Центральний районний суд м. Миколаєва
справа № 490/1658/22-к
провадження № 1-кс/490/1345/2022
УХВАЛА

18 травня 2022 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ УСБУ в Миколаївській області ОСОБА_4 погоджене з прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кейн, Республіки Естонія, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, працюючого заступником начальника відділу з питань запобігання та виявлення корупції Головного управління ДПС у Миколаївській області, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114 - 2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Центрального районного суду м. Миколаїва надійшло клопотання слідчого СВ УСБУ в Миколаївській області ОСОБА_4 погоджене з прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий вказав, що слідчим відділом Управління СБ України в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000097, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.04.2022 року за ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 114-2 КК України.
24 лютого 2022 року президент Російської Федерації (далі - РФ) ОСОБА_7 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п.п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію України.

Так, 24 лютого 2022 року о 5 годині Президентом Російської Федерації ОСОБА_8 оголошено рішення розпочати військову операцію в Україні, у зв`язку з чим на виконання вищевказаного наказу, під безпосереднім керівництвом та контролем представників влади РФ, її Збройних Сил, спецслужб та інших осіб, військовослужбовці Збройних Сил Російської Федерації, шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України Київської, Чернігівської, Сумської, Харківської, Луганської, Донецької та інших областей, в тому числі вийшовши за межі адміністративних кордонів Херсонської, Миколаївської, Запорізької областей, та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, а також окупували частин вказаної території України, чим змінили межі її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що частково продовжується по теперішній час та призводить до загибелі людей та інших тяжких наслідків.

24 лютого 2022 року указом Президента України Володимира Зеленського №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України на 30 діб та який 20.03.2022 Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №2119-IX (реєстр. №7168) затверджено Указ Президента України № 133/2022 продовжено на 30 діб до 25.04.2022. Законом України № 2212-ІХ від 21.04.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України № 259/2022 та продовжено строк дії воєнного стану в Україні строком на 30 діб.

Рішенням Верховної ради України відповідно до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН 3314 «Визначення агресії» від 14 грудня 1974 року Російська Федерація визнана державою-агресором, яка здійснює збройну агресію проти України, розв`язала і веде повномасштабну агресивну війну проти України та Українського народу з порушенням норм міжнародного права, вчиняючи злочини проти людства.

Як встановлено, планування, фінансування та реалізація Російською Федерацією агресивної війни та агресивних воєнних дій проти України, проведення розвідувальної та підривної діяльності на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, організовується, спрямовується, здійснюється силами, насамперед, ЗС РФ, Головного розвідувального управління Генерального штабу Збройних Сил Російської Федерації, Федеральної служби безпеки Російської Федерації, найманців, а також осіб, залучених до співробітництва на конфіденційній (негласній) основі, у тому числі громадян України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи проросійсько налаштованою особою, підтримуючим ведення агресивної війни збройних сил РФ на територію Україну, у невстановлений в ході досудового розслідування час, за допомогою власного мобільного телефону «Redmi Note 9 BVV», модель № M2003J15SG, серійний номер НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , в якому встановлена сім-картка мобільного оператора з номером - НОМЕР_4 , та використовуючи мобільний додаток «Telegram» з ідентифікатором: « ОСОБА_9 », обліковий запис - « ОСОБА_10 », зареєстрований за номером « НОМЕР_4 » вступив до телеграм-каналів « ІНФОРМАЦІЯ_2 », « ІНФОРМАЦІЯ_3 », « ОСОБА_11 », « ОСОБА_12 », « ІНФОРМАЦІЯ_4 », « ІНФОРМАЦІЯ_5 », « ІНФОРМАЦІЯ_6 », « ІНФОРМАЦІЯ_7 », « ІНФОРМАЦІЯ_8 », « ІНФОРМАЦІЯ_9 », « ІНФОРМАЦІЯ_10 », « ІНФОРМАЦІЯ_11 », « ІНФОРМАЦІЯ_12 », « ІНФОРМАЦІЯ_13 », які в свою чергу займаються збиранням та накопиченням інформації щодо переміщення, руху та розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань для подальшої передачі представникам спеціальних служб РФ.

