Справа № 161/1686/22 Провадження №11-кп/802/459/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.115 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого - ОСОБА_8 ,
потерпілої - ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження, внесене 20.11.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002754, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 березня 2022 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,
В С Т А Н О В И В :
Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.03.2022 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грузина, без громадянства, уродженця села Мулахі, Местийського району, Грузинської РСР, жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, згідно ст.89 КК України не судимого,
визнанно винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Строк відбуття покарання рахувати з 20.11.2021 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 20.11.2021 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до вступу вироку в законну силу залишено попередній - у виді тримання під вартою.

Вироком суду вирішено долю речових доказів.

Арешт, накладений 22.11.2021 року ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області на майно, вилучене в ході проведення огляду місця події 20.11.2021 року та особистого обшуку 21.11.2021 року,у кримінальному провадженні №0002754 скасовано.
Згідно вироку суду, ОСОБА_7 , 20.11.2021 року, близько 19 годині 45 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в кімнаті будинку за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , під час конфлікту, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_10 , діючи з прямим умислом, спрямованим на протиправне заподіяння смерті останньому, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_10 , та бажаючи їх настання, утримуючи в правій руці кухонний ніж, який раптово взяв зі столу кімнати, з метою доведення свого умислу, спрямованого на протиправне заподіяння смерті потерпілому, умисно наніс ним 5 (п`ять) сконцентрованих ударів по тулубу потерпілого ОСОБА_10 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючої рани з наскрізним ушкодженням середньої долі правої легені та ушкодженням правого передсердя, проникаючої рани з ушкодженням верхнього краю 5-ого ребра, наскрізним ушкодженням верхньої долі лівої легені, та ушкодженням лівого шлуночка серця, проникаючої рани з сліпим ушкодженням нижньої долі лівої легені, проникаючої рани з ушкодженням очеревини тонкого кишківника, не проникаючої рани, що пошкоджує повздовжний м`яз спини, від яких останній помер на місці події.
Згідно висновку судово-медичного експерта Волинського обласного бюро судово-медичних експертиз причиною смерті ОСОБА_10 є проникаючі колото-різані поранення грудної клітки та живота із пошкодженням легень, серця, очеревини тонкого кишківника, що супроводжувалось гострою кровотечею як наслідок гемопневмотокаксом та гемоперікардом, гемопорітонеумом і в даному конкретному випадку призвело до смерті потерпілого (а.с.154-158).
В поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого вказує на те, що вирок прийнято з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, не правильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, без врахування дійсних обставин справи, в основу вироку покладено припущення, що суперечить вимогам ч.3 ст.373 КПК України, та стало причиною ухвалення незаконного, необґрунтованого та невмотивованого рішення, яке не відповідає принципам верховенства права і є явно несправедливим та, як наслідок, неправосудним та підлягає скасуванню.

Вказує на те, що твердження суду першої інстанції, що конфлікт між ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_10 виник раптово і на ґрунті неприязних відносин, не відповідає дійсності і спростоване в ході судового розгляду справи, зокрема показаннями потерпілої ОСОБА_9 , яка наголосила, що її покійний син ОСОБА_10 вів аморальний спосіб житія, зловживав алкоголем, ніде не працював і весь час конфліктував з нею. Були випадки, коли ОСОБА_10 застосовував до неї фізичне насильство, тобто постійно вчиняв відносно неї насильство. Також, ОСОБА_9 наголосила, що 20.11.2021 року у вечірній час вона разом із ОСОБА_7 пішли прогулятися по селу. В магазині останній випив пляшку пива і вони прийшли додому, більш ніякого алкоголю він не вживав. В той час дома знаходився її син ОСОБА_10 і біля його ліжка стояла пластикова пляшка ємністю 1 л заповнена на половину алкоголем. По мові та поведінці сина вона зрозуміла, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Не кажучи сину ні слова, щоб не спровокувати конфлікт, вона з ОСОБА_7 лягли спати. Прокинулася від того, що її син ОСОБА_10 стоїть над нею і висловлюючи в її адресу погрози примушував продати хату і віддати йому частину грошей. Якщо вона цього не зробить, то він уб`є. Від того конфлікту прокинувся ОСОБА_7 , який відразу встав і намагався заспокоїти її сина ОСОБА_11 , однак останній лише більше почав висловлювати, як в її сторону, так і в сторону ОСОБА_7 , погрози. Дані погрози сина ОСОБА_11 вона сприймала як реальну загрозу, як її, так і ОСОБА_7 життю та здоров`ю.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_7 наголосив, що після того, як він став на захист ОСОБА_9 , то її син ОСОБА_10 почав нападати на нього і хотів нанести йому удари рукою в область голови, однак він встиг захиститися наставивши руки, і удар прийшовся йому в область рук, що і підтверджується висновком судово- медичної експертизи від 22.11.2021 року №878, що у ОСОБА_7 при судово медичному обстеженні виявлено ушкодження у вигляді синців на долонній поверхні лівої кисті біля основи 3-5 пальців та тильній поверхні правої кисті. І дані ушкодження могли виникнути під час оборони. Після чого ОСОБА_10 повернувся до свого ліжка і почав по ньому нишпорити в результаті чого з ліжка впав на підлогу ніж. Побачивши це, ОСОБА_10 хотів підняти ніж, однак ОСОБА_7 його випередив, і підняв його першим. Бачучи це ОСОБА_10 пішов знову на ОСОБА_7 і останній такі дії ОСОБА_10 сприйняв як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю. І щоб зупинити напад ОСОБА_10 , який за нього в двічі молодший та сильніший, і лише в цілях самооборони наніс йому удар ножем.

