Справа № 173/1030/22
Номер провадження1-кп/173/168/2022
07 жовтня 2022 року м. Верхньодніпровськ
Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 протягом 2021 року, точний час та дату в ході досудового розслідування не встановлено, на території свого подвір`я буд. АДРЕСА_1 , виростив три кущі рослини породи «конопель», після чого умисно, без мети подальшого збуту, зірвав і тим самим незаконно придбав вищевказані кущі рослини породи «конопель», які цього ж дня переніс на горище будинку за місцем свого постійного мешкання, розташованого за вищевказаною адресою, де висушив їх. Далі ОСОБА_4 шляхом перетирання, за допомогою фізичної сили своїх рук, подрібнив висушене листя рослини породи «конопель», тим самим незаконно, без передбаченого на те законом дозволу, виготовив наркотичний засіб, частину якого помістив у металевий сосуд (вагани), які залишив на горищі жилого будинку, частину помістив до паперових згортків, які залишив у приміщенні літньої кухні та у господарському приміщенні, тим самим незаконно, без передбаченого на те законом дозволу, зберігав наркотичний засіб для власного вживання, без мети збуту до 11:24 год. 04.06.2022 року, коли вищевказаний наркотичний засіб було виявлено та вилучено працівниками поліції ВП № 3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області під час проведення огляду його місця мешкання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
-на горищі будинку вилучено сухі частини рослини (листя та стебла) зеленого кольору у висушеному стані, які було поміщено до мішку білого кольору, який закріплений біркою Е21722781, загальною масою 377,077 г. є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг якого заборонено, маса канабісу в перерахунку на суху речовину становить 339,686г. Стебла масою 287,058г. до наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів не відносяться;
-у приміщенні літньої кухні було вилучено суху подрібнену речовину зеленого кольору зі специфічним запахом в перемішку з насінням зеленого кольору круглої форми, яку було поміщено до спец. пакету КІV7100302, загальною масою 3272,044г. є сумішшю речовин, яка відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, масою 592,171г. та насіння масою 2679,873г., яке до наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів не відноситься. Речовина загальною масою 3272,044г. є сумішшю канабісу, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, масою 592,171г. та насіння масою 2679,873 г., яке до наркотичних засобів, психотропних речовин не відноситься. Масою канабісу в перерахунку на висушену речовину становить 521,835г.;
-у приміщенні літньої кухні було вилучено вісім паперових згортків з сухою подрібненою речовиною зеленого кольору зі специфічним запахом, які було запаковано до спец пакету КІV2131183 загальними масами 4,607г., 1,075г., 3,346г., 3,433г., 5,096г., 3,592г., 5,857г., 2,187г. є сумішшю речовини, яка відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, масами 1,249г., 0,298г., 0,542г., 0,299г., 1,458г., 1,041г., 0,722г., 0,745г., та насіння масами 3,358г., 0,777г., 2,804г., 3,134г., 3,638г., 2,551г., 5,135г., 1,442г., яке до наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів не відноситься. Речовини загальними масами 4,607г., 1,075г., 3,346г., 3,433г., 5,096г., 3,592г., 5,857г., 2,187г. є сумішшю канабісу, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, масою 1,249г., 0,298г., 0,542г., 0,299г., 1,458г., 1,041г., 0,722г., 0,745г. та насіння масами 3,358г., 0,777г., 2,804г., 3,134г., 3,638г., 2,551г., 5,135г., 1,442г., яке до наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів не відноситься. Маса канабісу в перерахунках на висушену речовину становить 1,114г., 0,260г., 0,478г., 0,265г., 1,300г., 0,924г., 0,650г., 0,658г.;
-у господарському приміщенні було вилучено речовину рослинного походження зеленого кольору у висушеному та подрібненому стані, яку було поміщено до спец. пакету КІV2131201 масою 52,109г., яка є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено. Маса канабісу в перерахунку на висушену речовину становить 46,575г.
Загальна маса канабісу, в перерахунку на висушену речовину, складає 913,745г., що згідно наказу від 01.08.2000 № 188 Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», відноситься до великих розмірів наркотичних засобів.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту у великих розмірах.
Крім того, ОСОБА_4 приблизно у жовтні місяці 2021 року, точний час та дату в ході досудового розслідування не встановлено, в одній із лісосмуг, розташованій на території с. Пушкарівка Верхньодніпровської ТГ Кам`янського району Дніпропетровської області, виявив та назбирав насіння з дикорослої рослини породи «конопель», які приніс за місцем свого мешкання, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , для подальшої їх висадки у грунт, для вирощування рослин породи «конопель». В кінці квітня 2022 року, точний час та дату в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 перебуваючи за місцем свого постійного мешкання, за вищевказаною адресою, висадив насіння рослини породи «конопель» у теплицю, яка розташована на території його подвір`я, вказаного домоволодіння та особисто його поливав, прополював та доглядав за ростучими рослинами породи «конопель» у загальній кількості 33 рослини до 11:24 год. 04.06.2022 року, коли вищевказані рослини породи «конопель» було виявлено та вилучено працівниками поліції ВП № 3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області під час проведення огляду його місця мешкання, розташованого за адресою АДРЕСА_1 .
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 310 КК України, тобто незаконний посів та вирощування конопель у кількості від десяти до п`ятдесяти рослин особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 КК України.
У ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вказаних вище кримінальних правопорушень визнав у повному обсязі, щиро розкаявся. Не заперечував фактичні обставини справи, викладені вище. Зазначив, що в обвинувальному акті правильно зазначені час, спосіб, місце та інші обставини вчинення ним кримінального правопорушення. Також обвинувачений вказав, що по закінченню досудового розслідування у повному обсязі ознайомлений з матеріалами кримінального провадження і не заперечує докази, зібрані в ході досудового розслідування. Крім того обвинувачений пояснив, що показання надає добровільно.
Враховуючи визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, неоспорення ним фактичних обставин справи, суд за згодою обвинуваченого та інших учасників кримінального провадження, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце спосіб і інші обставини скоєння обвинуваченим кримінальних правопорушень, а також форму вини і спрямованість умислу; мотив кримінальних правопорушень, їх наслідки; обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченого; інші обставини, які характеризують особу обвинувачуваного, визнає їх доказаними в судовому засіданні і вважає за можливе не досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин кримінального провадження, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України обмежившись допитом обвинувачуваного та вивченням даних, які характеризують його особу. Наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено.
Перед встановленням такого порядку дослідження доказів, судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів, в частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин, їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Таким чином, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання за вчинені кримінальні правопорушення, суд враховує наступне.
Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, наявність обставин, що пом`якшують покарання (щире каяття) та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Надаючи оцінку особі обвинуваченого ОСОБА_4 суд зазначає, що він одружений, має на утриманні неповнолітнього сина, працює у ФОП « ОСОБА_5 » на посаді оператора-жаровщика, за місцем мешкання характеризується задовільно, раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, щиро розкаявся.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції, визначеної ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України, із застосуванням положень ст. 70 КК України.
За приписами ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується лише в тому разі, коли для цього наявні умови і підстави, визначені приписами ст. 75 КК України. Підставою для звільнення особи від відбування покарання з випробуванням закон визначає переконання суду, викладене в мотивованому висновку про можливість її виправлення без відбування покарання, яке ґрунтується на оцінці даних про вчинене кримінальне правопорушення, мету й мотиви, тривалість та інтенсивність протиправної поведінки тощо. Істотне значення для вирішення питання про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням мають відомості, що характеризують: особистісні прояви винуватого в основних сферах життєдіяльності; його соціально-демографічні властивості; спосіб життя; соціальні зв`язки; посткримінальну поведінку; наявність джерел правомірного отримання доходів; наскільки його ціннісні орієнтири та поведінка збігаються із загальнопоширеними в суспільстві нормами моралі; соціально-психологічну характеристику винуватого та інше.
Кримінально-правові норми, що визначають загальні засади та правила призначення покарання, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання з реальним його відбуванням або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Зваживши на наведені обставини, суд, з урахуванням положень, зокрема ст. 75 КК України, приймає рішення про можливість чи неможливість звільнити особу від відбування покарання з випробуванням.
Враховуючи характеризуючи обвинуваченого обставини, визнання обвинуваченим своєї вини, його щире каяття, обставини вчинення кримінальних правопорушень, негативне ставлення обвинуваченого до скоєного, усвідомлення обвинуваченим протизаконності своїх дій та спроможність самокритично оцінити їх і не допускати подібного в майбутньому, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття призначеного йому покарання, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Суд вважає, що вищезазначені обставини дійсно можуть бути підставою для застосування інституту звільнення від покарання з випробуванням, бо ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, що також підтверджується його поведінкою після вчинення кримінального правопорушення, його критичним ставленням до скоєного, усвідомлення своєї провини і засудженням своєї протиправної поведінки, яка свідчить про дійсне прагнення стати на шлях виправлення і перевиховання.
На переконання суду, призначена міра покарання надасть можливість обвинуваченому сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчинені ним протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою. Саме таке покарання є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.
Питання щодо речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
Питання про процесуальні витрати у розмірі 5 491, 80 грн., пов`язані з проведенням судових експертиз, суд вирішує у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, згідно яких вказані витрати стягуються з обвинуваченого на користь держави.
Керуючись ст. ст. 349, 368, 374 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовом строком 1 (один) рік, з покладанням обов`язків, передбачених ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирається.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення експертиз в сумі 5 491 (п`ять тисяч чотириста дев`яносто одну) грн. 80 коп.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1