Справа № 601/436/20
Провадження №1-кп/601/96/2022
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2022 року Кременецький районний суд Тернопільської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

провівши у відкритому судовому засіданні в суді м. Кременець підготовче судове засідання призначене 03 березня 2022 року по кримінальному провадженню № 0000375 від 19 грудня 2019 року, що надійшло із обвинувальним актом по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:
В провадженні Кременецького районного суду Тернопільської області знаходиться вищезазначене кримінальне провадження.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 органами досудового слідства кваліфіковані за ст. 118 КК України, як умисне вбивство, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони.
В судове засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки в обвинувальному акті (сформульованому обвинуваченні) не вказано конкретних відомостей про поведінку потерпілого ОСОБА_6 , на підставі яких можна було би зробити висновок про ступінь суспільно-небезпечного посягання, від якого оборонявся обвинувачений, інтенсивність і характер такого посягання та інші конкретні обставини, які мають вирішальне значения для кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 118 КК України та відмежування цього кримінального правопорушення від інших злочинів проти життя і здоров`я особи. Неповнота і неконкретність обвинувачення порушують право обвинуваченого на захист і позбавляють суд першої інстанції можливість проводити судовий розгляд на підставі конкретного обвинувачення і такі недоліки повинні бути усунуті, після повернення судом обвинувального акту. Такий недолік обвинувального акт як неконкретність обвинувачення виключає можливість прийняття матеріалів кримінальної провадження до судового розгляду. За таких обставин даний обвинувальний акт із вказаним недоліками слід повернути прокурору.

Не погоджуючись з клопотанням прокурор просить призначити кримінальне провадження до судового розгляду, вважає, що підстав для повернення обвинувального акту немає. Посилання захисту про те, що обвинувальний акт не містить чіткого (конкретного) викладення всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, які згідно положень ст.91 КПК України та з огляду на правову кваліфікацію дій обвинуваченого, зазначені в обвинувальному акті, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні у судовому засіданні, а під час підготовчого засідання не можуть бути досліджені, перевірені та оцінені судом. В підготовчому судовому засіданні не встановлюються фактичні обставини справи. Це є предметом судового розгляду. Власне висунення публічного обвинувачення здійснюється в умовах змагальності у судовому розгляді, коли прокурор оголошує короткий виклад або повний текст обвинувального акта, а суд роз`яснює суть обвинувачення і з`ясовує у обвинуваченого, чи зрозуміле воно йому. Прокурор вважає, що наведені в обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою. З огляду на це конкретність викладення фактичних обставин у даному провадженні, а отже, і обвинувачення не повинно викликати сумнівів. І При цьому, міркування сторони захисту про порушення права обвинуваченого на захист внаслідок нечіткого та неконкретного, викладення фактичних обставин кримінальних правопорушень, формулювання обвинувачення та юридичної кваліфікації інкримінованих обвинуваченому дій не грунтуються на чинному кримінальному процесуальному законі та загально визнаній судовій практиці, оскільки всі вказані елементи, які пред`являє до змісту обвинувального акту ст.291 КПК України, в цьому акті зазначені. Зазначає, що даним клопотанням адвокат фактично погіршує становище обвинуваченого, оскільки ст. 118 КК України за тяжкістю є найлегша в частині санкції зі статей 115-120 КК України.
Потерпіла в судове засідання не з`явилась, хоча про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. В ході підготовчого судового засідання потерпіла повідомила на телефон прокурора, що бажає приймати участь в судовому засіданні після призначення справи до судового розгляду.
Вислухавши думки учасників справи, перевіривши обвинувальний акт, суд вважає, що клопотання захисника ОСОБА_5 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 23 листопада 2021 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України і призначено йому покарання за цією статтею у вигляді позбавлення на строк 1 рік.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 16 лютого 2022 року вказаний вирок скасовано та призначено новий судовий розгляд.

Відповідно до частини 4 статті 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 КПК України.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України в підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Керуючись вказаною нормою, прокурор усі фактичні обставини, які вважав установленими, навів у обвинувальному акті стосовно ОСОБА_3 ..
Суд зазначає, що з огляду на вимоги ст. 291 КПК України, поряд з іншим, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті та формулювання обвинувачення.
Конкретності змісту обвинувачення стосується рішення Європейського суду у справі «Mattoccia v. Italy» від 25 липня 2000 року, що відображає послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про пріоритетність неформального розуміння поняття «обвинувачення» національними судами.
При цьому Верховний Суд України звертав увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.
На думку суду, конкретність викладення фактичних обставин у даному кримінальному провадженні викликає сумніви. Вимоги закону щодо викладу фактичних обставин кримінального провадження не дотримано у повній мірі.
Обставини, які відповідно до ч.1 ст. 91 КПК підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) викладено нечітко і неконкретно.
В порушення вищезазначених вимог закону в обвинувальному акті при викладі фактичних обставин за ст. 118 КК України не повно зазначені викладені обставини події: у обвинувальному акті не вказано конкретних відомостей про поведінку потерпілого ОСОБА_8 , на підставі яких можна було би зробити висновок про ступінь суспільно-небезпечного посягання, від якого оборонявся обвинувачений, інтенсивність і характер такого посягання та інші конкретні обставини, які мають вирішальне значення для кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 118 КК України та відмежування цього кримінального правопорушення від інших злочинів проти життя і здоров`я особи.

Враховуючи викладене, судом встановлено, що в обвинувальному акті не описана об`єктивна сторона злочину, що свідчить про неконкретне обвинувачення, у зв`язку з чим порушено право обвинуваченого на захист, що унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення і, безперечно, порушують право обвинуваченого на захист, яке гарантується кожній особі за приписами п. «с» ч. 3 ст. 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», положення якої імплементовані у ст. 20 КПК України.

З огляду на таке, суд дійшов висновку, що складаючи і затверджуючи обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 прокурор не дотримався вимог, визначених п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, що не дає можливість здійснити належний розгляд кримінального провадження, а тому обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.
Керуючись п.3 ч.3 ст. 314, 392, 393, 395 КПК України, суд,-

постановив:
Повернути прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000375 від 19 грудня 2019 року по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України, з підстав його не відповідності п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд Тернопільської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений та оголошений 12 серпня 2022 року о 09 год. 40 хв

Головуючий: