прибуттям підозрюваного на вимогу слідчого, прокурора, суду, можливе і при застосуванні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.

Згідно з вимогами ч.3 ст.194 КПК України, оскільки прокурором доведені обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведено обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя вважає за необхідне, відмовляючи у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період часу, оскільки останній має зареєстроване та постійне місце проживання, має на утриманні малолітню дочку, офіційно працевлаштований, раніше не судимий.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або в певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 199 КПК України.

Відповідно до ст.198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст.ст.3, 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 195, 196 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000686 від 14.05.2022р. про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши підозрюваному в період дії запобіжного заходу залишати місце свого постійного проживання за адресою АДРЕСА_2 , з 21-00 до 05-00 години.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки:

1)прибувати до слідчого, прокурора, суду за першим викликом;

2)не відлучатися за межі Запорізької області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3)повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання;

4)утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Обов`язки покладаються на ОСОБА_5 на строк досудового слідства.

Ухвала про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту діє 60 діб з 16 травня 2022 року до 15 липня 2022 року включно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на ухвали слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1