Номер провадження: 11-кп/813/1573/22
Справа № 522/7037/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, виділені матеріали кримінального провадження №0000002 від 20.01.2022 рокуза апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 24.06.2022 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Умань, Черкаської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст. 307 КК України, -
встановив:

Приморським районним судом м. Одеси розглядається кримінальне провадження №0000002 від 20.01.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст. 307 КК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурор звернувся до суду з клопотанням про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи його тяжкістю можливого призначеного покарання та наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24.06.2022 року клопотання прокурора задоволено та відносно обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, з визначенням розміру застави, у сумі 198480 грн., строком до 22.08.2022 року. Одночасно відмовлено в задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому.

Мотивуючи своє рішення суд першої інстанції послався на продовження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою на стадії досудового розслідування. Обираючи на підготовчому судовому засіданні запобіжний захід у виді тримання під вартою судом також враховано особу обвинуваченого та тяжкість можливого призначення покарання за результатами судового розгляду. суд послався на те, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, не одружений, не має зареєстрованого місця проживання на території м. Одеси, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, а тому більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належне виконання обов`язків обвинуваченим.
Не погоджуючись з рішенням суду захисник ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України. Захисник посилається на необґрунтованість обвинувачення та відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які обумовлюють необхідність застосування найсуворішого запобіжного заходу.

До початку апеляційного розгляду, стороною захисту подано доповнення до апеляційної скарги, в якій зазначається про невірну кваліфікацію дій обвинуваченого через відсутність доказів на збут обвинуваченим наркотичних речовин. Захисник звертає увагу, що обвинувачений ОСОБА_6 є сиротою, в нього залишилась бабуся, яка потребує догляду, він має позитивну характеристику з благодійного фонду, в якому він є волонтером та допомагає бездомним домашнім тваринам, а також має позитивну характеристику з місця фактичного проживання, має намір влаштуватись на роботу, що підтверджується заявою керівника ТОВ «Гиперіон-2022», в тому існують достатні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ст.422-1 КПК України (далі КПК) розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
Апеляційний розгляд проведено без участі обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, оскільки вони не звертались до апеляційного суду з клопотанням про здійснення розгляду за їх участю, а також без участі прокурора, який був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи та не з`явився у судове засідання, клопотань за його участі не подавав.
Крім того, в умовах воєнного стану, колегія суддів вважає, що відсутня нагальна потреба очікувати на волевиявлення учасників судового розгляду бажання на прибуття до суду, оскільки це становить загрозу для вказаних осіб.
За наведених обставин, враховуючи положення ч.4 ст.422-1, ч.4 ст.107 КПК, апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників провадження та без технічної фіксації судового процесу.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.
Частина перша ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом ч.3 ст. 315 КПК під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Під час підготовчого судового засідання сторона обвинувачення має право звернутись до районного суду з клопотанням про обрання/зміну запобіжного заходу, мотивуючи його при цьому та надавши суду докази, які унеможливлюють застосування до особи більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, з огляду на те, що раніше існуючи та доведені ризики не знизились і не відпали, оскількиобвинувачений не може не розуміти тяжкість інкримінованого йому злочину, а також можливість призначення йому покарання у виді позбавлення волі, строком більше 10 років, у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження.

Наведені обставини, на думку апеляційного суду, в достатній мірі підтверджують існування ризику можливих спроб переховування обвинуваченого від суду, в тому числі і з урахуванням позиції ЄСПЛ у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.

Рішенням ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання обвинуваченого під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».
З огляду на наведене, апеляційний суд вважає непереконливими доводи захисника про відсутність ризиків, які обумовлюють обранням запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки тяжкість пред`явленого обвинувачення, дані про особу обвинуваченого, а також існування ризиків, на які послався суд першої інстанції в оскарженій ухвалі, виправдовуютьобрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Апеляційний суд вважає, що застосування запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого під вартою в даному кримінальному провадженні, не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Апеляційний суд наголошує, що колегія суддів, на даній стадії, не вправі вдаватися у кримінально-правову кваліфікацію інкримінованих обвинуваченому дій та давати оцінку обґрунтованості обвинувачення, оскільки остаточна оцінка доведеності обвинувачення у відповідності до вимог процесуального закону, буде надана лише за наслідками судового розгляду справи в суді першої інстанції, за результатами повного дослідження всіх доказів.

За таких обставин, доводи сторони захисту про відсутність обґрунтованого обвинувачення, є безпідставними.

Обставин передбачених ч.2 ст.183 КПК, які є перешкодою для продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як судом першої інстанції, так і колегією суддів апеляційного суду, встановлено не було.

Апеляційний суд також визнає непереконливими доводи захисника про те, що на утриманні обвинуваченого знаходиться бабуся, яка нещодавно перенесла інсульт та потребує фінансової допомоги з боку ОСОБА_6 , оскільки надані стороною захисту довідки, не завірені належним чином, а утримання бабусі, намір працевлаштуватись та здійснення волонтерської діяльності не були стримуючим фактором для невчинення протиправних дій, які інкримінуються обвинуваченому.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів може виявитися недостатнім для забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків, що безпосередньо може вплинути на дотримання розумних строків судового розгляду, тим паче в умовах воєнного стану та враховуючи реєстрацію місця проживання обвинуваченого у Черкаській області.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183 КПК, та існування реальної потреби проведення судового розгляду кримінального провадження в розумні строки.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу, що доцільність необхідності подальшого тримання обвинуваченого під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст.331 КПК, а сторона захисту не позбавлена можливості надати суду документи на підтвердження доводів щодо неможливості подальшого утримання обвинуваченого під вартою, або зміни обставин, які свідчать про нівелювання врахованих раніше ризиків.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та існуючого обвинувачення у вчиненні особливо тяжких злочинів, застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого, на даній стадії судового провадження, є необхідним та виправданим заходом забезпечення кримінального провадження, а тому вважає, що зміна запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який, з великою вірогідністю, не зможе запобігти ризику можливого переховування останнього від суду, що унеможливить завершення судового розгляду кримінального провадження, що в свою чергу не буде слугувати виконанню завдань кримінального судочинства, передбачених ст. 2 КПК.

Оскільки доводи сторони захисту про відсутність підстав для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою не знайшли свого підтвердження, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування оскарженої ухвали та зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування або зміни рішення щодо запобіжного заходу, обраного судом першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 24.06.2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, у кримінальному провадженні №0000002 від 20.01.2022 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4