Справа №295/9660/22
УХВАЛА
Іменем України
30.09.2022 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні
клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
подане слідчим СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,
у кримінальному провадженні за №0001996 від 28.09.2022,
стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Житомир, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; має на утриманні малолітню дитину 2009 р.н., раніше неодноразово судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідчий звернувся з клопотанням, в якому просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном 60 днів.
Як зазначено у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що 27.09.2022, приблизно о 16 год 06 хв, ОСОБА_5 перебував в приміщенні пекарні «Ваш лаваш», що за адресою: м. Житомир, вул. Івана Кочерги, 5, де на стільниці помітив під`єднаний до зарядного пристрою мобільний телефон, що належить раніше не знайомій ОСОБА_7 .
В цей день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, а саме мобільного телефону, що належить ОСОБА_7 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне повторне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими, підійшов до стільниці вищевказаної пекарні та шляхом вільного доступу таємно викрав чуже майно, а саме, мобільний телефон марки «Samsung Electronic» моделі «SM-A715FZBUSEK», в корпусі синього кольору вартістю 10 497 грн, який належить ОСОБА_7 , та заховавши його під куртку чорного кольору, яку тримав у руках, покинув приміщення магазину.
В подальшому, ОСОБА_5 , утримуючи викрадене майно при собі, місце вчинення кримінального правопорушення залишив, чим спричинив ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 10 497 грн.
Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, вчиненого в умовах воєнного стану, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення орган досудового розслідування підтверджує зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 ; протоколом огляду місця події від 27.09.2022 за адресою: м. Житомир, вул. Івана Кочерги, 5; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом огляду предметів (записів з камер відеоспостереження пекарні «Ваш лаваш», що за адресою: м. Житомир, вул. Івана Кочерги, 5) від 28.09.2022; протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 від 29.09.2022; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 28.09.2022.
В обґрунтування клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 сторона обвинувачення вказує про наявність ризиків вчинення підозрюваним дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Вказані ризики сторона обвинувачення обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 шість разів притягувався до кримінальної відповідальності з постановленням обвинувального вироку суду, також десять обвинувальних актів відносно нього скеровано до суду про вчинення умисних корисливих злочинів.
Крім того, в рамках кримінального провадження №0000590 від 09.04.2022 ОСОБА_5 слідчим суддею Богунського районного суду м.Житомира було обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Однак, згідно обвинувального акту, який в подальшому було скеровано до Богунського районного суду м. Житомира, встановлено, що після обрання останньому вищевказаного запобіжного засобу, порушуючи вимоги, встановлені ухвалою суду, він надалі вчиняв кримінальні правопорушення.
Також слідчий вказує, що в рамках кримінального провадження, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0001522 від 12.08.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, в якому ОСОБА_5 являється підозрюваним, до Богунського районного суду м. Житомира було подано клопотання про обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Однак, ОСОБА_5 , будучи належним чином проінформованим про дату та час призначених судових засідань, на розгляд клопотання не з`являвся, інформуючи, в подальшому про те, що перебуває на лікарняному. На думку слідчого, зазначене, дає підстави вважати, що ОСОБА_5 умисно ухиляється від своєї відповідальності, органу досудового розслідування та суду.
За наведених обставин у сукупності, у тому числі, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину в період непогашеної судимості, сторона обвинувачення припускає, що ОСОБА_5 усвідомлює, що у разі доведення його винуватості в суді та постановлення обвинувального вироку суду останньому може загрожувати покарання у вигляді позбавлення волі. У свою чергу усвідомлення можливого призначення покарання у вигляді позбавлення волі свідчить, що ОСОБА_5 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вчиняти спроби переховування від органу досудового розслідування та/або суду, оскільки за місцем своєї реєстрації останній не проживає, та в межах м. Житомира немає визначеного постійного місця проживання.
Окрім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих умисних злочинів. Незважаючи на вищевикладене, ОСОБА_5 вчинив нове кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів.
Характер та послідовність вчинення кримінальних правопорушень, інкримінованих ОСОБА_5 у поєднанні з попередніми притягненнями до кримінальної відповідальності за вчинення умисних нетяжких злочинів проти власності, може свідчити про те, що вчинення кримінальних правопорушень корисливого характеру є способом отримання доходів для прожиття підозрюваного.
За віком ОСОБА_5 не є особою похилого віку та за станом здоров`я не потребує стаціонарного лікування, не навчається, не працює, забезпечує свої соціально-побутові потреби за рахунок вчинення корисливих умисних злочинів.
Враховуючи викладені вище обставини, сторона обвинувачення вважає, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків, а тому просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
30.09.2022 до суду надійшло заперечення захисника ОСОБА_6 , у якому вона вказала, що підозрюваний має постійне місце проживання. Захисник вважає за доцільне застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби. Зауважує, що тяжкість покарання, яке передбачене за вчинення інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, не може бути безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримала клопотання та просили його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.
