ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
УХВАЛА
21 липня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , обвинувачених у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу, -
встановив:
В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження №0001141 від 02.09.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
У зв`язку призначенням обвинуваченому ОСОБА_7 захисника на окрему процесуальну дію розгляд клопотання сторони обвинувачення про продовження застосованих до обвинувачених запобіжних заходів у виді тримання під вартою, в даному судовому засіданні розглянуто лише це питання.

З огляду на обстановку, яка склалась в країні, у тому числі на території м. Одеси та Одеської області, у зв`язку із введенням воєнного стану, судове засідання також проведено за відсутності потерпілої ОСОБА_8 , яка будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила.

В судовому засідання прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , в обґрунтування якого прокурор зазначив, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу до ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не зникли та існувати не перестали.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 звернулась до суду з письмовим клопотанням про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 на домашній арешт у нічний час доби, обґрунтувавши тим, що у обвинуваченого ОСОБА_6 погіршився стан здоров`я, а лікування в умовах слідчого ізолятору таке лікування провести не можливо.

Захисник ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання прокурора, просив застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтримали думку своїх захисників у повному обсязі.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступних висновків.

За змістом ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.
Питання, які суд повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, визначені змістом ст.ст.177, 178, 183 КПК України.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.
Розглядаючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд, відповідно до вимог ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує засаду верховенства права, закріплену у ст.8 КПК України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд, ЄСПЛ), яка у відповідності до вимог ч.2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.
Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у скоєнні злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, а саме покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років; вік та стан здоров`я обвинуваченого, щодо якого відсутні відомості, які б перешкоджали триманню його під вартою; відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, не мав до його затримання і постійного місця роботи. У зв`язку з викладеним, на думку суду, з метою ухилення від покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_7 , у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, яке ставиться йому у вину, він може ухилитися від суду.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим скоєнні злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, а саме покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років; вік та стан здоров`я обвинуваченого; відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, не мав постійного місця роботи і джерела доходів. У зв`язку з викладеним, на думку суду, з метою ухилення від покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_6 , у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, яке ставиться йому у вину, він може ухилитися від суду.
Тобто в даному випадку, на думку суду, прокурором доведений ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК щодо кожного з обвинувачених.
Крім того, судом враховується, що судовий розгляд у даному кримінальному проваджені ще не розпочатий, у зв`язку з чим судом згідно із засадою безпосередності дослідження показань, встановленої ст.23 КПК України, не допитані обвинувачені, потерпіла та свідки.
Суд вважає за необхідне врахувати покази, надані в судовому засіданні, яке відбулось 19.01.2022 року потерпілою ОСОБА_8 , яка заявила, що має реальні побоювання здійснення тиску на неї з боку обвинувачених з огляду на те, що співмешканка ОСОБА_7 працювала в родині потерпілих домогосподаркою. Отже обвинувачені є обізнаними з місцем проживанням потерпілої та її сім`ї, укладом її життя, періодів перебування вдома і поза його межами та напрямків пересування. Так, з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує обвинуваченим, вони, перебуваючи на свободі, можуть застосувати спроби незаконно вплинути на потерпілу з метою її залякування, відмови від надання показів, з метою ухилення від покарання, що загрожує їм у випадку визнання винуватими у скоєнні злочину, у вчиненні якого вони обвинувачуються.
За таких обставин, на переконання суду прокурором доведено існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст.177 КПК щодо можливого незаконного впливу кожного з обвинувачених на потерпілу.
Суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_9 хоча і раніше не судимий, але в даному кримінальному провадження йому ставиться у вину вчинення тяжкого умисного корисливого злочину, який мав місце під час перебування в провадженні Приморського районного суду м. Одеси кримінального провадження за обвинуваченням у тому числі ОСОБА_6 у скоєнні умисних, тяжких корисливих злочинів. Вказане, на думку суду, свідчить про те, що обвинувачений може вдатися до подібних вчинків у майбутньому.
В обґрунтування наявності ризиків вчинити інше кримінальне правопорушення обвинуваченим ОСОБА_7 прокурор навів обставини того, що ОСОБА_7 раніше засуджувався за вчинення кримінальних правопорушень та на даний час притягується до кримінальної відповідальності за аналогічні злочини іншим складом суду. Хоча кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , яке перебуває на розгляді Приморського районного суду м. Одеси в провадженні судді ОСОБА_10 , на даний час не завершене, але суд погоджується з тим, що вказані відомості можуть бути враховані як відомості, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 , та підтверджувати наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки той факт, що ОСОБА_7 раніше неодноразово засуджувався за вчинення кримінальних правопорушень проти власності та він знов обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проти власності, у той час, коли відносно нього триває інше кримінальне провадження про тотожні кримінальні правопорушення, свідчить про схильність ОСОБА_7 до злочинної діяльності.
Тому суд вважає, що прокурором доведене існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст.177 КПК, стосовно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .
Разом із тим, суд враховує, що доцільність подальшого тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 буде перевірена судом через нетривалий час, у тому числі вона може бути перевірена за клопотанням сторони захисту.
Щодо клопотання захисника ОСОБА_4 щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у зв`язку зі станом його здоров`я, судом зазначається наступне.

