Ухвала
Іменем України

16 вересня 2022 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі

Головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні питання щодо можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001970 від 28.08.2021р. відносно ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Під час підготовчого судового засідання прокурор вважав за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 у призначенні справи до судового розгляду заперечив, заявивши письмове клопотання про повернення обвинувального акту прокурору з підстав невідповідності його вимогам КПК України. В обґрунтування клопотання зазначив наступне. Відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР вперше були внесені 28.08.2021р. за №0001970 за кваліфікацією дій, що передбачені ч. 1 ст. 309 КК України, з проведенням досудового розслідування дізнавачем сектору дізнання Житомирського РУП. Оскільки орган, що проводив досудове розслідування є неналежним, всф докази є недопустимими. Відповідно до анкетних відомостей обвинуваченого, зазначених в обвинувальному акті від 26.11.2021р., ОСОБА_5 раніше судимий 26.06.2015р. Житомирським районним судом Житомирської області за ст. ст. 306 ч.2, 307 ч. 2, 70 ч. 1 КК України. У викладених фактичних обставинах кримінального правопорушення прокурором не наведено жодного випадку засудження ОСОБА_5 протягом року за ст. 309 КК України, на підтвердження зазначення правової кваліфікації прокурором про вчинення ОСОБА_5 протягом року кримінального правопорушення після засудження за ст. 309 КК України. Оскільки правова кваліфікація діянь ОСОБА_5 в обвинувальному акті по даному кримінальному провадженню не відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення, яке в незаконний спосіб було перекваліфіковано, що є істотним порушенням норм процесуального права, а отже, не відповідає вимогам КПК України, за наведених підстав обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

Доводи захисту підтримав обвинувачений ОСОБА_5 . Крім того, ОСОБА_5 заявлено письмове клопотання від 15.08.2022р. про витребування з Офісу Генерального прокурора відомостей з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо руху кримінального провадження №0001970 від 28.08.2021р. у межах всієї внесеної до Реєстру інформації відповідно до Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом офісу Генерального прокурора від 30.06.2020р. за №298 за період з 28.08.2021р. по теперішній час (станом на день формування відомостей).Також подано скарги на постанови прокурор про зміну кваліфікації, зміну порядку досудового розслідування, скаргу на дії слідчих.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту, вважає, що обвинувальний акт відповідає нормам КПК України.

Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно вимог ст.314 КПК України розгляд кримінального провадження в підготовчому судовому засіданні завершується прийняттям одного із передбачених ч.3 ст.314 КПК України рішень. Суд у певній логічній послідовності має право і зобов`язаний: визначити, чи підсудне йому це кримінальне провадження; встановити, чи немає підстав для закриття провадження; встановити, чи відповідає вимогам КПК України, зокрема, обвинувальний акт (ст.291 КПК). Якщо в названих документах будуть виявлені недоліки, без усунення яких кримінальне провадження не може бути розглянуто, суд повертає надіслані йому документи прокурору для виправлення їх змісту та форми згідно з вимогами закону; затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди, визначити можливість призначити судовий розгляд.

Згідно до ст.291 ч.2 п.5 КПК України, обвинувальний акт має містити, зокрема,

1. виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими,

2. правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність

3. та формулювання обвинувачення.

Суд приходить до висновку, що вказані вимоги кримінального процесуального закону при складані даного обвинувального акту не виконані в повному обсязі.

Обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого Законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому Кодексом. Воно повинно бути конкретним і чітко розкривати ознаки, що по суті становлять склад кримінального правопорушення, що інкримінується особі. Водночас, ОСОБА_5 висунуте неконкретне обвинувачення.

Як вбачається з обвинувального акту від 26.11.2021 року, умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.2 ст.309 КК України як незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини без мети збуту, вчинене ним протягом року після засудження за цією статтею.

Однак, аналізуючи зміст та структуру обвинувального акту, вбачається, що в порушення п.5 ч.2 ст.291 КПК України в обвинувальному акті не знайшло відображення та взагалі відсутнє посилання на те, що ОСОБА_5 є раніше судимим за статтею 309 КК України. Факт притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за дії, передбачені ст.309 Кодексу, заперечується. Прокурором в судовому засіданні підтверджено те, що у сторони обвинувачення відсутні відомості про засудження ОСОБА_5 за ст.309 КК України. Не наведено таких тверджень і у самому обвинувальному акті.

Відповідно до положень п.(а) ч.3 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні злочину, має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення проти нього.

Не вдаючись до вирішення питань, що підлягають вирішенню під час судового розгляду, а лише перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК, суд звертає увагу на очевидні порушення і суперечності обвинувачення і кваліфікації дій обвинуваченого Бабського, допущені прокурором.

Так, ОСОБА_5 вміняється у провину незаконне придбання та зберігання речовини, що містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено (стверджується 4 рази). При цьому з невідомих причин в кваліфікації дій прокурором зазначено, що умисні дії придбання та зберігання мали місце вже щодо особливо небезпечної психотропної речовини. Тобто, прокурором допущено суперечливість і невизначеність в окресленні предмету інкримінованого злочину.

Отже, формулювання конкретного обвинувачення ОСОБА_5 фактично є незрозумілим, встановлені прокурором обставини та кваліфікація дій містять істотні суперечності, є взаємовиключними і не узгоджуються між собою.

Крім того, у формулюванні обвинувачення (а.4 передостанній абзац) прокурором взагалі не зазначено конкретну дату вчинення інкримінованого злочину.

Суд вважає наведене суттєвими недоліками оформлення обвинувального акту, такими, що суперечать п.5 ч.2 ст.291 КПК України, порушують фундаментальне конституційне право обвинуваченого на захист від конкретного обвинувачення і перешкоджає як обвинуваченому, так і його захиснику у реалізації передбаченого ст. 42 КПК України права знати, у вчиненні якого саме кримінального правопорушення та за яких обставин його обвинувачують.

Обвинувачення має бути викладено в чіткій, категоричній формі, не повинно допускати двоякого трактування. І саме такий принцип при складанні процесуального рішення та викладенні обвинувачення має належним чином забезпечити виконання завдання кримінального провадження, закріпленого у ст.2 КПК України.

Наявність сформульованого обвинувачення у кримінальних правопорушеннях має принципове значення для здійснення належного ефективного захисту, дотримання прав учасників провадження, для встановлення істини по справі, для правильної кваліфікації дій обвинуваченої особи та для встановлення наявності законних підстав для прийняття остаточного рішення по справі.

Наявність вказаних недоліків і суперечностей в обвинувальному акті, поверхневість при складанні унеможливлює призначення судового розгляду по даному провадженню.

У відповідності до ст.314 КПК України, рішення про повернення обвинувального акту прокурору, у випадку його невідповідності вимогам закону, суд приймає у підготовчому судовому засіданні.

Керуючись ст.ст.109, 291, 314 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, повернути прокурору Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 для усунення протягом розумного строку вказаних в ухвалі суду недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом семи днів з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1