ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1050/22 Справа № 204/4159/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2022 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 258-5 КК України, -
за участю секретаря ОСОБА_9

підозрюваного ОСОБА_8
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7
прокурора ОСОБА_11
В С Т А Н О В И Л А:
За ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2022 року задоволено клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 258-5 КК України та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 без визначення застави, у межах строку досудового розслідування до 28 серпня 2022 року.
Рішення суду обґрунтовано тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні зазначеного особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої, у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої, у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.258-5 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, підозрюваний, намагаючись уникнути покарання може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя дійшов до висновку про те, що запобігти вище зазначеним ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В апеляції:
- адвокати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , просять ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову, якою відмовити в задоволення клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 ..
Вважають, що вказана ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою, постановленою з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.
На думку адвокатів, підозра не обґрунтована, вручена з порушенням права на захист, і ОСОБА_8 не набув статусу підозрюваного. Вважають, що матеріали кримінального провадження повністю сфабриковані проти ОСОБА_8 , жодних доказів вчинення ним дій з фінансування злочинних терористичних угрупувань немає, і він цим не займався. Вважають, що ризики не доведені, оскільки ОСОБА_8 не збирається переховуватися від органу досудового розслідування. Зазначають, що ОСОБА_8 багато може зробити для держави, оскільки володіє важливою інформацією.
Також, адвокати вважають, що у клопотанні слідчого зазначено перелік слідчих дій, які необхідно провести, однак вони були зазначені у попередньому клопотанні про продовження строку тримання під вартою. Посилаються, що ОСОБА_8 тримається під вартою вже майже 4 місяці, однак за цей час з ним не було проведено жодної слідчої дії або процесуальної дії, крім вручення клопотань про продовження строків тримання під вартою. Зазначені у клопотанні ризики, на думку апелянтів, жодним чином не обґрунтовані, як і не обґрунтовано те, що інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою не зможе запобігти зазначеним ризикам.
Звертають увагу на те, що наявність у ОСОБА_8 нагородної зброї від ГУ розвідки МОУ беззаперечно свідчить про принадлежність останього до розвідувальної діяльності, яка в свою чергу є інформацією з обмеженим доступом.
В своїх доповненнях адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вказують на те, що судом першої інстанції в попередніх ухвалах про продовження строку тримання під вартою був встановлений лише один ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, що було підтримано Дніпровським апеляційним судом, проте не дивлячись на те, що у клопотанні слідчого від 20.06.2022 року не було наведено жодних нових обставин на користь існування у кримінальному провадженні нових ризиків, постановляючи ухвалу від 30.06.2022 року слідчий суддя дійшов до висновку про існування у кримінальному провадженні також ризиків, передбачених п.п.2,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України.
- адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу скасувати та застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Вказує на необґрунтованість підозри, а також недоведеність існування ризиків, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України.
Зазначає, що підозрюваний має достатню кількість ділових зв`язків, активної суспільної діяльності, нерухомого майна, корпоративних прав, постійного місця роботи, стабільного доходу.
Заслухавши підозрюваного та його захисників, які просили задовольнити їх апеляційні скарги, а також вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг захисників, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
Зазначені вимоги кримінального процесуального закону на момент розгляду клопотання слідчого судом першої інстанції дотримані.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , слідчий суддя належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування підозрюваного під вартою.
Слідчий суддя, перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, правильно дійшов висновку та встановив, що слідчим та прокурором під час судового розгляду доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України , оскільки ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої, у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.258-3 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої, у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.258-5 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, підозрюваний, намагаючись уникнути покарання може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Запобігти вище зазначеним ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи сторони захисту про те, що необґрунтовано збільшились ризики, а саме п.п. 2-4 ч. 1 ст. 177 КПК України є безпідставними, оскільки прокурор та слідчий суддя належним чином обґрунтував та навів мотиви існування вказаних ризиків.
Разом з цим, під час апеляційного перегляду прокурор підтвердив, що хоча органом досудового розслідування на даний час виконано значний обсяг слідчих дій, на даний час по кримінальному провадженню встановлюються інші особи, які причетні до скоєння особливо тяжкого злочину, а також інші речові докази по кримінальному провадженню. Крім того, зазначив, що результати проведення слідчих (розшукових) дій, судових експертиз та заходів мають важливе значення для судового розгляду кримінального провадження та для виконання яких потрібен час не менше шести місяців.
Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочинів проти громадської безпеки та проти основ національної безпеки України, де на даний час введено воєнний стан, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, а також характер вчинених кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 258-5 КК України, який свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи.

Отже, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування підозрюваного ОСОБА_8 під вартою, що відповідає та є співрозмірним тяжкості і характеру діяння, яке інкримінується останньому, та більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної його поведінки, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов, а тому доводи апеляційної скарги захисників щодо відсутності ризиків, передбачених п.1-4 ч.1 ст. 177 КПК України, є безпідставними, адже вони не тільки вказані у клопотанні про продовження строку тримання під вартою, але й об`єктивно встановлені під час судового розгляду клопотання слідчим суддею.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Даний висновок також не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Щодо доводів адвокатів щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_8 , колегія суддів зазначає, що на даному етапі кримінального провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
Колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з визначеним Європейським судом з прав людини поняттям, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою. Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду від 24 листопада 2016 року № 5-328кс16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.
При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати обґрунтованим, залежить від усіх обставин справи, про що зазначено у рішенні «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства».
Доводи захисту про необґрунтованість підозри ОСОБА_8 фактично зводяться до переоцінки доказів.
Щодо доводів сторони захисту щодо невірної територіальної підсудності справи з огляду на те, що Управління СБ України в Дніпропетровській області знаходиться в Шевченківському району є безпідставними, оскільки досудове розслідування у даному кримінальному провадженні закінчено слідчим відділом Управління СБ України у Дніпропетровській області, який відповідно до наказу начальника УСБУ у Дніпропетровській області №147 від 02 вересня 2020 року, розташований за адресою: м. Дніпро, пр. Нігояна, 35-а, що відноситься до території Чечелівського (Красногвардійського) району м. Дніпра.
Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що слідчий суддя не мав права вирішувати питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який було застосовано постановою прокурора, оскільки вона, на його думку, не відповідає вимогам ст. 615 КПК України, якою визначено, що на місцевості на якій діє правовий режим воєнного часу, у разі неможливості виконання у встановлені строки слідчим суддею повноважень щодо обрання запобіжного заходу, такі повноваження виконує відповідний прокурор, то колегія суддів зазначає наступне.
На час розгляду клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , постанова прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_12 від 5 березня 2022 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 30 днів, є реальною. Вона не скасована та не визнана незаконною у встановленому законом порядку. Далі ухвалою ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2022 року було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 на строк до 05 травня 2022 року включно та ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21 квітня 2022 року вона була залишена без змін, як законна. Тому, слідчий суддя мав обґрунтовані підстави для розгляду вказаного клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , а доводи апеляційної скарги з цього приводу є такими, що не підлягають задоволенню.
Щодо твердження адвокатів про незаконність затримання ОСОБА_8 , апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до правової позиції Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловленої у постанові від 27 травня 2019 року (справа №766/22242/17), відповідно до якої положення ст.206 КПК України мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення та застосовуються саме в таких випадках. При цьому вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому ст.208 КПК України, post factum, оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання або судового розгляду кримінального провадження по суті.
Колегія суддів зазначає, що відповідно вимог ч. 1 ст. 208 КПК України, уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: 1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; 3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України; 4) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого статтями 255, 255 1, 255 2 Кримінального кодексу України.
За вимогами ч. 3 ст. 208 КПК України, уповноважена службова особа, слідчий, прокурор може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених частиною сьомою статті 223 і статтею 236 цього Кодексу.
Відповідно з вимогами ч. 3 ст. 208 КПК України при затриманні особи, підозрюваної у вчиненні злочину, обов`язково складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. У разі якщо на момент затримання прізвище, ім`я, по батькові затриманої особи не відомі, у протоколі зазначається докладний опис такої особи та долучається її фотознімок. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому та надсилається прокурору.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 208 КПК України уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.
Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що відповідно до матеріалів кримінального провадження затримання ОСОБА_8 відбулось 04 березня 2022 року в місті Києві в проміжок часу від 21:33 до 21:59 годин. Протокол затримання було складено відповідно до вимог КПК, підписаний ОСОБА_8 без зауважень. Протокол було складено старшим слідчим в ОВС слідчого управління ГУ СБ України у м. Києві та Київській області підполковником юстиції ОСОБА_13 .. Затримання відбувалось оперуповноваженим Управління СБ України в Дніпропетровській області молодшим лейтенантом ОСОБА_14 .. ОСОБА_8 було роз`яснено про його права, та ним без зайважень було підписано протокол. Під час затримання було проведено особистий обшук ОСОБА_8 . Особистий обшук було проведено в присутності понятих, які підписали також протокол. Учасників було ознайомлено зі змістом протоколу, та зауважень та доповнень до протоколу від учасників не було.
Отже, вказані процесуальні дії були виконані згідно вимог ч.4 ст. 208 КПК України.
Тому, доводи адвокатів щодо незаконності затримання підозрюваного, та продовження строку тримання під вартою, є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.
Що стосується доводів апеляційної скарги адвокатів щодо занадто тривалого досудового розслідування у кримінальному провадженню внесеного до ЄРДР за № 0000032 від 23.05.2017 року, та затягування строків слідства правоохоронними органами та невиконання будь-яких слідчих дій, колегія суддів зазначає наступне.
За змістом ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є, зокрема складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо, поведінка учасників кримінального провадження тощо.
Слідчим в клопотанні було зазначено, що з метою закінчення досудового розслідування необхідно виконати ряд необхідних слідчих дій, а саме: допитати в якості свідків понятих, які були присутніми під час проведення обшуків; отримати тимчасові доступи до речей і документів; провести огляд матеріалів тимчасових доступів; отримати висновки комп`ютерно технічних експертиз; провести огляд висновків комп`ютерно технічних експертиз; отримати відповідь на запит з Головного управління розвідки Міністерства оборони України; отримати відповідь на запит з ДП «АНТОНОВ»; отримати відповідь на запит з Асоціація «Українська оборонна та безпекова промисловість»; отримати відповідь на запит з Департамент військово-технічного співробітництва, розвитку озброєння та військової техніки Міністерства оборони України; отримати відповідь на запит з Державної служби експортного контролю України; отримати відповідь на запит з ДП «Завод 410 ЦА»; отримати відповідь на запит з Державного концерну «УКРОБОРОНПРОМ»; отримати відповідь на запит з Ради національної безпеки і оборони України; встановити інших осіб, які причетні до вчинення даних кримінальних правопорушень; встановити свідків, які обізнані про вчинення вказаної протиправної діяльності ОСОБА_8 .. Після отримання висновків усіх судових експертиз повідомити про підозру у нових епізодах; повідомити про закінчення досудового розслідування підозрюваним; ознайомити з матеріалами кримінального провадження відповідних осіб; скласти та вручити обвинувальний акт підозрюваним; виконати інші слідчі дії, необхідність в яких виникне в ході виконання вище перелічених слідчих дій.
В ході перевірки доводів сторони захисту було реально встановлено, що обставинами які перешкоджають здійсненню слідчих (розшукових) дій та заходів є особлива складність кримінального провадження, а саме: багатоепізодність; великий обсяг проведення необхідних слідчий дій та прийняття процесуальних рішень; тривалість проведення огляду вилучених в ході обшуків речей, комп`ютерної техніки, документів; великий обсяг інформації, отриманий під час здійснення досудового розслідування, котрий необхідно перевірити, проаналізувати та прийняти відповідні процесуальні рішення з метою об`єктивного та неупередженого досудового розслідування; проведення якого здійснюється в умовах воєнного стану на території України.
Отже, певна тривалість кримінального провадження зумовлена вищевикладеними обставинами, яка є виправданою.
Інші доводи, на які є посилання в апеляційних скаргах з додатками адвокати підозрюваного, суперечать наявним матеріалам та не свідчать про прийняття слідчим суддею необґрунтованого рішення.
Колегія суддів зазначає, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошував, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).
Щодо посилання сторони захисту на не врахування судом першої інстанції наявності державних нагород у підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, громадської діяльності, то дані обставини, хоча і мають місце бути, проте не є достатнім важелем для зменшення визначених ризиків.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, ухвала про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194, 199 КПК України, є законною, обґрунтованою, вмотивованою та такою, що не підлягає скасуванню, а тому, апеляційні скарги захисників слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2022 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4