ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/2290/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/130/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала суду
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю - прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 31 березня 2022 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотань сторони захисту про зміну щодо ОСОБА_7 чинного запобіжного заходу із тримання під вартою на особисте зобов`язання, а клопотання прокурора задоволено, раніше обраний обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний щодо нього під час досудового розслідування, продовжено до 2 місяців, тобто, до 00 год. 00 хв. 28 травня 2022 року.

Суд мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_7 , хоча і є особою молодого віку, однак, не вперше притягується до кримінальної відповідальності, ніде не працює, його низький рівень соціальних зв`язків (не одружений, немає утриманців), що на даний час обвинувачується у вчиненні багатьох епізодів кримінальних правопорушень, із значною кількістю потерпілих, у тому числі, не тяжких та тяжких злочинів проти власності, перебував у розшуку у кримінальному провадженні, яке знаходилось у суді до цього, що дає суду підстави вважати, що указаний обвинувачений, у разі обрання йому іншого, більш м`якого запобіжного заходу, як про це клопоче сторона захисту, або ж не продовження чинного, матиме можливість, зважаючи, у тому числі на його відомості про його особу та санкції кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 31 березня 2022 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував той факт, що обвинувачений є особою молодого віку, має постійне місце проживання, шкода завдана злочином мінімальна, а злочин не є насильницьким. Кримінальне провадження розглядається тривалий період. Вважає, що суд не обґрунтував ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Зазначає, що судом першої інстанції не було враховано стан здоров`я обвинуваченого, відсутність можливості надання належної медичної допомоги, його молодий вік, відсутність негативних характеристик, тривалий період виконання обов`язків визначених запобіжним заходом, тривалий строк здійснення судового розгляду, бажання працевлаштуватись і відшкодувати шкоду.

Також в апеляційній скарзі захисник просить розглянути апеляційну скаргу у його відсутності, у разі відсутності заперечень інших учасників справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу захисника з наведених у ній підстав і просив її розглядати без його участі, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважає ухвалу суду законною, обґрунтованою та просить залишити її без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції з`ясував наступне.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що Тернопільським міськрайонним судом розглядається кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0004050 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 309, ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч.1 ст. 126, ч.1 ст. 186 КК України.

Ухвалою суду від 31 березня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 28 травня 2022 року включно, оскільки внаслідок складності кримінального провадження з урахуванням кількості обвинувачених та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється дане провадження, не вдалося завершити до спливу раніше визначеного строку завершити судовий розгляд з об`єктивних причин.

Таке рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, що є тяжкими та нетяжкими, а ризики, які були визначені в ухвалі суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не зменшилися, оскільки, зважаючи на санкцію статей обвинувачення, ОСОБА_7 може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також, перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні іншим чином, що свідчить про обґрунтованість застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсутність обставин, які б вказували на можливість скасування даного запобіжного заходу або його зміни.

Оскільки заявлені ризики не зменшились та продовжують існувати, а завершити розгляд кримінального провадження до закінчення строку тримання під вартою обвинуваченого не є можливим, з метою недопущення ухилення обвинуваченим від суду та, враховуючи відсутність обставин, які б вказували на можливість скасування запобіжного заходу обвинуваченому або його зміни на більш м`який, суд прийшов до правильного висновку про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 до двох місяців, зокрема до 28 травня 2022 року.

З таким висновком суду першої інстанції про застосування до ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження його строку, колегія суддів повністю погоджується.

В ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції в повній мірі та у визначеному законом порядку врахував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення питання продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під варту і відомості про особу обвинуваченого.

Доводи захисника про невідповідність такого рішення практиці ЄСПЛ колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до вказаної практики особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу (рішення у справі Летельє проти Франції).

Також розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Як встановлено в даному провадженні завершити судовий розгляд до закінчення раніше визначеного строку запобіжного заходу було неможливо внаслідок складності цього провадження, в якому бере участь значна кількість учасників і розглядається обвинувачення у вчиненні кількох епізодів злочинної діяльності, а тому в цьому кримінальному провадженні необхідно провести ряд процесуальних дій для забезпечення повного та об`єктивного проведення судового розгляду.

Таким чином, з урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність законних підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 .

Доводи адвоката про поганий стан здоров`я обвинуваченого, відсутність можливості надання йому належної медичної допомоги, бажання працевлаштуватись і відшкодувати шкоду не підтверджені документально та не впливають на висновок про наявність ризиків, які були підставою для обрання та продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Сам факт наявності у обвинуваченого постійного місця проживання не може бути підставою для зміни йому запобіжного заходу, як про це ставить питання захисник, оскільки це жодним чином не спростовує наведені в ухвалі місцевого суду висновки про те, що ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу, не зменшились і продовжують існувати.

Посилання апелянта на відсутність негативних характеристик обвинуваченого, тривалий період виконання обов`язків визначених запобіжним заходом, також не може бути безумовною підставою для скасування рішення суду про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, судом першої інстанції встановлено, що раніше ОСОБА_7 перебував у розшуку через ухилення від участі в кримінальному провадженні відносно нього, що також свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, рішення суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 є належно мотивованим і відповідає як конкретним обставинам цього провадження та відомостям про особу обвинуваченого.

Порушень вимог КПК України, які би могли стати підставою для скасування ухвали суду в ході апеляційного розгляду не встановлено.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, а тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404-419, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 31 березня 2022 року відносно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4