Справа № 199/2220/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.05.2022 місто Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання заступника начальника СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна в межах кримінального провадження №0000272 внесеного до ЄРДР 01.07.2021 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
10.05.2022 до суду надійшло клопотання заступника начальника СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна в межах кримінального провадження №0000272 внесеного до ЄРДР 01.07.2021 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

В обґрунтування клопотання заступник начальника СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 зазначив про те, що 05.05.2022 року прокурором Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 з кримінального провадження № 0000036 від 07.05.2021 року за ч.3 ст.197-1, ч.3 ст. 190, ч.4 ст.190 КК України були виділені матеріали в окреме провадження про те, що громадянин ОСОБА_5 , шляхом шахрайства заволодів квартирою АДРЕСА_1 .
Досудовим розслідування встановлено, що 24.03.2021 року ОСОБА_5 , іпн НОМЕР_1 незаконно заволодів нерухомим майном, а саме квартирою АДРЕСА_1 , яка належить територіальній громаді міста Дніпро.
Так, ОСОБА_5 , 24.03.2021 року, з метою заволодіння вищевказаною квартирою, в якості правоустановчого документу надав державному реєстратору Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області ОСОБА_6 , підроблені договір дарування серія та номер НА 0977009 від 26.06.1997 року, в якому зазначено, що квартира АДРЕСА_1 громадянином ОСОБА_7 подарована громадянину ОСОБА_5 , довідку КП Дніпровського міського бюро технічної інвентаризації за вих. № 2946 від 19.03.2021 року, яка видавалася на запит державного реєстратора від 12.03.2021 року, в якій зазначено, що квартира АДРЕСА_1 на підставі права приватної власності належить ОСОБА_7 на підставі договору купівлі - продажу від 26.08.1994 року посвідченого Шостою державною нотаріальною конторою.
В наслідок чого, державний реєстратор Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області ОСОБА_6 , 30.03.2021 року, отримавши від ОСОБА_5 вищевказані підроблені документи, зареєстрував за ОСОБА_5 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Далі, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_8 , 07.04.2022 року, було посвідчено договір іпотеки між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 предметом якого була квартира АДРЕСА_1 .
Після чого, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_10 було посвідчено договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_9 та ОСОБА_11 .
Встановлено, що ОСОБА_5 , 24.03.2021 року, з метою заволодіння вищевказаною квартирою, в якості правоустановчого документу надав державному реєстратору Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області ОСОБА_6 підроблену довідку КП Дніпровського міського бюро технічної інвентаризації за вих. № 2946 від 19.03.2021 року, яка видавалася на запит державного реєстратора від 12.03.2021 року, в якій зазначено, що квартира АДРЕСА_1 на підставі права приватної власності належить ОСОБА_7 на підставі договору купівлі - продажу від 26.08.1994 року посвідченого Шостою державною нотаріальною конторою. Але, в ході досудового розслідування, в 15.09.2021 року, за вихідним номером 12312 від КП Дніпровське бюро теїхнічної інвентаризації було отримано відповідь про те, що відповідь на запит громадянина ОСОБА_5 від 19.03.2021 року за номером вихідної кореспонденції 2956 за адресою АДРЕСА_2 КП "ДМБТІ" ДМР" не готувало.
В тому числі, в ході досудового розслідування приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_12 було надіслано чи посвідчувався ним договір дарування від 26.06.1997 року зареєстрований в реєстрі за номером 938 виконаний на бланку серія НА 0977009, про дарування квартири за адресою АДРЕСА_2 дарувальником ОСОБА_7 обдарованому ОСОБА_5 . 08.10.2021 року за вихідним номером 72/01 - 16 від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_12 було отримано відповідь, про те, що ним не посвідчувався договір дарування від 26.06.1997 року зареєстрований в реєстрі за номером 938 виконаний на бланку серія НА 0977009, про дарування квартири за адресою АДРЕСА_2 .
Вищевказані факти суперечить загальним принципам права власності, і свідчить про шахрайські дії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 направлені на заволодіння вищевказаною квартирою.
06.05.2022 року квартира АДРЕСА_1 визнана речовим доказом в кримінальному провадженні.
Тому, заступник начальника СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_3 з посиланням на норми ст. 98, 131, 167, 170 КПК України просив накласти арешт на нерухоме майно, за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею, 49,4 квадратних метри, яка складається з: 1 - коридору, 2 - вбудованої шафи, 3 - житлової кімнати, 4 - житлової кімнати , 5 - кухні, 6 - вбиральні, 7 - ванни, І - лоджії, II - балкону.
Учасники провадження, будучи належним чином сповіщеними про час і місце розгляду клопотання про арешт майна до суду не з`явилися. Заступник начальника СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_3 надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання про арешт майна з додатками до нього, вважає, що клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, як слідує зі змісту клопотання дане клопотання погоджено прокурором прокуратури назва якої станом на 11.05.2022 не відповідає дійсності.

Крім вказаного, клопотання подано в межах кримінального провадження №0000272 внесеного до ЄРДР 01.07.2021 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, проте, в супереч наведеному до клопотання було надано зовсім інший Витяг.

При цьому, як свідчить постанова про визнання речовими доказами, заступник начальника СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_3 прийняв дану постанову датою яка ще на настала станом на день подання клопотання.

На переконання слідчого судді, в обґрунтування клопотання заступник начальника СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_3 не надав належних та допустимих доказів, які б свідчили по наявність підстав для задоволення поданого клопотання.

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

На переконання слідчого судді, вказаних вимог Закону виконано не було.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти Росії», що при утримувані державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересам та правомірною метою, а з іншого боку вимогам охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Керуючись ч. 1 ст. 173, ст.ст. 369-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання заступника начальника СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна в межах кримінального провадження №0000272 внесеного до ЄРДР 01.07.2021 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 190 КК України, - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити слідчому, прокурору, а також присутнім під час оголошення ухвали.

Фізичній або юридичній особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, копію ухвали надіслати не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Слідчий суддя: ОСОБА_13