Справа № 308/9655/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

з участю обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в місті Ужгороді, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000028 від 12 липня 2020 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Руські Комарівці Ужгородського району Закарпатської області, громадянина України, раніше судимого вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.05.2020 року за ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 304, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Наприкінці лютого 2020 року у невстановлений час ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, вважаючи, що робить це непомітно для потерпілого та інших осіб, тобто діючи таємно, реалізуючи заздалегідь обдуманий умисел, спрямований на крадіжку, перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , після конфлікту з цивільною дружиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , незаконно та поза волею власника вилучив належний останній паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , тобто незаконно заволодів паспортом.

У такий спосіб ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, тобто у незаконному заволодінні будь-яким способом паспортом.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив обставини, викладені у обвинувальному акті.

Сторонам та іншим учасникам кримінального провадження роз`яснено, що відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Прокурор в судовому засіданні не заперечив проти позиції сторони захисту, просив призначити покарання у вигляді штрафу розміром 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованих діяннях, щиро розкаявся, ніхто з учасників провадження не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав за недоцільне проводити дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише показаннями обвинуваченого та дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого і вважає доведеним пред`явлене обвинувачення.

Суд оцінює, що показання обвинуваченого ОСОБА_4 в повній мірі узгоджуються та відповідають суті тих подій, які викладені в обвинувальному акті, тому об`єктивних сумнівів у доведеності його вини у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, у суду не має.

Суд, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 , його щирим визнанням вини у вчиненому приходить до висновку, що органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 357 КК України кваліфіковано вірно, як незаконне заволодінні будь-яким способом паспортом.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 357 КК України є кримінальним проступком.

Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує тяжкість кримінального правопорушення, дані про особу винного, який є не одруженим, не перебуває під наглядом у КНП «Закарпатський обласний медичний центр психічного здоров`я та медицини залежностей».

Пом`якшуючими покарання обставинами є його щире каяття у вчиненому.

Обтяжуючою покарання обставиною суд визнає рецидив злочинів.

При призначенні покарання суд враховує пом`якшуючі провину обставини обвинуваченого, його щире каяття, обтяжуючу обставини рецидив злочинів.

З огляду на викладене, суд вбачає за належне визначити ОСОБА_4 , покарання за ч. 3 ст. 357 КК України у вигляді штрафу розміром 30 (тридцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн..

Зазначене покарання суд вважає необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

З огляду на ч.4 ст.70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, суд, призначивши покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань, зарахувавши при цьому в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, відбуте повністю або частково покарання за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст.72 цього Кодексу.

Разом із тим, приймаючи до уваги засудження ОСОБА_4 за вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.05.2020 року за ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 304, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, суд вважає неможливим у даному випадку застосовувати інститут призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушення в порядку ч.4 ст.70 КК України, оскільки ураховуючи засудження ОСОБА_4 у розглядуваному кримінальному провадженні до покарання, що належить відбувати реально, означений вирок суду від 19.05.2020 року підлягає самостійному виконанню.

Аналогічний висновок щодо застосування норми права (ч.4 ст.70 КК) визначила Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 15.02.2021 року (справа №760/26543/17).

Так, ОП ККС ВС зробила висновок про те, що якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.

У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч.4 ст.70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок - попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально - виконуються самостійно.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 373 КПК України суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі тридцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 (п`ятсот десять) гривень.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.05.2020 року, за яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 304, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, - виконувати самостійно.

Речові докази по справі, а саме: паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий на ім`я ОСОБА_5 , повернутий законному володільцю залишити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1