Номер провадження:1-кс/521/2654/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2022 року м. Одеса
Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ ВП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській ОСОБА_3 , погоджене прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000464 від 22.06.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ :
22.06.2022 до відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області надійшла інформація з правоохоронних органів про те, що на території Малиновського району м. Одеса діє група осіб, яка організовує незаконне переправлення осіб через державний кордон України за грошову винагороду. Більш детальна інформація не розголошується в інтересах слідства.
В подальшому відомості за вказаним фактом внесено до ЄРДР за №0000464 від 22.06.2022 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.
Далі, під час розслідування вказаного провадження, 04.08.2022 на підставі ст. 208 КПК України затримано гр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 . В ході затримання було проведено особистий обшук гр. ОСОБА_5 під час якого було виявлено та вилучено: - мобільний телефон марки «Самсунг» Imei 1 НОМЕР_1 , сім картою мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_2 , що вилучено до де сейф пакету НПУ SUD2013968, - банківська картка «Приватбанк» з номером № НОМЕР_3 , банківська картка «Монобанк» з номером № НОМЕР_4 , що вилучено до сейф пакету НПУ SUD 2013969.
Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність-підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК.
Частиною 2 вказаної статті також передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Щодо вказаних речей, що були вилучені під час затримання особи, існує сукупність достатніх підстав вважати, що вони є доказом злочину, тобто містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Крім того, вилучені речі використовувалися правопорушниками для здійснення своєї протиправної діяльності, тобто є засобами та знаряддями злочину.
Крім того, згідно ч. 5 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Відповідно до санкції статті, яка розслідується в рамках вказаного кримінального провадження, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.
Зазначені обставини вказують на те, що існують обгрунтовані ризики подальшого відчуженням майна, яке відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні та може бути в подальшому конфісковано за рішенням суду.
На підставі викладеного, враховуючи, що з метою збереження речових доказів та забезпечення конфіскації майна як виду покарання, виникла необхідність у накладені арешту на майно.
Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, слідчим надано заяву в якій останній підтримав клопотання, та вважав, що є всі законні підстави для задоволення клопотання, з підстав які викладені в ньому, просив проводити розгляд клопотання без його участі.
Вивчивши клопотання та матеріали приложені до нього, врахувавши думку слідчого, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого необхідно задовольнити, оскільки органом досдового слідства доведена необхідність застосування арешту вилученого майна, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ч. 2, 3, 5 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а також на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.
Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ст. 167 КПК України тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо є достатні підстави, що вони, зокрема, використані як засоби вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, а також одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
При вирішені питання про арешт майна слідчий суддя враховує: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та можливого цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Так, у даному випадку, враховуючи обставини злочину, слідчий суддя вважає, що є всі законі підстави вважати, що означені в клопотанні телефони, транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, які мають значення для кримінального провадження з метою забезпечення збереження вилучених предметів та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, оскільки зазначені об`єкти визнано речовими доказами, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати арешт вказаного майна та заборонити відчужувати, розпоряджатись та користуватись вказаним майном.
Керуючись ст.ст. 132, 167, 168, 170, 172, 173, 175 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ ВП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській ОСОБА_3 , погоджене прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000464 від 22.06.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України задовольнити.
Накласти арешт на майно, на вилучене в ході затримання ОСОБА_5 , а саме : - мобільний телефон марки «Самсунг» Imei 1 НОМЕР_1 , сім картою мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_2 , що вилучено до де сейф пакету НПУ SUD2013968, - банківська картка «Приватбанк» з номером № НОМЕР_3 , банківська картка «Монобанк» з номером № НОМЕР_4 , що вилучено до сейф пакету НПУ SUD 2013969.

Заборонити відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.

Виконання ухвали про арешт майна негайно доручити слідчому та прокурору, в порядку передбаченому Постановою КМ України № 1104 від 19.11.2012 року.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1