1Справа № 335/4025/22 1-кп/335/602/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 року м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду у м.Запоріжжі кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000084 від 07 липня 2022 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Росішки Петропавлівського району Дніпропетровської області, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 на посаді старшого стрільця 1 відділення охорони 3 взводу охорони 3 роти охорони 2 батальйону охорони, старший солдат, одруженого, маючого на утриманні 3-х малолітніх дітей, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України,

ВСТАНОВИВ:

28.02.2022 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Державної спеціальної служби транспорту за № 4, старший солдат ОСОБА_4 був залучений для проходження військової служби за призовом під час мобілізації та зарахований до в/ч НОМЕР_1 на посаду стрільця 1 відділення охорони 1 взводу охорони 3 роти охорони 2 батальйону охорони.

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 01.05.2022 №78 старшого солдата ОСОБА_4 переведено на посаду старшого стрільця 1 відділення охорони 3 взводу охорони 3 роти охорони 2 батальйону охорони.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18 квітня 2022 року № 259/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», від 17 травня 2022 року № 341/2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст.65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, старший солдат ОСОБА_4 , згідно з вимогами ст.ст. 9, 11, 16, 28, 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та виявляти повагу до командирів (начальників), беззастережно, неухильно точно та у встановлений строк виконувати їх накази, знати та виконувати свої обов`язки, додержуватися вимог військових статутів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до вимог ст.ст. 28, 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення та віддавати накази, забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України. Командир (начальник) має право віддавати підлеглому накази, а підлеглий зобов`язаний їх виконати сумлінно, точно та у встановлений строк. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

Статтями 29, 31 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил також передбачено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Статтею 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил також передбачено, що за своїми військовими званнями начальниками є:

військовослужбовці сержантського і старшинського складу - для військовослужбовців рядового складу однієї з ними військової частини;

військовослужбовці молодшого офіцерського складу - для військовослужбовців молодшого сержантського і старшинського складу однієї з ними військової частини та військовослужбовців рядового складу.

В свою чергу, старший солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

05.07.2022, приблизно о 12 годині 00 хвилин, перебуваючи в АДРЕСА_2 , командир 3 взводу охорони 3 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_6 , надав усний наказ старшому стрільцю 1 відділення охорони 3 взводу охорони 3 роти охорони 2 батальйону охорони в/ч НОМЕР_1 старшому солдату ОСОБА_4 про заступання на бойове чергування (караул), на що ОСОБА_4 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст.65 Конституції України ст.ст. 9, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, перебуваючи в АДРЕСА_2 , відкрито, безпідставно відмовився виконувати усний наказ командира 3 взводу охорони 3 роти охорони 2 батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_6 , виданий 05.07.2022 року, приблизно о 12 годині 00 хв., щодо заступання на бойове чергування (караул), хоча об`єктивно міг та зобов`язаний був виконати цей наказ, внаслідок чого не виконав бойове завдання.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися у непокорі, тобто у відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.402 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.474 КПК України, до суду разом з обвинувальним актом надійшла угода про визнання винуватості від 11.07.2022 року, укладена між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 , за участі його захисника - адвоката ОСОБА_5 .

Виходячи із змісту даної угоди, ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації його дій за ч.4 ст.402 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, та покарання, яке повинен понести обвинувачений, із застосуванням ст.69 КК України - у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів громадян. Із запропонованим видом покарання ОСОБА_4 погодився.

В угоді зазначені наслідки її укладення та затвердження, встановлені статтею 473 КПК України, наслідки її невиконання.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні просив затвердити вказану угоду укладену між ним та прокурором і призначити узгоджену в ній вид і міру покарання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позицію обвинуваченого та просив затвердити вказану угоду укладену між обвинуваченим та прокурором і призначити узгоджену в ній вид і міру покарання.

Прокурор в судовому засіданні вказав, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, а тому просить затвердити угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді вид і міру покарання.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах вирішуваних питань, дійшов до наступних висновків.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п.2 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п.1 ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом, встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, яке, відповідно до ст.12 КК України, віднесено до тяжкого злочину, та його дії судом кваліфіковані, як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, виключно позитивну характеристика за місцем несення служби, бажання продовжувати проходити військову службу та захищати Україну в умовах воєнного стану, участь у бойових діях. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Також суд враховує, що обвинувачений продовжує військову службу, порушень не допускав, службові обов`язки виконує сумлінно, що підтверджує істотне зниження тяжкості вчиненого ним злочину.

За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, який раніше не засуджений, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання, є військовослужбовцем, за місцем служби характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, а також його негативного ставлення до скоєного, суд вважає наявними підстави для застосування ст.69 КК України, та призначення ОСОБА_4 узгодженого сторонами більш м`якого виду покарання, ніж зазначено у санкції ч.4 ст.402 КК України, а саме у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень. Такий вид покарання, на переконання суду, не суперечить інтересам суспільства. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб судом не встановлено.

При цьому в ході допиту обвинуваченого судом з`ясовано, що він цілком розуміє права, визначені п.п.1-4 п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.1 ст.473 КПК України, наслідки її невиконання, відповідно ст. 476 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст укладеної сторонами угоди відповідає вимогам ст.471 КПК України, а також КК України, підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч.7 ст.474 КПК України, відсутні.

За викладених обставин, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання.

Судом роз`яснено ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 11.07.2022 року між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 , за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000084 від 07 липня 2022 року, за ч.4 ст.402 КК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України.

На підставі угоди про визнання винуватості ОСОБА_4 призначити узгоджене сторонами покарання за ч.4 ст.402 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у вигляді штрафу у розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1