При цьому, 11.04.2022 року, об 19 год. 47 хв., ОСОБА_5 , будучи учасником телеграм-каналу « ІНФОРМАЦІЯ_13 », діючи умисно, усвідомлюючи настання тяжких наслідків, використовуючи обліковий запис (акаунт) « ОСОБА_10 », зареєстрований з абонентського номеру НОМЕР_4 в програмному забезпеченні для обміну повідомленнями через мережу Інтернет (месенджері) «Telegram», здійснив із зазначеного телеграм-каналу копіювання та надіслав абоненту з обліковим записом (акаунтом) « ОСОБА_13 », та абонентським номером НОМЕР_5 , користувачем якого є ОСОБА_14 , інформацію щодо розташування підрозділів Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань в п`яти конкретних точках (позиціях) Центрального району м. Миколаєва, з зазначенням координат таких позицій.

16.05.2022 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2. ст. 114-2 КК України.

17.05.2022 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю м. Кейн, Харьюського району, Республіка Естонія, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , документованому паспортом громадянина України НОМЕР_6 , РНОКПП НОМЕР_7 , за вищевикладених обставин обґрунтовано повідомлено про підозру у поширенні інформації про розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними на даний час у кримінальному провадженні доказами, а саме:
- протоколом проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем реєстрації та мешкання ОСОБА_5 та за місцем мешкання ОСОБА_14 ;

- протоколом огляду від 16.05.2022 року вилученого під час обшуку мобільного телефону ОСОБА_5 , в якому виявлено відправлені повідомлення з місцем розташування ЗС України у м. Миколаїв;

- протоколом огляду від 17.05.2022 року вилученого під час обшуку мобільного телефону ОСОБА_5 , в якому виявлено зображення (виготовлені за допомогою мобільного телефону) з розташуванням ЗС України в м. Миколаїв, а також листування з іншими особами, яким він зокрема повідомляє про його бажання, щоб південні регіони України в т.ч. Миколаївської області увійшли до складу Російської Федерації;

- протоколом затримання ОСОБА_5 від 16.05.2022 року;

- протоколом від 05.04.2022 року про результати проведення негласного розшукового заходу із зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж № 64/27 від 05.04.2022 року, в якому зокрема зафіксовані спілкування між ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , про що був обізнаний ОСОБА_5 ;

- протоколом проведення негласної слідчої (розшукової) дії, передбаченої ст. 263 КПК України відносно ОСОБА_15 № 64/155 від 07.05.2022 року, в якому зафіксовано спілкування ОСОБА_14 з ОСОБА_15 в т.ч. щодо збору інформації про розташування підрозділів ЗС України в м. Миколаєві, про що відомо ОСОБА_5 , який був присутнім поряд з ОСОБА_14 при цих розмовах;

- протоколом проведення негласної слідчої (розшукової) дії, передбаченої ст. 263 КПК України відносно ОСОБА_14 № 64/162 від 07.05.2022 року, в якому зафіксовано спілкування ОСОБА_14 з ОСОБА_15 в т.ч. щодо збору інформації про розташування підрозділів ЗС України в м. Миколаєві, про що відомо ОСОБА_5 , який був присутнім поряд з ОСОБА_14 при цих розмовах;

- іншими матеріалами в їх сукупності.

Поряд з цим, аналіз матеріалів кримінального провадження, особи підозрюваного, вказує на те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Таким чином, на даний час у органу досудового розслідування, з метою досягнення дієвості цього провадження, виникла необхідність в застосуванні до підозрюваної запобіжного заходу, який, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, а саме у вигляді тримання під вартою, з наступних підстав.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Метою та підставами застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до даного підозрюваного є забезпечення виконання таким підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наступним ризикам.

Так, сторона обвинувачення вважає, що підозрюваний, перебуваючи на волі, зможе:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду (ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України). Зокрема, на даний час вказаний громадянин обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України. Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 114-2 КК України відноситься до категорії тяжкого та за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти років до восьми років. Таким чином, під тяжкістю невідворотного покарання за вчинений злочин, враховуючи прояви бажання ОСОБА_5 переїхати до родичів на тимчасово окуповану територію Херсонської області, підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Також про зазначений ризик свідчить перебування на тимчасово окупованій території ОСОБА_15 , з яким підозрюваний ОСОБА_5 знайомий, що може бути використано для переховування останнього;

- продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється та вчиняти інше кримінальне правопорушення (ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України). Так, підозрюваний, зрозумівши тяжкість та невідворотність покарання за вчинення злочину в України, враховуючи прояви бажань ОСОБА_5 щоб південні регіони України в т.ч. Миколаївської області увійшли до складу Російської Федерації, він може продовжити на власний розсуд вчиняти злочини проти основ національної безпеки України, оскільки військова агресія з боку Російської Федерації на даний час не припинена, збройні сили Російської Федерації продовжують ведення агресивної війни проти Українського народу та нарощування воєнного конфлікту проти України;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України). Зокрема про наявність вказаного ризику свідчить те, що ОСОБА_5 вводив в оману співробітників СБ України щодо своєї непричетності до вчинення злочину. Крім того, про наявність зазначеного ризику свідчать близькі стосунки з іншою підозрюваною у даному кримінальному провадженні ОСОБА_14 , яка з його відома виконувала завдання поставлені ОСОБА_15 . Вказані обставини дають підстави вважати, що подальша процесуальна поведінка підозрюваного ОСОБА_5 може мати негативні наслідки для кримінального провадження.

Оцінюючи в сукупності викладене, варто прийти до висновку, що інші, менш суворі запобіжні заходи, не зможуть запобігти уникненню вищевказаних ризиків з боку підозрюваного, тому відповідно до ст.ст. 183, 194 КПК України, до нього необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор повністю підтримав доводи викладені в клопотанні та просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з можливістю внесення застави в розмірі 744 300 грн.

Підозрюваний в судовому засіданні проти клопотання заперечував, та вказав, що він наглядно знайомий з ОСОБА_15 , оскільки вони є сусідами по гаражу, однак жодних стосунків вони не підтримують. Він підписався на різні телеграм канали, які ведуться з метою російської пропаганди по наказу керівництва, оскільки в його обов`язки входить моніторинг соціальних мереж і саме в цих каналах він мав намір з`ясувати хто з працівників податкової служби веде антидержавну політику та підтримує агресію Російської Федерації. Дані про розташування військ та техніки він передавав ОСОБА_14 , оскільки вона є його цивільною дружиною, лише для того, щоб вона обходила ті місця з метою особистої безпеки.

Захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, вказав, що підозра не обґрунтована, докази зібрані слідчим є недопустимими, а за такого клопотання не підлягає задоволенню.

Слідчий суддя вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження додані до клопотання приходить до наступних висновків.

Згідно з визначеним Європейським судом прав людини поняття, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.11.2016 р. № 5 - 328 кс 16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні в справі Фокс, Кепмбел і Хартлі проти Великої Британії від 30.08.1990 року (п.32), «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів та інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що дана особа могла вчинити злочин.
У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення ґрунтується на доказах, здобутих під час досудового розслідування, зокрема на даних: - з протоколу проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем реєстрації та мешкання ОСОБА_5 та за місцем мешкання ОСОБА_14 ; - з протоколу огляду від 16.05.2022 року вилученого під час обшуку мобільного телефону ОСОБА_5 , в якому виявлено відправлені повідомлення з місцем розташування ЗС України у м. Миколаїв; - з протоколу огляду від 17.05.2022 року вилученого під час обшуку мобільного телефону ОСОБА_5 , в якому виявлено зображення (виготовлені за допомогою мобільного телефону) з розташуванням ЗС України в м. Миколаїв, а також листування з іншими особами, яким він зокрема повідомляє про його бажання, щоб південні регіони України в т.ч. Миколаївської області увійшли до складу Російської Федерації; - з протоколу від 05.04.2022 року про результати проведення негласного розшукового заходу із зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж № 64/27 від 05.04.2022 року, в якому зокрема зафіксовані спілкування між ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , про що був обізнаний ОСОБА_5 ; - з протоколу проведення негласної слідчої (розшукової) дії, передбаченої ст. 263 КПК України відносно ОСОБА_15 № 64/155 від 07.05.2022 року, в якому зафіксовано спілкування ОСОБА_14 з ОСОБА_15 в т.ч. щодо збору інформації про розташування підрозділів ЗС України в м. Миколаєві, про що відомо ОСОБА_5 , який був присутнім поряд з ОСОБА_14 при цих розмовах; - з протоколу проведення негласної слідчої (розшукової) дії, передбаченої ст. 263 КПК України відносно ОСОБА_14 № 64/162 від 07.05.2022 року, в якому зафіксовано спілкування ОСОБА_14 з ОСОБА_15 в т.ч. щодо збору інформації про розташування підрозділів ЗС України в м. Миколаєві, про що відомо ОСОБА_5 , який був присутнім поряд з ОСОБА_14 при цих розмовах та з інших матеріалів кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" зазначив, що факти які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
За такого, слідчий суддя, приходить до висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 по кримінальному провадженню № 0000097 від 05.04.2022 року у скоєнні кримінального правопорушення, передбачениго ч. 2 ст. 114-2 КК України.
В поданому клопотанні слідчий зазначив як ризики за для запобігання яких необхідне застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою те, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється та вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
На їх наявність вказує те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Досудове розслідування знаходиться фактично на початку і ще не зібрані всі речові докази, не проведені необхідні слідчі-розшукові дії, не встановлені всі причетні особи. Свідки по справі та інші підозрювані входять в коло його спілкування.
Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, доведено існування зазначених вище ризиків, що передбачені ст. 177 КПК України.

