Провадження № 1-кс/947/6138/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.07.2022 року

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000462 від 01.07.2022 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Херсон, українця, громадянина України, вдівця, маючого двох неповнолітніх дітей, пенсіонера, працюючого на посаді головного інженера Одеського КП з обслуговування консульських установ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, досудовим розслідуванням установлено, що 01.07.2022 о 18:40 годині, ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Mercedes-Benz Е 200» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по сухому чистому асфальтобетонного покриття другою смуги руху (за фактичної організації двостороннього руху, та двох смуг для руху в кожному напрямку) вул. Інглезі, із сторони вул. Небесної сотні, в сторону вул. Святослава Ріхтера.

Рухаючись на ділянці вулиці біля будинку № 12 А, в порушення вимог 2.3 «б», 10.1, та вимог горизонтальної розмітки 1.3., «Правил дорожнього руху України», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, які зобов`язують водія:

п.2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим транспортним засобом у дорозі;

п.10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

горизонтальна розмітка 1.3. Поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху.

проявив злочинну самовпевненість, тобто передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків, легковажно розраховував на їх відвернення, був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації не вжив, був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, виконав маневр розвороту вліво, не переконавшись що це буде небезпечним іц не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, перетнув горизонтальну розмітку 1.3 (подвійну суцільну смугу), здійснив виїзд на зустрічні смуги руху, у результаті чого відбулось зіткнення автомобіля «Mercedes-Benz Е 200» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під його керуванням, із мотоциклом «Kawasaki Eliminator 250», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під кернуванням ОСОБА_7 , що рухався у зустрічному напрямку по другій смузі руху свого напрямку.

У результаті дорожньо-транспортної події ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події.

Допущенні водієм ОСОБА_4 порушення вимог 2.3 «б», 10.1, та вимог горизонтальної розмітки 1.3., «Правил дорожнього руху України», знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді загибелі потерпілого ОСОБА_7 .

Слідчий звертається до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи тим, що під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, органом досудового розслідування встановлені ризики передбачені п.1, п.3, п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 3 роки. Розуміючи тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, останній може переховуватись від суду, що свідчить про наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім цього, підозрюваний до теперішнього часу не надав будь-якої допомоги потерпілим, що дає підстави вважати, що наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих у кримінальному провадженні.

Також, підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі може вчинити інші кримінальні правопорушення, що свідчить про існування ризиків передбачених п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Захисник в судовому засіданні заперечував щодо клопотання сторони обвинувачення, зазначивши, що ризики, на які посилається прокурор не обґрунтовані та не доведенні. ОСОБА_4 має постійне місце проживання, має на утримані 2 неповнолітніх дітей, є пенсіонером МВС, має хронічні захворювання, позитивно характеризується за місцем свого проживання. Просив застосування до його підзахисного більш м`який запобіжний захід.

Підозрюваний підтримав думку свого захисника.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

В п.99 рішення ЄСПЛ у справі «Геращенко проти України» зазначено, що визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні органі державної влади зобов`язані розглянути також альтернативні заходи забезпечення її явки до суду.

Згідно п.32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 02.07.2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, які наявні в матеріалах клопотання.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, враховуючи суспільно-небезпечний характер такого діяння, а також характеризуючи дані підозрюваного, слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Однак, такий ризик є мінімальним, так як підозрюваний не переховувався від органу досудового розслідування, має постійне місце проживання та постійне місце роботи та має на утриманні неповнолітніх дітей.

Разом з тим, посилання сторони обвинувачення на те, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілих в кримінальному провадженні слідчий суддя вважає, не доведеними, так як підозрюваний визнає свою вину та має намір відшкодувати завдану потерпілим шкоду.

Крім того, слідчий суддя зазначає, що органом досудового розслідування не доведено наявності ризику передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 раніше не судимий.

Враховуючи вагомість наявних доказів та обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, особу підозрюваного, те, що підозрюваний має постійне місце проживання, має постійне місце роботи, має на утриманні 2 неповнолітніх дітей, є пенсіонером МВС, має хронічні захворювання, а також те, що підозрюваний має намір відшкодувати завдану шкоду, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування більш м`якого запобіжного заходу з метою забезпечення дотримання підозрюваним належної процесуальної поведінки та запобіганню ризику можливого переховування від органу досудового розслідування та суду.

Так, згідно ч.1, ч.2 ст.182 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбаченого покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, як вбачається з правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.

В свою чергу вказана міра запобіжного заходу в повній мірі відповідатиме загальним засадам кримінального провадження та національному законодавству України, зокрема практиці ЄСПЛ як його частині.

Таким чином, з урахуванням викладеного в сукупності, особи підозрюваного, наявності лише одного, хоча і мінімального ризику у вигляді можливого переховування, слідчий суддя приходить до переконання, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, необхідно застосувати відносно нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та покладенням на нього обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі встановленого, керуючись ст.ст.176-178, 182-184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000462 від 01.07.2022 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, зобов`язавши підозрюваного цілодобово не залишати приміщення домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 01.09.2022 року, включно, в межах строку досудового розслідування.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 01.09.2022 року обов`язки передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, якщо такий є, а також інші документи, що дають право на виїзд з України, носити електронний засіб контролю.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1