Дата документу 26.09.2022
Справа № 336/1656/22
Провадження № 1-кп/334/526/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2022 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, українця, громадянина України, маючого середню освіту, одруженого, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

21.01.1988 року Шевченківським р/с м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 140 КК України 1960 р. до 2 років позбавлення волі;

23.01.1996 року Біляєвським р/с Одеської області за ч. 1 ст. 193-1, ч. 1 ст. 194, ч. 2 ст. 215 КК України 1960 р. до 5 років позбавлення волі та позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки;

24.01.2003 року Шевченківським р/с м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 187 КК України до 3 років позбавлення волі;

19.02.2007 року Шевченківським р/с м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 307 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування порання звільнений з випробним терміном 3 роки;

19.05.2008 року Шевченківським р/с м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 309 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України від відбування порання звільнений з випробним терміном 3 роки

25.02.2010 року Хортицьким р/с м. Запоріжжя за ч. З ст. 187 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Шевченківського р/с м. Запоріжжя від 19.05.2008 та визначено остаточне порання у вигляді 8 років позбавлення волі,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

11 жовтня 2021 року, приблизно о 13 годині 55 хвилин, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не маючи посвідчення водія відповідної категорії, керуючи автомобілем «АUDI А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вулиці Чарівної зі сторони вулиці Бочарова в напрямку вулиці Цитрусової в місті Запоріжжі. При цьому ОСОБА_6 ігнорував вимоги співробітників поліції про зупинку керованого автомобіля, не реагував на переслідування екіпажем службового автомобіля поліції з увімкненими проблисковими маячками і сиреною та вимогами зупинитися, намагався втекти шляхом грубих порушень діючих Правил дорожнього руху України, тобто всіляко вчиняв дії, внаслідок яких може бути пошкоджено автомобільні дороги та їх складові, а також завдано шкоди користувачам.

В цей час, у зустрічному ОСОБА_6 напрямку, по проїзній частині вулиці Чарівної, керуючи автомобілем «NISSAN ТЕANА», реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснювала рух водій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час руху, водій ОСОБА_7 зупинила керований транспортний засіб, так як попереду попутний невстановлений автомобіль почав гальмувати.

В районі будинку 56 по вулиці Чарівній в місті Запоріжжі, ОСОБА_6 , рухаючись з перевищенням максимально дозволеної швидкості руху на вказаній ділянці дороги, маючи об`єктивну можливість виявити автомобіль «NISSAN TEANA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що стояв на зустрічній для нього смузі руху, а також службовий автомобіль співробітників поліції з увімкненими проблисковими маячками синього і червоного кольору та сиреною, який його переслідував, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, змінив напрямок руху вліво, виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого допустив зіткнення передньої лівої частини автомобіля «АUDІ А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 з передньою лівою частиною автомобіля «NISSAN TEANA», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Своїми діями водій ОСОБА_6 порушив вимоги пп. 3.2, 10.1, 11.3, 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, відповідно до яких:

3.2: «У разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу (і супроводжуваних ним транспортних засобів).

На транспортних засобах, які рухаються в супроводжуваній колоні, повинне бути ввімкнено ближнє світло фар.

Якщо на такому транспортному засобі увімкнено проблискові маячки синього і червоного або лише червоного кольору, водії інших транспортних засобів зобов`язані зупинитися біля правого краю проїзної частини (на правому узбіччі). На дорозі з розділювальною смугою цю вимогу зобов`язані виконати водії транспортних засобів, що рухаються в попутному напрямку»;

10.1: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

11.3: «На дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу»;

12.4: «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.»;

12.9: «Водієві забороняється

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7. на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил».

Порушення водієм ОСОБА_6 вимог пп. 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху України, згідно висновку інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» №СЕ-19/108-22/1773-ІТ від 08.02.2022, знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля «NISSAN TEANA» «NISSAN TEANA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження.

Згідно висновку судової медичної експертизи №2275п від 24.01.2022 ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді:

«Посттравматична нейропатія променевого нерва зліва з помірним порушенням функції руху (за даними представленої медичної документації, дослідження по нерву від 30.11.2021 та висновку лікаря невролога консультанта КУ «ЗОБ СМЕ» ЗОР) у ОСОБА_7 кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості за ознакою стійкої втрати працездатності менш ніж на третину.