У той же час, таким ризикам не зможуть запобігти інші передбачені ст. 176 КПК України, запобіжні заходи, крім тримання під вартою, а саме:
- особисте зобов`язання, оскільки, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, будучі заступником начальника відділу з питань запобігання та виявлення корупції Головного управління ДПС у Миколаївській області діяв в супереч законодавству України, не має міцних соціальних зв`язків, тому він не може заслуговувати на довіру суду;
- особиста порука, оскільки, відсутні дані щодо осіб, які заслуговують на довіру та які можуть поручитись за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків;
- домашній арешт, оскільки ОСОБА_5 , знаходячись за місцем мешкання отримає можливість вільного використання засобів зв`язку (мобільний телефон, інтернет, тощо), які зможе використати для впливу на свідків у кримінальному провадженні, також для продовження своєї злочинної діяльності, крім того має родинні зв`язки з особами, що знаходяться на тимчасово окупованій території тож перебування на домашньому арешті не зможе запобігти ризикам у даному кримінальному провадженні;
- застава, в розмірах передбачених ст. 182 КПК України, оскільки враховуючи соціальну небезпеку вчинених дій, та особу підозрюваного даний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Метою та підставами застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до даного підозрюваного є забезпечення виконання таким підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання доведеним в ході судового розгляду ризикам.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі « Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суду з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, доведено недостатність для запобігання вказаним ризикам застосування до підозрюваного більш м`яких ніж тримання під вартою запобіжних заходів, а це у свою чергу, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми, що є підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Під час розгляду вказаного клопотання, слідчий суддя прийшов до висновку, що застава, передбачена в розмірах ст. 182 КПК України, не зможе забезпечити підозрюваним ОСОБА_5 виконання обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Частина 4 ст. 182 КПК України, вказує, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Враховуючи те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчинення тяжкого кримінального правопорушення, яке посягає на територіальну цілісність та Державний суверінітет України, то слідчий суддя приходить до висновку, що застава в розмірі 450 000 (чотириста п`ятдесят тисяч) гривень зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 , обов`язків, передбачених цим Кодексом.
На підставі вище викладеного та керуючись ст. ст. 182, 183, 193, 194, 196, 197, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ УСБУ в Миколаївській області ОСОБА_4 погоджене з прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати на строк до 14.07.2022 року включно до підозрюваного, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Визначити розмір застави у 450 000 (чотириста п`ятдесят тисяч) гривень, за умови внесення якої на призначений для цього депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 слід негайно звільнити з - під варти.
У разі внесення вказаної застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , на строк до 14.07.2022р. включно наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду (в залежності від стадії кримінального провадження);
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд (в залежності від стадії кримінального провадження) про зміну місця свого проживання;
- носити електронний засіб контролю.
У разі порушення підозрюваним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вказаних обов`язків, а також його процесуальних обов`язків підозрюваного з явки за першою вимогою слідчого, прокурора чи суду, або не повідомлення ним про зміну місця свого проживання слідчому, прокурору чи суду, внесену заставу, ким би її не було внесено, буде звернуто у дохід держави, та вирішено питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.
На ухвалу протягом п`яти днів з моменту її оголошення до Миколаївського апеляційного суду може бути подано апеляцію, подача якої не зупиняє дії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1