Незважаючи на об`єктивно дослідженні обставини справи суд першої інстанції не взяв їх до уваги, зазначивши в оскаржуваному рішенні, що підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_7 на ст.118 КК України немає, а висновок експерта №878 від 22.11.2021 року не може слугувати достатнім доказом, що останній перебував у стані необхідної оборони.

Вказує на те, що ОСОБА_7 , являється особою похилого віку, так як на день інкримінованого кримінального правопорушення йому виповнилося 67 років, а ОСОБА_10 на день події було 40 років, тобто останній був молодшим вдвічі від ОСОБА_7 , а від так сили були не співмірні. Крім того у відповідності до відповіді від 18.02.2022 року №841/ВН-22 на адвокатський запит у ОСОБА_7 встановлено медичний діагноз: Гіпертонічна хвороба II ст., ступінь II. Серцево-судинний ризик - високий. Все вищенаведене стверджує той факт, що ОСОБА_10 міг втілити свої погрози та позбавити життя свою матір ОСОБА_9 та ОСОБА_7 .

Зважаючи на вищевикладене, прокурором у відповідності до ч.1 ст.91 КПК України не доведено поза розумний сумнів перед судом, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України. На відміну від сторони захисту, яка довела перед судом першої інстанції, що ОСОБА_7 захищаючись від нападу ОСОБА_10 вчинив умисне кримінальне правопорушення, передбачене ст.118 КК України - умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони.

Крім того судом першої інстанції не в повній мірі взято до уваги особу обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме те, що останній являється особою похилого віку, так як на день інкримінованого кримінального правопорушення, йому було 67 років, стан його здоров`я.

Щодо визнання судом першої інстанції обтяжуючою обставиною - вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, то сторона захисту також не може з цим погодитися. Оскільки ОСОБА_7 20.11.2021 року не мав ніякої мети на вчинення будь-якого кримінального правопорушення, в вечірній час з ОСОБА_9 , прогулявшись по селу, випив пляшку пива та повернувшись додому ліг спати. При цьому ніяких конфліктів між ним та ОСОБА_10 не було. Така поведінка ОСОБА_7 вказує на те, що останній випадково привів себе в стан легкого алкогольного сп`яніння при цьому не переслідуючи будь-якої мети в подальшому в такому стані вчиняти будь-які злочини, або вчиняти будь-які провокативні дії. І саме під час самооборони від нападу вдвічі молодшого і сильнішого ОСОБА_10 наніс останньому удари ножем. А від так в діях останнього відсутній склад кримінального правопорушення, визначеного ч.1 ст.115 КК України, а наявний склад злочину, передбачений ст.118 КК України.

Просив суд змінити вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.03.2022 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч.1 ст.115 КК України - умисне вбивство, постановивши новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення за ст.118 КК України - умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони, та призначити покарання в межах санкції даної статті (а.с.162-167).

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким та в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи апеляційної скарги; обвинуваченого та його захисника, які апеляційну скаргу пітримали та просили її задовольнити; прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечив та просив залишити вирок суду без змін; потерпілу, яка не заперечила щодо задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності з вимогами ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судове рішення відповідно до положень ст.370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим,

За положеннями ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;

6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;

7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Вказаних вимог закону місцевим судом при ухваленні вироку дотримано.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення за обставин вказаних у вироку, стверджуються зібраними в кримінальному провадженні та належним чином перевіреними в судовому засіданні доказами, яким місцевий суд дав правильну юридичну оцінку, вірно кваліфікувавши його дії за ч.1 ст.115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

При цьому посилання захисника обвинуваченого про недоведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_7 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони спростовується сукупністю наявних в матеріалах кримінального провадження доказів, які були досліджені судом першої інстанції із дотриманням положень ст.94 КПК України. В основу вироку покладено виключно ті докази, що не викликають сумнівів у їхній достовірності.

