Провадження № 1-кс/761/5860/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2022 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1

з участю особи, яка подала скаргу адвоката ОСОБА_2

слідчого ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва скаргу адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на постанову заступника начальника відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 про зупинення досудового розслідування від 25 лютого 2022 року у кримінальному провадженні №0000083 від 04.02.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.191, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 129 КК України,,

В С Т А Н О В И В:
До Шевченківського районного суду міста Києва звернувся зі скаргою адвокат ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_6 на постанову заступника начальника відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 від 25 лютого 2022 року про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваних у розшук, у кримінальному провадженні №0000083 від 04.02.2019, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.1 ст.263, ч.1 ст.129 КК України.
Обґрунтовуючи скаргу, зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною, передчасною, винесена на підставі не повного, всебічного і об`єктивного проведення досудового розслідування, не обґрунтована та не вмотивована та підлягає скасуванню.
Так, скаржник вказує, що єдиною надуманою підставою для оголошення підозрюваних у розшук та зупинення досудового розслідування стало те, що, ніби то, станом на 25.02.2022, згідно інформації працівників оперативних підрозділів, місцезнаходження підозрюваних не було відоме.
Крім того, просив поновити пропущений з поважних причин строк для оскарження постанови прокурора, оскільки про існування такої постанови дізнався тільки 25 квітня 2022 року під час розгляду судом клопотання сторони обвинувачення про продовження строку досудового розслідування.
У судовому засіданні, адвоката ОСОБА_2 підтримав доводи скарги, просив її задовольнити.
Прокурор, рішення якого оскаржується, ОСОБА_4 , заперечував щодо вимог поданої скарги.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Слідчий суддя визнає поважними зазначені у скарзі причини пропуску строку для оскарження постанови про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваних у розшук та вважає можливим поновити пропущений процесуальний строк.
У судовому засіданні встановлено, що СУ ГУНП у м. Києві здійснювається досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000083, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.02.2019 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.1 ст.263, ч.1 ст.129 КК України.
Главою 26 КПК України визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
У відповідності до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках - потерпілого.
Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 ст. 280 КПК України встановлено, що до зупинення досудового розслідування слідчий, дізнавач зобов`язаний виконати всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії, проведення яких необхідне та можливе, а також всі дії для здійснення розшуку підозрюваного, якщо зупинити досудове розслідування необхідно у зв`язку з обставинами, передбаченими пунктом 2 частини першої цієї статті.
Відповідно до ч. 4, 5 ст. 280 КПК України досудове розслідування зупиняється вмотивованою постановою прокурора або слідчого, дізнавача за погодженням з прокурором, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Копія постанови надсилається стороні захисту, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які мають право її оскаржити слідчому судді. Після зупинення досудового розслідування проведення слідчих (розшукових) дій не допускається, крім тих, які спрямовані на встановлення місцезнаходження підозрюваного.
Для оголошення у розшук підозрюваного необхідні бути дотримані всі вимоги КПК України, а саме ч.1 ст. 281 КПК України, яка передбачає, що якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує його розшук. До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження.
Крім того, згідно ч.1 ст. 281 КПК України про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Отже, для оголошення особи у розшук за ст. 281 КПК України повинна існувати сукупність таких обставин як: набуття особою статусу підозрюваного, відсутність інформації щодо місцезнаходження підозрюваного чи перебування його за межами України, здійснення належного повідомлення підозрюваного про необхідність явки до прокурора чи слідчого, декілька (дві або більше) неявок підозрюваного без поважних причин на такі виклики.
Водночас, з постанови прокурора Київської міської прокуратури від 25 лютого 2022 року про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваних у розшук, вбачається, що дане рішення є таким, що прийнято передчасно, на підставі неповно проведеного досудового розслідування без всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин кримінального провадження.
Вищевказана постанова прокурора обґрунтовується тим, що слідчим у кримінальному провадженні було вжито всіх заходів щодо виклику підозрюваних у кримінальному провадженні для участі у проведенні слідчих та процесуальних дій. Станом на 25.02.2022, згідно інформації працівників оперативних підрозділів, місцезнаходження підозрюваних не було відоме.
Наведені прокурором доводи не можуть вважатися достатніми для прийняття рішення про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваних у розшук, оскільки прокурором не вказано, яким саме чином ОСОБА_6 викликалася органом досудового розслідування для проведення слідчих та процесуальних дій. Так, в рапорті від 25.02.2022 вказано, що проведеними заходами, спрямованими на виконання доручення 25.02.2022 було здійснено виїзд, зокрема до місця проживання підозрюваного ОСОБА_6 , однак встановити місцезнаходження останнього не представилося можливим. Відсутність підозрюваного за місцем проживання не може вважатися підтвердженням ухилення останньої від органу досудового розслідування. Крім того, твердження прокурора про вжиття всіх заходів для встановлення місцезнаходження ОСОБА_6 спростовується долученою до скарги довідкою №7 від 22.04.2022 виданою заступником командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 , згідно якої ОСОБА_6 з 14.03.2022 перебував на військовій службі в військовій частині НОМЕР_1 .
Враховуючи викладене, слідчим суддею встановлено, що органами досудового слідства формально виконувались вимоги КПК України при винесенні постанов про оголошення розшуку та зупинення досудового розслідування, оскільки не здобуто жодного доказу чи інших фактичних даних, які підтверджували б наявність підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, тобто переховування від органів слідства та суду з метою ухилення, що випливає з такого.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
Тобто, неналежне обґрунтування та відсутність мотивування необхідності винесення постанови про зупинення досудового розслідування, може слугувати приводом для скасування цієї постанови судом.
Отже, слідчий суддя вважає наявні у кримінальному провадженні дані недостатні для висновку про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваних у розшук, оскільки той обсяг інформації, яка наявна у прокурора, явно не дає змоги стверджувати про ухилення ОСОБА_6 від явки до органу досудового розслідування.
Відповідно до ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.
У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа "Ассенов та інші проти Болгарії"). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах "Танрікулу проти Туреччини" та "Ґюль проти Туреччини").
Слідчий суддя вважає, що постанова заступника начальника відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 від 25 лютого 2022 року про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваних у розшук, у кримінальному провадженні №0000083 від 04.02.2019, є необґрунтованою та не відповідає критеріям, визначеним у ст. ст. 2, 9, 110, КПК України, оскільки винесена фактично без проведення повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, а скарга заявника підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 2, 7, 110, 284, 303, 305-307, 309, 372, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:
Скаргу адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на постанову заступника начальника відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 про зупинення досудового розслідування від 25 лютого 2022 року у кримінальному провадженні №0000083 від 04.02.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.191, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 129 КК України задовольнити.
Скасувати постанову заступника начальника відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 про зупинення досудового розслідування від 25 лютого 2022 року у кримінальному провадженні №0000083 від 04.02.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.191, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 129 КК України, в частині, що стосується ОСОБА_6 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1