ОКРЕМА ДУМКА СУДДІ КУКУРУДЗА Б.І.
"15" вересня 2022 р.
справа №352/2092/20
провадження № 11-кп/4808/265/22
стосовно ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 15 вересня 2022 року по кримінальному провадженню за апеляційними скаргами прокурора та обвинуваченого ОСОБА_1 на вирок Тисменицького районного суду від 12 квітня 2022 року відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 190, ч.3 ст. 190 КК України.
Вироком Тисменицького районного суду від 12.04.2022 року ОСОБА_1 визнано винним за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч. 3 ст. 190 КК України та призначено йому покарання:
- за ч.2 ст. 190 КК України у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки;
- за ч.3 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ч.1 ст.70 КК України визначено ОСОБА_1 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Продовжено ОСОБА_1 виконання обов`язків згідно запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання до вступу вироку в законну силу.
Початок строку відбування ОСОБА_1 покарання постановлено рахувати з моменту фактичного його затримання, після набрання вироком законної сили. Цивільний позов ОСОБА_2 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 400 доларів США боргу та 5000 тисяч гривень моральної шкоди. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.
Цивільний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 5000 доларів США боргу та 5000 тисяч гривень моральної шкоди. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 8717 гривень 50 копійок витрат за надання правничої допомоги.
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 4000 доларів США боргу та 5000 тисяч гривень моральної шкоди. В задоволенні позову в іншій частині судом відмовлено.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 7850 грн. 50 коп. витрат на залучення експертів для проведення експертиз.
Не погоджуючись з вказаним вироком, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи правильність кваліфікації дій та доведеність вини обвинуваченого, вважає оскаржуваний вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.
Зазначає, що в порушенні вказаних вимог Закону, судом у вироку не в повній мірі враховано характер і ступінь тяжкості скоєного злочину та особу винного. Також судом не враховано обставину, що обтяжує обвинуваченому покарання, відповідно до ст. 67 КК України вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, оскільки один із потерпілих ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на момент вчинення кримінального правопорушення (13.04.2019 року) досягнув 67-річного віку, тобто згідно ст. 10 ЗУ «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», був і є на даний час особою похилого віку.
Окрім цього зазначає, що враховуючи чисельність потерпілих (5 осіб), різноманітність способів заволодіння майном потерпілих на загальну суму 599 926,94 грн., та місця вчинення кримінальних правопорушень, можливо дійти висновку про стійку злочинну спрямованість ОСОБА_1 та ймовірність в подальшому продовжити вчинення кримінальних правопорушень проти власності.
Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_1 покарання: за ч.2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч.3 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_1 за сукупністю кримінальних правопорушень остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.
В поданій апеляційні скарзі обвинувачений ОСОБА_1 вважає, що оскаржуваний вирок суду є незаконним та необґрунтованим, судом не з`ясовано в повному обсязі всі обставини справи, що призвело до невідповідності висновків, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Окрім цього, зазначає, що місцевим судом під час постановлення вироку не дотримано вимог, передбачених п.4 ч.2 ст. 374 КПК України, оскільки як вбачається із вступної частини, у ньому не відображено освіту та інших відомостей про особу обвинуваченого, що на його думку мають істотне значення для справи, зокрема, наявність на його утриманні малолітньої дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , більше того, в порушення вимог п.6 ч.2 ст. 374 КПК України у вступній частині оскаржуваного вироку не зазначено особу потерпілого ОСОБА_2 .
Окрім цього вказує, що призначаючи покарання, судом не враховано наведені вище обставини та безпідставно не визначено при призначенні покарання обставин, що його пом`якшують зокрема вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких обставин.
Просить вирок Тисменицького районного суду від 12.04.2022 року щодо нього за наведених підстав скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд іншим складом суду.
Колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду, більшістю голосів, 15 вересня 2022 року, апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого ОСОБА_1 залишено без задоволення .
Вирок Тисменицького районного суду від 12 квітня 2022 року про обвинувачення ОСОБА_1 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст. 190 ч.2, ст. 190 ч.3 КК України без змін.
Однак з даним рішенням не погоджуюсь та вважаю, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення, оскільки органом досудового розслідування та судом першої інстанції допущено помилку в кваліфікації дій ОСОБА_1 за ст. 190 ч.3 КК України, так як заволодіння грошовими коштами, згідно викладеної версії обвинувачення, відбувалося у грудні 2017 року та лютому 2018 року, як два самостійні епізоди.
Наявність в матеріалах кримінального провадження боргової розписки від 13.05.2018 року (Т.2 а.п. 80) відповідно до якої ОСОБА_1 взяв у ОСОБА_6 гроші у сумі 12 500 доларів США, що становить 325 259, 74 гривні, не дає права кваліфікувати дії обвинуваченого за ст. 190 ч.3 КК України, оскільки ні органом досудового розслідування, ні судом не встановлено умислу на заволодіння всією цією сумою ще 30.12.2018 року.
15 вересня 2022 року ОСОБА_7