ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.08.2022 Справа №607/9979/22

Номер провадження 1-кп/607/1412/2022

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000711 від 27 травня 2022 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Тернопіль, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-12 трався 2021 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт;

-16 березня 2022 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, -

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 28 Конституції України, кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню.

Згідно з п.п.3, 14 ч.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07.12.2017, № 2229-VIII, домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 протягом 2020-2022 року, умисно, систематично вчиняє психологічне насильство щодо своєї матері ОСОБА_5 , що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя останньої за наступних обставин:

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 травня 2020 року за №607/6625/20, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме 21 березня 2020 року, близько 21 год. 30 хв., ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання, вчинив відносно своєї матері ОСОБА_5 домашнє насильство, зокрема умисні фізичні дії фізичного та психологічного характеру, які мали свій вияв у висловлюванні нецензурною лайкою, погрозах фізичною розправою, завданні ляпасів по обличчю.

Також, постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 січня 2021 за №607/512/21, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме 07 грудня 2020 року, о 06 год. 30 хв., ОСОБА_4 перебуваючи за спільним місцем проживання, з ознаками алкогольного сп`яніння повторно протягом року вчинив відносно своєї матері ОСОБА_5 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, в ході якого висловлювався нецензурною лайкою, чинив моральний тиск.

Так, згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 січня 2022 року за №607/1282/22, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме 14 січня 2021 року, близько 16 год. 40 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи по місцю спільного проживання, вчинив насильство в сім`ї психологічного та економічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_5 , при якому виражався в їх сторону нецензурною лексикою, виганяв з квартири.

Крім цього, 19 січня 2022 року близько 16 год. 40 хв, ОСОБА_4 по місцю спільного проживання вчинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_5 психологічного та фізичного характеру, що проявлялося у висловлювані нецензурною лайкою, погрозах застосуванням фізичної сили, внаслідок чого було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника у вигляді заборони в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою, залишити місце проживання постраждалої особи, заборона на вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи, строком на 5 діб.

Також, згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 травня 2022 року за № 607/5522/22, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме 02 травня 2022 року о 01:00 год, ОСОБА_4 , перебуваючи в нетверезому стані за місцем спільного проживання в АДРЕСА_1 , вчинив стосовно своєї матері ОСОБА_5 , домашнє насильство психологічного характеру, а саме, чинив на неї моральний та психологічний тиск та ображав її нецензурною лексикою.

Крім цього, ОСОБА_4 , продовжуючи свої умисні, протиправні дії, спрямовані на систематичне заподіяння психологічних страждань своїй матері ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи негативні наслідки, маючи прямий умисел спрямований на вчинення домашнього насильства відносно останньої, 25 травня 2022 року, близько 22:00 год., перебуваючи за місцем свого проживання, що знаходиться по АДРЕСА_1 , безпідставно розпочав словесний конфлікт із своєю матір`ю ОСОБА_5 , в ході якого виражався нецензурною лексикою, висловлював погрози застосування фізичної сили, виганяв із житла.

Так, внаслідок систематичних протиправних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_5 завдано психологічних страждань, що призвело до розладів її здоров`я та погіршення якості життя, що виразилось у втраті повноцінного сну та відпочинку, втраті самооцінки та позитивних емоцій, зростання емоційної напруженості, підвищення рівня тривоги та негативних переживаннях.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового розслідування за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи з якою він перебуває в сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

25 серпня 2022 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 укладено угоду про примирення, згідно якої сторонами узгоджено покарання, яке повинен понести обвинувачений за вчинення злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, у вигляді громадських робіт строком 150 годин.

Розглядаючи в порядку ч. 3 ст. 474 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Обвинувачений ОСОБА_4 , якому роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди, дав згоду на призначення узгодженого покарання.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. А також, відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про примирення або визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , передбачене ст. 126-1 КК України, згідно із вимогами ст. 12 КК України є нетяжким злочином, від якого потерпілою є ОСОБА_5 .

В статті 471 КПК України визначені основні вимоги до змісту угоди про примирення. Надана суду угода про примирення від 25 серпня 2022 року у вказаному провадженні відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Враховуючи вищевикладене, заслухавши думку обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , які підтримують та просять затвердити угоди про примирення, думку прокурора, яка не заперечувала проти затвердження угоди, вивчивши обвинувальний акт, матеріали кримінального провадження, перевіривши угоду про примирення, яка відповідає вимогам ч. 3 ст. 469, ст. 471 КПК України, з`ясувавши в обвинуваченого, що він розуміє викладені в ч. 5 ст. 474 КПК України обставини, зокрема, те, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують та має права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатись самостійно, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, з`ясувавши у потерпілої ОСОБА_5 , що вона розуміє наслідки укладання угоди та переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд вважає за необхідне ухвалити у даному провадженні вирок відносно ОСОБА_4 , яким затвердити угоду про примирення від 25 серпня 2022 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 , призначити узгоджену сторонами міру покарання, яка відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, у виді громадських робіт.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 25 серпня 2022 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000711 від 27 травня 2022 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України і призначити йому покарання за цією статтею у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 березня 2022 року виконувати самостійно.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяОСОБА_1