Справа № 362/4091/17
Провадження № 1-кп/362/26/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.09.2022 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, -
ОСОБА_5 в травні 2017 р., будучи працівником СТО, де надавались шинно-монтажні послуги, що знаходилось по АДРЕСА_2 , одержав вільний доступ до приміщення СТО після передачі йому власником ключів від замків вхідних дверей приміщення СТО, в якому знаходився телевізор марки «Samsung» 2006 р. випуску сірого кольору, що належить власнику СТО - ОСОБА_6 .
Враховуючи наявність можливості безперешкодно заходити до свого робочого місця протягом всієї доби у відсутності інших працівників СТО та її власника, у ОСОБА_5 виник прямий умисел на таємне заволодіння чужим майном з метою обернути його на свою користь, а саме - вищевказаного телевізора марки «Samsung» 2006 р. випуску сірого кольору.
Реалізуючи свій злочинний умисел на таємне заволодіння чужим майном, 26.05.2017 р. близько 00 год. 30 хв. ОСОБА_5 прибув до приміщення СТО по наданню послуг з шинно-монтажних робіт, що знаходиться по АДРЕСА_2 , де переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, наявним в нього ключем відкрив замок вхідних дверей до приміщення СТО та зайшов до нього, звідки таємно викрав телевізор марки «Samsung» 2006 р. випуску сірого кольору, вартістю 1120 (одна тисяча сто двадцять) грн. та з місця вчинення кримінального правопорушення зник. В подальшому ОСОБА_5 викраденим телевізором розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 1120 (одна тисяча сто двадцять) грн. 00 коп.
Вказані дії ОСОБА_5 в зміненому в суді прокурором обвинуваченні кваліфікуються ним як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) за ч.1 ст. 185 КК України.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, 14.06.2017 р., близько 16 год. 00 хв. ОСОБА_5 перебував у свого знайомого ОСОБА_7 , проживаючого по АДРЕСА_1 , де у нього повторно виник умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, а саме електродрилем «DWT SBM-600» темно зеленого кольору, що належить ОСОБА_7 .
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 , зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_7 , попросив в останнього передати йому в користування на певний час із подальшим поверненням електродриль «DWT SBM-600» темно зеленого кольору, вартістю 718 (сімсот вісімнадцять) грн. 00 коп., що належить ОСОБА_7 , не маючи наміру повертати її власнику, а звернути електродриль на власну користь.
Заволодівши електродрилем «DWT SBM-600» темно зеленого кольору, ОСОБА_5 продав її за 700 (сімсот) грн. 00 коп., завдавши ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 718 (сімсот вісімнадцять) грн. 00 коп.
Вказані дії ОСОБА_5 орган досудового розслідування кваліфікував, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) вчинене повторно, а його дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України.
Прокурор в судовому засіданні змінив обвинувачення і надав до суду обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину свою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, визнав повністю і суду показав, що в АДРЕСА_3 працював на станції шиномонтажу. Тому від власника станції він отримав ключі, які мав у вільному доступі. Обстановку скоєння злочину описав так: влітку 2017 р., о пів на першу ночі, він приїхав до станції шиномонтажу, відчинив двері ключем, що мав у розпорядженні, та взяв телевізор. Потім він продав телевізор своєму знайомому та отримав за нього 850,00 грн. В 2017 р. в м. Василькові Київської області по провулку Південному він взяв дриль у товариша, що жив поруч з ним, та продав інструмент знайомому. За продаж дриля отримав 700,00 грн. Між двома правопорушеннями пройшло 1-2 місяці часу. Дриль та телевізор він повернув власникам. Також вказав, що не страждає від алкогольної та наркотичної залежності, щиро розкаюється у вчиненому.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів у кримінальному провадженні щодо тих обставин, які ніким з учасників судового розгляду не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники кримінального провадження зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), а його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України.
Також суд вважає доведеним вину ОСОБА_5 в заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) вчинене повторно, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України.
Визнаючи ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень і обираючи йому міру покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, що відносяться відповідно до ст. 12 КК України: за ч.1 ст. 185 КК України на момент вчинення кримінального правопорушення (26.05.2017 р.) до злочину середньої тяжкості, а на момент ухвалення вироку є кримінальним проступком; за ч. 2 ст. 190 КК України на момент вчинення кримінального правопорушення (14.06.2017 р.) до злочину середньої тяжкості, а на момент ухвалення вироку до нетяжкого злочину, а також повною мірою вивчена особа обвинуваченого: відповідно до вимоги ІП Васильківського ВП ГУНП у Київській області ОСОБА_5 в силу вимог ст. 89 КК України раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Судом, відповідно до ст. 66 КК України, беруться до уваги обставини, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_5 : щире каяття.
Обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
Підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 положень ст. 69 КК України судом не вбачається.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а тому призначене покарання ОСОБА_5 буде відповідати його особі і вчиненому ним кримінальному правопорушенню.
Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи позитивну характеристику на ОСОБА_5 за місцем його проживання, те, що він раніше в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкцій: за ч.1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі, за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі.
Призначаючи покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, суд у відповідності до вимог ч.1 ст. 70 КК України визначає остаточне покарання ОСОБА_5 шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.
Оскільки, кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 в даному кримінальному провадженні, вчинені ним до постановлення вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 21.09.2021 р., то у відповідності до ч. 4 ст. 70 КК України, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 70 КК України, остаточне покарання ОСОБА_5 суд визначає шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.
Цивільний позов у провадженні не подано.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд,
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України і призначити покарання:
- за ч.1 ст.185 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі;
- за ч.2 ст. 190 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Згідно ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 1 (шість) місяців.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, у відповідності до вимог ч.1 ст. 70 КК України, враховуючи покарання, призначене за попереднім вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 21.09.2021 р. за ч. 2 ст. 186 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_5 термін відбутого покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 21.09.2021 р. з урахуванням фактичного взяття під варту 09.12.2022 р.
Строк відбування покарання рахувати з 13.09.2019 р.
Речовий доказ у даному кримінальному провадженні, а саме: телевізор марки «Samsung», який передано на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_6 ,- залишити у його володінні та користуванні ОСОБА_6 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
Копію вироку після його проголошення вручити учасникам судового розгляду.
Учасники судового розгляду мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1