Зі змісту вироку вбачається, що суд у його мотивувальній частині виклав формулювання обвинувачення, визнане доведеним, із достатньою конкретизацією встановив і зазначив місце, час, спосіб вчинення злочину, його наслідки.

Вимогами ст.ст.409, 410 - 414 КПК України передбачені підстави для зміни або скасування судового рішення.

Колегією суддів Волинського апеляційного суду не встановлено будь-яких порушень вимог закону України про кримінальну відповідальність або вимог кримінального процесуального законодавства під час здійснення судового провадження відносно ОСОБА_7 , які б могли бути підставою для зміни чи скасування вироку суду, підстав щодо призначення нового розгляду справи в суді першої інстанції у зв`язку із істотним порушенням норм процесуального права, колегією суддів також не встановлено.

В даному кримінальному провадженні, встановлені обставини вчинення злочину за ч.1 ст.115 КК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_7 , 20.11.2021 року, близько 19 годині 45 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в кімнаті будинку за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , під час конфлікту, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_10 , діючи з прямим умислом, спрямованим на протиправне заподіяння смерті останньому, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_10 , та бажаючи їх настання, утримуючи в правій руці кухонний ніж, який раптово взяв зі столу кімнати, з метою доведення свого умислу, спрямованого на протиправне заподіяння смерті потерпілому, умисно наніс ним 5 (п`ять) сконцентрованих ударів по тулубу потерпілого ОСОБА_10 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючої рани з наскрізним ушкодженням середньої долі правої легені та ушкодженням правого передсердя, проникаючої рани з ушкодженням верхнього краю 5-ого ребра, наскрізним ушкодженням верхньої долі лівої легені, та ушкодженням лівого шлуночка серця, проникаючої рани з сліпим ушкодженням нижньої долі лівої легені, проникаючої рани з ушкодженням очеревини тонкого кишківника, не проникаючої рани, що пошкоджує повздовжний м`яз спини, від яких останній помер на місці події.
У судовому засіданні у суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю. Суду дав показання про те, що дійсно, при обставинах, вказаних в обвинувальному акті, між ним та потерпілим ОСОБА_10 виник словесний конфлікт, в ході якого він умисно наніс останньому 5 ударів кухонним ножем по тулубу, від чого потерпілий помер. У вчиненому щиро розкаявся та просив суд суворо його не карати.
Також у суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_9 підтвердила показання обвинуваченого щодо фактичних обставин справи, претензій до обвинуваченого не мала, просила суд суворо не карати ОСОБА_7 .
Як встановлено в ході судового розгляду винність ОСОБА_7 у вчиненому та за вказаних в обвинувальному акті обставин повністю підтверджується зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:
-протоколом огляду місця події від 20.11.2021 року з оформленими фототаблицями, з якого вбачається, що слідчим, у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку, було проведено огляд місця події будинку та його прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 , де виявлено труп чоловічої статі з ознаками насильницької смерті. Під час огляду місця події виявлено та вилучено речові докази: кухонний ніж із дерев`яною ручкою коричневого кольору; тканинний рушник світло-голубого кольору; змиви РБК у кількості 2 штук; контрольний змив (а.с.40-57);
-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 21.11.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_7 було затримано в порядку ст.208 КПК України, роз`яснено його процесуальні права, а також вилучено особисті речі: чорну куртку, сині штани, чорні підштаники, бежева кофта, синя кофта (а.с.60-63);
-постановою про визнання речей речовими доказами від 21.11.2021 року, відповідно до якої вилучені речі, що зазначені вище, слідчим оглянуто, та передано на зберігання до камери схову Луцького РУП ГУНП у Волинській області (а.с.64);
-консультативним висновком спеціаліста № 712 від 20.11.2021 року стверджується, що ОСОБА_7 на момент вчинення злочину перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с.67);
-висновком експерта №1 від 05.01.2022 року з якого вбачається, що кров трупа громадянина ОСОБА_10 , 1981 р.н., відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В системи АВО (а.с.80-81);
-висновком експерта №3 від 10.01.2022 року з якого вбачається, що надані на дослідження змивах з обох рук підозрюваного ОСОБА_7 (об.№1,2) виявлені сліди крові. Кров виявлена в об.1,2 може походити від потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чи іншої особи, осіб з групою крові «О» з ізогемаглютинінами анти «В» і анти «А» системи «АВО» (а.с.92-94);
-висновком експерта №4 від 10.01.2022 року з якого встановлено, що на наданих на дослідження змивах з підлоги правої руки трупа (об.№1) з підлоги біля лівого стегна трупа (об.№2) виявлені сліди крові. Кров виявлена в об. №1, 2 може походити від потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чи іншої особи осіб з групою крові «О» з ізогемаглютинінами анти «В» і анти «А» системи «АВО» (а.с.99-102);
