Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/758/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" жовтня 2022 р. м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши, в залі суду в м. Олевську у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за № 0000100 від 28.03.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жовтневе, Лугинського району, Житомирської області, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого Бородянським районним судом Київської області за ч.2 ст.286 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До Олевського районного суду Житомирської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України.
Встановлено, що вироком Бородянського районного суду Київської області від 21 січня 2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України та засуджено до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 червня 2017 року ОСОБА_4 умовно-достроково звільнено від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років та призначено додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

26 липня 2017 року ОСОБА_4 відповідно до підписки з особової справи № 2/2017 Олевського районного сектору з питань пробації був ознайомлений з порядком та умовами відбування призначеного судом покарання у вигляді 3-ох років позбавлення права керування транспортними засобами та попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 389 КК України у разі ухилення від відбування покарання.

Однак, ОСОБА_4 , будучи належним чином ознайомленим з порядком відбуття покарання та попередженим про кримінальну відповідальність, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, маючи реальну можливість виконувати покладені на нього обов`язки 15 квітня 2018 року близько 00 години 10 хвилин на автомобільній дорозі Київ- Ковель-Ягодин на 203 кілометрі керував автомобілем ИЖ-21251-010 д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння та був зупинений працівниками Ємільчинського відділення поліції Новоград-Волинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області. В подальшому працівниками Ємільчинського відділення поліції Новоград-Волинського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області відносно ОСОБА_4 складено адміністративний протокол за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

15 травня 2018 року постановою судді Ємільчинського районного суду Житомирської області ОСОБА_5 справа № 277/423/18 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення ч. 1 ст. 130 КУпАП України.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 389 КК України, як умисне ухилення від відбування покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

У судовому засіданні прокурором було надано клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України (у чинній редакції) у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував з приводу задоволення даного клопотання.
Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора з наступних підстав.
Відповідно до ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення:
1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу;
2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу;
3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу;
4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження;
5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру;
6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.
Згідно ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність.
Крім того, ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому ОСОБА_4 вчинено 15.04.2018 року.
Тому, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 389 КК України (у редакції станом на момент вчинення 15.04.2018 року), у якому обвинувачується ОСОБА_4 , згідно ст. 12 КК України (у редакції станом на момент вчинення) є злочином невеликої тяжкості, за який передбачене основне покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеження волі на той самий строк.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 389 КК України (у чинній редакції), згідно ст. 12 (у чинній редакції), на момент розгляду справи у суді є кримінальним проступком, за який передбачено покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеження волі на той самий строк.
Оскільки порівняльний аналіз положень ст.ст. 12, 49, ч.1 ст. 389 КК України свідчить про те, що чинна редакція Закону на момент розгляду справи у судовому засіданні покращує становище обвинуваченого, суд вважає за можливе застосувати правові норми Кримінального Закону в чинній редакції на момент розгляду справи у суді, застосувавши ст.5 КК України та ч. 2 ст.12 КК України, згідно якої кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу у розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Згідно п. 2 ч.1 ст.49 КК України (у чинній редакції) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.
Початком перебігу строку давності є день, коли кримінальне правопорушення було вчинене, тобто, згідно обвинувального акту 15.04.2018 року.
З дня вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення станом на день розгляду справи у суді 11.10.2022 року пройшло більше 4 років, що є підставою для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за п. 2 ч.1 ст.49 КК України (у чинній редакції).
Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).
Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.
Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження у суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.
Суд вважає обвинувачення ОСОБА_4 за ч.1 ст. 389 КК України в чинній редакції фактичним обвинуваченням у скоєнні кримінального проступку на момент розгляду справи судом.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого клопотання з огляду на те, що кримінальне правопорушення, за яким обвинувачується ОСОБА_4 , є кримінальним проступком, та з моменту його скоєння минуло більше трьох років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, у розумінні ст.49 КК України, не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання прокурора про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак слід задовольнити клопотання прокурора та звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч.1 ст.49 КК України, закривши відносно ОСОБА_4 кримінальне провадження за ч. 1 ст. 389 КК України (в чинній редакції).
Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.
Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприйнятним.
В результаті скоєння кримінального правопорушення шкода не заподіяна. Витрати на проведення експертиз відсутні.
У відповідності до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

На підставі ст.12, п. 2 ч.1 ст.49, ч.1 ст. 389 КК України, п.1 ч.2 ст.284, ст.ст. 285, 286, 288, 314, 372 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора про закриття кримінального провадження і звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 389 КК України (у чинній редакції) у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 389 КК України (у чинній редакції) на підставі п. 2 ч. 1 ст.49 КК України (у чинній редакції), у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000100 від 28.03.2019 року, - закрити.
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1