Справа № 375/48/22
Провадження № 1-кп/375/41/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2022 року смт Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт Рокитне обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000234, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 листопада 2021 року, щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Рокитне Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, не одруженого, на утриманні дітей не маючого, не працюючого, не депутата, РНОКПП НОМЕР_1 ,

по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною 1 статті 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Рокитнянського районного суду Київської області надійшов затверджений прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Рокитнянського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000234, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 листопада 2021 року, щодо ОСОБА_4 , по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа.
08.11.2021 о 15 годині ОСОБА_4 перебував у гостях у своїх знайомих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 .

В подальшому ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні кухні помітив, що на столі знаходиться мобільний телефон марки «Redmi» 9А, синього кольору. В цей час в останнього виник протиправний умисел на його викрадення.

Цього ж дня о 15 год. 30 хв. ОСОБА_4 , з метою реалізації свого протиправного умислу, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу взяв до рук, належний ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Redmi» 9А, синього кольору, та поклав його до кишені куртки, після чого вийшов з будинку, вчинивши таким чином його викрадення.

В подальшому ОСОБА_4 , заволодівши мобільним телефоном марки «Redmi» 9А, синього кольору, залишив місце скоєння кримінального проступку та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 2665 гривень 73 копійок.

Таким чином, дїї ОСОБА_4 кваліфікуються як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто як вчинення кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
Після оголошення прокурором абвинувального акту ОСОБА_4 пояснив суду, що обвинувачення йому зрозуміле, викладені у ньому обставини відповідають фактичним обставинам справи, він визнає себе винним і бажає давати показання.

Судом запропоновано учасникам справи визначити обсяг доказів, що підлягають дослідженню та порядок їх дослідження.

Прокурор ОСОБА_8 зазначила, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку повністю доведена зібраними під час досудового розслідування доказами, обвинувачений визнав свою вину та не оспорює фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, підстави для сумніву щодо добровільності його позиції відсутні, а тому вважає недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. З огляду на викладене просить суд обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу та письмових доказів щодо подальшої долі речових доказів у справі.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 , враховуючи позицію свого підзахисного, просив суд обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу та врахувати їх при постановленні вироку.

Потерпіла ОСОБА_6 не заперечувала проти запропонованого прокурором порядку дослідження доказів.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження вважають недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, а також з`ясовано що вони усвідомлюють неможливість у подальшому оспорити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, роз`яснивши учасникам процесу положення частини 3 статті 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи.

За таких обставин, суд, відповідно до вимог частини 3 статті 349 КПК України, постановив ухвалу про визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів даного кримінального провадження.

Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Пунктом 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи "Стосовно спрощення кримінального правосуддя" визначено, що оскільки при процедурі "заява підсудного про визнання вини" від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) "Девеер проти Бельгії" (Deweerv. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Суд пересвідчився, що позиція обвинуваченого ОСОБА_4 щодо розгляду справи у порядку, передбаченому частиною 3 статті 349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 185 КК України, визнав повністю і надав пояснення, ідентичні викладеним в обвинувальному акті. У вчиненому він щиро розкаюється і просить суворо його не карати.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 у судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах частини 3 статті 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) передбаченого частиною 1 статті 185 КК України, за обставин, встановлених судом.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за частиною 1 статті 185 КК України, оскільки він 08 листопада 2021 року таємно від оточуючих викрав чуже майно, а саме мобільний телефон потерпілої ОСОБА_6 вартістю 2665 гривень 73 копійок, тобто вчинив крадіжку.

Позиції учасників провадження щодо призначення покарання
Прокурор у судовому засіданні просила призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання не пов`язане з позбавленням волі, а саме у виді громадських робіт тривалістю 200 годин.

Потерпіла ОСОБА_6 при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 поклалась на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти призначення йому покарання у виді громадських робіт. Крім того зазначив, що він за станом здоров`я може відбувати призначене йому покарання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію свого підзахисного та не заперечував проти призначення останньому покарання у виді громадських робіт та просив при визначенні міри покарання врахувати позитивні характеризуючі матеріали на обвинуваченого.

Мотиви призначення покарання
При призначенні покарання суд дотримується вимог кримінального закону, зокрема статті 65 КК України, та принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до яких слід враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Водночас, згідно з частиною 2 статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У рішенні "Бемер проти Німеччини" від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя.

Так, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком; ставлення ОСОБА_4 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він має місце реєстрації та постійне місце проживання, посередньо характеризується за місцем проживання, є не працюючим, раніше не судимий.

Суд також враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 на психіатричному обліку не перебуває, однак перебуває на обліку у лікаря-нарколога, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення протиправних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини 1 статті 185 КК України, у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог частини 2 статті 65 КК України, дана міра покарання є справедливою і достатньою для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
В ході досудового розслідування ОСОБА_4 не затримувався, під вартою не утримувався, запобіжний захід відносно нього не застосовувався.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілою не заявлявся.

Процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 66-67, ч.1 ст. 185 КК України, ст.ст. 349 ч.3, 368, 370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Рокитне Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, не одруженого, на утриманні дітей не маючого, не працюючого, не депутата, РНОКПП НОМЕР_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за частиною першою статті 185 КК України у виді громадських робіт строком 200 годин.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 , не обирався.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази: мобільний телефон марки «Redmi» 9А, синього кольору, який зберігається у камері зберігання речових дроказів ВП №1 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області - повернути потерпілій ОСОБА_6 .

Судові витрати відсутні.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Рокитнянський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок проголошено 23 травня 2022 року, негайно після виходу судді із нарадчої кімнати.

Головуюча суддя ОСОБА_9