-висновком експертизи №878 від 22.11.2021 року встановлено, що у громадянина ОСОБА_7 виявлені ушкодження у вигляді синців на долонній поверхні лівої кисті біля основи 3-5 пальців та на тильній поверхні правої кисті. Дані тілесні ушкодження виникли від травмуючої дії тупих предметів, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Не виключається можливість виникнення ушкодження під час самооборони (а.с.107);
-висновком експерта №527 від 13.12.2021 року з якого вбачається, що у трупа громадянина ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження: рани грудної клітки справа, зліва, живота та спини, в кількості 5, що проникають у грудну та черевну порожнини; №1 проникаюча з наскрізним ушкодженням середньої долі правої легені, та ушкодженням правого пересердя, раневий канал йде спереду-назад,справа-наліво та дещо знизу верх, глибина не менше 10,0-12,0 см; рана №2 проникаюча з ушкодженням верхнього краю 5-ого ребра, наскрізним ушкодженням верхньої долі лівої легені, та ушкодженням лівого шлуночка серця, раневий канал йде спереду-назад, зліва-направо, глибина не менше 10,0-12,0 см; рана №3 проникаюча з сліпим ушкодженням нижньої долі лівої легені, раневий канал йде спереду-назад, зліва-направо, глибина до 10,0-12,0 см; рана №4 проникаюча з ушкодженням очеревини тонкого кишківника, раневий канал йде спереду-назад, злава-направо, глибина не менше 10,0-12,0 см; рана №5 не проникаюча, пошкоджує повздовжній м`яз спини, раневий канал йде ззаду-наперед, глибина не більше 1,5-2,0 см. Морфологічні особливості ран свідчать, що вони являються колото-різаними, утворились від дії плаского колюче-ріжучого предмету типу клинка ножа з лезом і обушком, причому максимальна ширина клинка в межах його поринання становить не менше 2,7 см і обушок не менше 2,0 мм з добре вираженими ребрами. Виявлені тілесні ушкодження є прижиттєвими. Згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» від 17 січня 1995 року, наказ №6 п.2.1.3, виявлені тілесні ушкодження №1, 2, 3, 4 стосовно живих осіб належить до тяжких, як небезпечних для життя в момент спричинення, і в даному конкретному випадку викликали смерть потерпілого. Крім того, виявлено садно правого коліна, яке виникло від контакту із тупим твердим предметом незадовго до настання смерті. Причиною смерті громадянина ОСОБА_10 є проникаючі колото-різані поранення грудної клітки та живота із пошкодженням легень, серця, очеревини тонкого кішківника, що супроводжувались гострою кровотечею та як наслідок гемопневмотокаксом та гемоперікардом, гемоперітонеумом, на що вказують характерні патоморфологічні ознаки характерності для даного виду смерті виявлені при розтині. Після отримання вказаних поранень смерть настала через короткий проміжок часу, а саме в межах 10-20 хв. При судово-токсологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_10 виявлено етиловий спирт в кількості 5,38 % (а.с.109-115);
-протоколом огляду трупа від 21.11.2021 року, із якого встановлено, що слідчим на території бюро судово-медичної експертизи в секційній кімнаті на третьому столі від входу оглянуто труп ОСОБА_10 , в ході якого було вилучено нігті трупа з лівої та правої верхніх кінцівок; змиви рук трупа; дактилокарта трупа (а.с.116-118);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 27.11.2021 року, з якого вбачається, що в ході проведеної слідчої дії потерпіла ОСОБА_9 детально відтворила всі обставини вчиненого злочину (а.с.120-123);
-протоколом проведення слідчого експерименту від 27.11.2021 року, з якого вбачається, що в ході проведеної слідчої дії обвинувачений ОСОБА_7 детально відтворив всі обставини нанесення ним тілесних ушкоджень ОСОБА_10 (а.с.124-128);
-висновком експерта №9-МК від 11.01.2022 року відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_10 (згідно медичної документації) виявлені п`ять колото різаних ран: грудної клітки справа, зліва, живота та спини, які утворилися від дії плаского колюче ріжучого предмету типу клинка ножа з лезом і обушком, причому максимальна ширина клинка в межах його поринання становить не менше 2,7 см і обушок в межах 2,0 мм з добре вираженими ребрами, тобто дані тілесні ушкодження могли утворитися від дії даного ножа (а.с.132-135).
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що зазначені докази є такими, що цілком спростовують ту обставину, що ОСОБА_7 в момент нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 перебував у стані необхідної оборони, оскільки встановлені фактичні обставни провадження, зокрема характер поведінки обвинуваченого та загиблого, кількість нанесених обвинуваченим ударів, їх локалізація, небезпека для життя, свідчать про відсутність ознак необхідної оборони в діях ОСОБА_7 . Будь яких допустимих та належних доказів того, що наслідки поведінки ОСОБА_10 потребували таких дій обвинуваченого судом не встановлено. Висновок експерта №878 від 22.11.2021 року, на думку суду, не може слугувати достатнім доказом тверджень сторони захисту.
З врахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, оцінивши зібрані під час досудового розслідування та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, обґрунтовано дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, тобто - умисному протиправному заподіянні смерті іншій особі, повністю доведена в ході судового розгляду.