Струс головного мозку (за даними представленої медичної документації) у ОСОБА_7 кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Садно в ділянці лівого передпліччя, синець в ділянці лівого передпліччя у ОСОБА_7 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Дані ушкодження утворилися від дії тупих предметів і могли виникнути в умовах дорожньо-транспортної пригоди».

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_6 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, пояснив суду, що у вказаний день у вказаному місці він керував автомобілем «Audi», що належить його матері. Під час руху по вул. Чарівній у м. Запоріжжя його почали переслідувати працівники поліції, які увімкнули проблискові маячки. Він різко загальмував і автомобіль під його керуванням занесло, внаслідок чого відбулося зіткнення з транспортним засобом потерпілої. Вказує на те, що він пропонував допомогу потерпілій у ремонті, проте остання відмовилася. Вину у пред`явленому обвинуваченні визнає повністю. Щодо позовних вимог, то він вважає їх завищеними та необґрунтованими, через що просив відмовити у задоволенні позову.

Отримавши показання обвинуваченого, що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, з`ясувавши правильність розуміння всіма учасниками судового засідання змісту цих обставин та відсутності їх оспорювань, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши правові наслідки застосування положень ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, які визнаються усіма учасниками судового провадження.

Своїми діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, що кваліфікується за ознаками, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

ОСОБА_6 раніше судимий, на обліку нарколога чи психіатра не перебуває.

При призначенні міри покарання ОСОБА_6 обтяжуючих обставин не встановлено.

Пом`якшуючою покарання обставиною відносно ОСОБА_6 є визнання вини та щире каяття.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд враховує, що підсудним скоєно необережне кримінальне правопорушення, той факт, що він є судимим, офіційно непрацевлаштований, немає на утриманні неповнолітніх дітей, враховує обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, та виходить з того, що призначене покарання, має бути необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів.

З урахуванням предмета посягання, характеру діяння, способу, місця та часу скоєння злочину, форми, виду і ступеня провини, мотивів і мети злочину, обставин, що характеризують поведінку винного до скоєння злочину, обставин, безпосередньо пов`язаних із вчиненням злочину, що характеризують поведінку винного після вчинення злочину, а також індивідуальних особливостей особистості: стать, вік, стан здоров`я, сімейний стан, спосіб життя, - суд приходить до висновку про можливість призначення покарання, у вигляді обмеження волі ближче до мінімальних меж санкції відповідної статті КК України із застосуванням додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Враховуючи тяжкість злочину, особу винного, його ставлення до вчиненого, думку потерпілої сторони та інші обставини справи, суд дійшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, на підставі ст. 75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Потерпілою заявлено позов про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок злочину.

Позов обґрунтований тим, що після дорожньо-транспортної пригоди потерпіла перебувала на стаціонарному лікуванні. Внаслідок неправомірних дій обвинуваченого потерпілій також було завдано моральної шкоди, яку вона оцінила в розмірі 100000 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 127 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно із ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентоване ст. 129 КПК України.

Як встановлено ч. 1 та ч. 3 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому; у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини.

Оскільки суд дійшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, то відповідно до вимог ст.ст. 1167, 1168 ЦК України він і повинен відшкодувати шкоду, заподіяну внаслідок кримінального правопорушкення.

Щодо визначення розмірів відшкодування, то суд виходить з наступного.

Вирішуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з характеру дій винного та ступеню наслідків, характеру моральних хвилювань та порушення життєвих зв`язків потерпілого, що відчуває моральні страждання, дотримуючись принципу розумності та справедливості, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню та стягненню з обвинуваченого в якості компенсації моральної шкоди на користь потерпілого суми в 50000 гривень.

Суд також вважає можливим стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого витрати на правову допомогу в сумі 6000 грн. пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-370, 373-374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

ОСОБА_6 призначити покарання за ч. 1 ст. 286 КК України у вигляді 1 року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_6 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.

Частково задовольнити позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 50000 грн. та судові витрати в розмірі 6000 грн.

В іншій частині вимог відмовити.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

На вирок може бути подана апеляція до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошенням.

Суддя ОСОБА_1