Підозрюваний в судовому засіданні вказав, що вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнає. Проти клопотання прокурора заперечив та просив застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Пояснив, що надав слідчому документи, які підтверджують поважність причин неявки у судові засідання в інших кримінальних провадженнях.
Захисник в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала, просила застосувати домашній арешт, однак заставу не визначати, оскільки фінансовий стан підозрюваного не дозволить її сплатити. Вказала, що ризик переховування ОСОБА_5 від органу досудового розслідування є необґрунтованим, оскільки у розшук останній не оголошувався, запобіжні заходи щодо нього у інших кримінальних провадженнях не продовжувалися.
Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Встановлено, що у провадженні СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0001996 від 28.09.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.
В ході досудового розслідування ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, яке 29.09.2022 вручено підозрюваному та його захиснику під підпис.
Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Частиною 2 ст.177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до приписів ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
При цьому, згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
У відповідності до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Окрім того, згідно з ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а відтак слідчий суддя приймає до уваги, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).
Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що надані слідчим та прокурором докази у їх сукупності переконали б неупередженого спостерігача, що ОСОБА_5 , можливо, вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, що наразі підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
При цьому, при оцінці існуючих ризиків, на які покликались слідчий та прокурор, суд враховує також, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення в сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, щого його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
З клопотання та доданих до нього матеріалів слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Згідно з ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст.5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).
Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).
З урахуванням викладеного, слідчий суддя зауважує, що на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя не надає оцінку зібраним доказам на предмет їх належності, допустимості і достатності, а лише оцінює наявність достатніх підстав вважати, що підозрюваний може бути причетний до вчинення того чи іншого кримінального правопорушення. Тому, дослідивши матеріали клопотання, беручи до уваги ранню стадію досудового розслідування, слідчий суддя вважає, що зібрані наразі докази, надані слідчим та прокурором до клопотання, у їх сукупності переконали б неупередженого спостерігача, що ОСОБА_5 , можливо, вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України, що підтверджується, зокрема: даними протоколу прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 ; протоколу огляду місця події від 27.09.2022 за адресою: м. Житомир, вул. Івана Кочерги, 5; протоколу допиту потерпілої ОСОБА_7 ; протоколу допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколу допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколу огляду предметів (записів з камер відеоспостереження пекарні « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: АДРЕСА_2 ) від 28.09.2022; протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 28.09.2022.
Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.
На переконання слідчого судді, слідчим доведено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені у п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
Зокрема, з огляду на суворість передбаченого покарання за інкриміноване кримінальне правопорушення, відсутність стійких соціальних зв`язків, офіційного працевлаштування, ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду вбачається слідчому судді обґрунтованим.
Наявність вказаного ризику підтверджується також тим, що ухвалами Корольовського районного суду м. Житомира від 22.04.2022 та від 09.06.2022, які постановлені у справі №296/690/22 з розгляду кримінального провадження №0002832, постановлено доставити обвинуваченого ОСОБА_5 до суду приводом, у зв`язку з його неявкою у судове засідання, отже посилання слідчого на наявність зазначеного ризику підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання. При цьому, посилання підозрюваного на виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 16.09.2022, від 22.09.2022 та від 22.02.2022, жодним чином не підтверджують наявність поважних причин неявки в судові засідання 22.04.2022 та 09.06.2022, що стало підставою для постановлення Корольовським районним судом м.Житомира відповідних ухвал про привід ОСОБА_5 в засідання.
Доводи клопотання про наявність ризику вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення також слідчий суддя вважає обґрунтованим, зважаючи на те, що підозрюваний раніше неодноразово судимий, щодо нього у провадженні суду перебуває ряд обвинувальних актів, за якими ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні корисливих злочинів, щодо ОСОБА_5 раніше застосовувались запобіжні заходи, що, однак, не стало перешкодою для скоєння кримінальних правопорушень, у яких підозрюється ОСОБА_5 . Вказане свідчить про схильність ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень.
Таким чином, оцінивши в сукупності додані до клопотання докази, за наведених обставин, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав вважати, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Дані обставини є істотними і такими, що виправдовують тримання підозрюваного під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Оцінивши наведене у клопотанні, слідчий суддя вважає, що встановлені наявні ризики та обставини справи не дають підстав для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а тому подане клопотання про застосування запобіжного заходу підлягає задоволенню в повному обсязі.
З огляду на те, що за твердженням захисника, матеріальний стан підозрюваного не дозволяє йому внести заставу, альтернативний запобіжний захід у вигляді застави слідчим суддею не застосовується.
Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 376, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-
у х в а л и в :
Клопотання задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25.11.2022 включно, без визначення застави.
Строк дії ухвали до 25.11.2022 включно.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Оголошення повного тексту ухвали о 16-30 год 06.10.2022.

Слідчий суддя ОСОБА_1