Разом з тим є безпідставними доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого про неправильне визнання судом першої інстанції обтяжуючою покарання обставиною «вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння».
Суд першої інстанції вірно визнав обтяжуючу покарання обставину для обвинуваченого ОСОБА_7 вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, оскільки встановлено в ході судового слідства, що ОСОБА_7 підтвердив, що 20.11.2021 року він у вечірній час разом із ОСОБА_9 пішли прогулятися по селу, де в магазині обвинувачений випив пляшку пива і вони прийшли додому. Дані поазання пітвердила і потерпіла ОСОБА_9 . Стан алкогольного спяніння обвинуваченого також підтверджено консультативним висновком спеціаліста № 712 від 20.11.2021 року (а.с.67).
Вказані докази свідчать про те, що вчиняючи кримінальне обвинувачений перебував в стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною, яка обтяжує покарання.
Щодо міри призначеного обвинуваченому покарання апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.
В той же час згідно зі ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Тобто, при призначенні покарання суд повинен належним чином врахувати не тільки дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання, сукупність пом`якшуючих покарання обставин, тощо, а й особливості вчинення конкретного злочину, обставини та спосіб його вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали.
Вищевказані вимоги матеріального права при призначенні обвинуваченому покарання судом першої інстанції були повністю дотримані судом першої інстанції.
Так, відповідно до ст.12 КК України, злочин, який вчинив обвинувачений, передбачений ч.1 ст.115 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких.

Як убачається із вироку суду призначаючи обвинуваченому покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставину, яка пом`якшує покарання для обвинуваченого, відповідно до норми ст.66 КК України, суд першої інстанції відніс щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
До обтяжуючих покарання обставин для обвинуваченого, відповідно до норм ст.67 КК України, суд першої інстанції відніс вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.
Разом з тим враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 згідно ст.89 КК України не судимий, вчинив особливо тяжкий злочин проти життя особи, який спричинив невідворотні наслідки у виді смерті людини, за місцем проживання характеризується позитивно, свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, надав правдиві та послідовні покази щодо фактичних обставин вчиненого ним злочину, висловив готовність понести справедливе покарання, думку потерпілої, яка просила суворо не карати останнього.
Врахувавши зазначені обставини у їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства та обвинуваченому слід призначити мінімальне покарання, передбачене санкцією статті кримінального закону, за яким він притягується до кримінальної відповідальності, у виді позбавлення волі, яке буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Так при призначенні покарання суд першої інстанції взяв до уваги всі ті обставини на які вказує захисник обвинуваченого в поданій апеляційні скарзі, оскільки обрано мінімальний розмір покарання, передбаченого санкцією відповідної статті Кримінального закону, що свідчить про їх врахування в повній мірі судом першої інстанції при визначенні виду і розміру покарання, призначеного ОСОБА_7 .

Будь-яких порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд не вбачає законних підстав для зміни вироку в частині призначеного покарання з мотивів, наведених в апеляційній скарзі.
Таким чином, апеляційну скаргу сторони захисту слід залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16.03.2022 року щодо ОСОБА_7 без змін.
На підставі наведеного і керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,-
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргузахисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 березня 2022 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді