Дата документу 26.05.2022 Справа № 554/3613/22
У Х В А Л А

25 травня 2022 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві кримінальне провадження № 0001004 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Макарове, Золочівського району Харківської області, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, не одруженого, судимого

06 листопада 2003 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України, звільненого від відбування покарання на мідставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки;

17 червня 2005 року Ленінським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

04 березня 2008 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 190, ст. 353 КК України до 1 року позбавлення волі;

04 грудня 2010 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 353 КК України до 4 років позбавлення волі;

03 березня 2014 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

20 травня 2016 року Ленінським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

18 липня 2017 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 185 КК України до 7 років позбавлення волі

та

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки, зареєстрованої та мешканки АДРЕСА_2 , громадянки України, освіта середня, незаміжньої, не працюючої, судимої

10 червня 2021 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі з звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

В провадженні Октябрського районного суду м. Полтави перебуває кримінальне провадження № 0001004 від 28 березня 2022 року по обвинуваченню ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні прокурор оголосила клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 мотивуючи його наявністю обґрунтованої підозри та існуванням сукупності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які існували як під час досудового розслідування, так і на час обрання обвинуваченим запобіжних заходів, зокрема, переховуватись від суду, можливість вчинення інших кримінальних правопорушень та незаконного впливу на свідків. Посилалася на характер вчиненого злочинного діяння, поведінку та характеристику обвинувачених, які є судимими за корисливі злочини. При цьому, ОСОБА_5 звільнився з місць позбавлення волі у 2021 року та має не погашену й не зняту у встановленому законом порядку судимість, а ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого корисливого злочину в період іспитового строку, у зв`язку з чим вважала, що жоден з більш м`яких запобіжних заході не забезпечить належної поведінки обвинувачених..

Захисник обвинувачених заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вважаючи його необґрунтованим, при цьому зазначив, що ризики прокурором не доведені, у зв`язку з чим просив змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства.

В силу об`єктивних та незалежних від суду причин, обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до суду для участі в судовому засіданні доставлені не були. В матеріалах справи міститься довідка начальника Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» про те, що з 05 березня 2022 року в установі відсутній доступ до глобальної мережі інтернет у зв`язку з пошкодженням кабельної мережі, тому проведення судового засідання в режимі відеоконференції з обвинуваченими не є можливим, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості заслухати думку обвинувачених щодо клопотання прокурора про продовження строків запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою. Враховуючи запровадження в Україні воєнного стану, а також перебування обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», що в м. Харкові, де на цей час проводяться активні бойові дії, суд вважає за необхідне розглянути питання про продовження строку тримання під вартою за участі їх захисників, однак за відсутності самих обвинувачених.

Заслухавши думку учасників процесу та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити перелічені вище дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Враховуючи викладене, суд вважає, що наявні достатні підстави для продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з мотивів, наведених прокурором, зважаючи при цьому, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували на момент обрання запобіжних заходів щодо обвинувачених не зникли та продовжують існувати й на цей час, так як сам факт перебування обвинувачених в умовах ізоляції, на думку суду, не міг змінити їх настільки, що зникла суспільна небезпечність вчиненого діяння або змінились обставини, які б виключали можливість повторення вчинення ними аналогічних дій.

Разом з тим вирішуючи питання щодо необхідності продовження обвинуваченим строку запобіжних заходів, суд враховує характеристику обвинувачених, які відповідно до клопотання прокурора не мають постійних та офіційних джерел доходу, до затримання не працювали, а тому суд погоджується з доводами прокурора про те, що наявні обґрунтовані підстави вважати, що саме злочинна діяльність була основним джерелом доходу обвинувачених.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 є неодноразово засудженим за корисливі злочини, з місць позбавлення волі звільнився в 2021 році, має не погашену та не зняту у встановленому законом порядку судимість, а ОСОБА_6 , будучи судимою за корисливі злочини, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти власності в період іспитового строку, що свідчить про схильність обвинувачених до протиправної діяльності, а відтак, суд погоджується з доводами прокурора про наявність ризику вчинити інші кримінальні правопорушення та приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та забезпечити належної поведінки обвинувачених.

Таким чином, у судовому засіданні не встановлено достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а отже суд не знаходить підстав для зміни запобіжних заходів, обраних щодо обвинувачених.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до положень п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, становить від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначенні розміру застави, суд враховує практику ЄСПЛ, яка є джерелом права в Україні, зокрема у рішенні від 20 листопада 2010 року у справі Мангурас проти Іспанії Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатись тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, враховуючи характеристику обвинувачених, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та тяжкість вчиненого, їх майновий стан, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченим заставу в сумі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (із розрахунку 2 481,00 гривень), вважаючи, що внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченими покладених на них обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , визначивши альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 331, 372 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - задовольнити.

Обраний щодо обвинувачених ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 23 липня 2022 року, кожному.

Визначити обвинуваченим альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в сумі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 49 620,00 грн, кожному.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом строку дії ухвали.

При внесенні визначеної суми застави, обвинуваченого, за якого вона була внесена, з-під варти - звільнити.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений, відносно якого вона була внесена, вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, покласти на обвинуваченого, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави, наступні обовязки: прибувати за кожною вимогою до суду, не відлучатися за межі України без дозволу суду та повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Визначити строк дії покладених на обвинуваченого, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави, обов`язків на 60 (шістдесят) днів, тобто до 23 липня 2022 року.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до вимог ст. 182 КПК України, в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава буде внесена в дохід держави та зарахована до Державного бюджету України.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження та направити уповноваженій службовій особі Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду, протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим з дня вручення її копії.

Повний текст ухвали складено та оголошено о 09 годині 26 травня 2022 року.

Суддя ОСОБА_1