Згідно ст. 181 КПК України зі змісту поняття запобіжного заходу - домашній арешт у його співвідношенні до запобіжного заходу у виді тримання під вартою вбачається, що це менш суворий запобіжний захід, а за вимогами ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування будь-якого запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Варто звернути увагу, що стан здоров`я обвинуваченого беззаперечно має істотне значення при вирішенні питання про вид запобіжного заходу, однак стороною захисту не надано таких медичних застережень, які б свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою за станом здоров`я, а лише рекомендації та в даному випадку зазначені обставини не дають підстав для зміни запобіжного заходу ОСОБА_6 на більш м`який, оскільки ризики негативної поведінки обвинуваченого та небезпека наслідків такої поведінки, яка загрожує належній реалізації мети та досягнення завдань кримінального провадження, мають більш вагоме значення з точки зору публічного інтересу в контексті обставин, що обумовлюють необхідність застосування такого запобіжного заходу (перебуваючи на волі може переховатися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення ,здійснити вплив на потерпілу та свідків).

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом (пп. «а» п.1ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

З огляду на викладене в ході розгляду клопотання сторони захисту судом не було встановлено вагомих нових обставин для зміни обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на менш суворий вид запобіжного заходу по відношенню до тримання під вартою домашній арешт.

Вищезазначені обставини кримінального провадження свідчать про те, що на даній стадії кримінального провадження справжній інтерес суспільства у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб та інтересів правосуддя, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на свободу.
Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи кожного з обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , того, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні ще не розпочатий та існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які були доведені прокурором, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів на даний час не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_7 та ОСОБА_6 та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк, що не перевищує 60 днів.
При визначенні розміру застави, суд керується вимогами ч.4, п.2 ч.5 ст.182 КПК України.

Суд вважає, що розмір застави повинен відповідати тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , та тим ступенем довіри щодо належної процесуальної поведінки обвинувачених, які за твердженням сторони обвинувачення вчинили тяжкий злочин.

З урахуванням наведеного, враховуючи майновий стан обвинувачених, які офіційно не працювали, що з моменту обрання відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з встановленням застави сплив певний час, та застава не була внесена, суд вважає за можливе зменшити визначений ухвалою суду від 19.01.2022 року розмір застави, з 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, на 45 (сорок п`ять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За переконанням суду застава у розмірі 45 (сорока п`яти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка є меншою від розміру застави, яка обиралась як альтернатива триманню під вартою, буде відповідною і достатньою для обвинувачених у даному кримінальному провадженні, а також є достатньою і прийнятною з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню. За переконанням суду обставини даного кримінального провадження, існування ризиків, встановлених судом, тобто існуюча на даний час серйозність ситуації виправдовує прагнення суду забезпечення присутності обвинувачених в суді, в разі внесення ними застави, у зв`язку з чим встановлення такого розміру застави з урахуванням усіх обставин справи є пропорційним в даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст. ст.331, 369-372 КПК України, суд
постановив:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 відмовити.
Клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 задовольнити.
Застосований до обвинувачених ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кожного з них окремо, запобіжний захід у виді тримання під вартою, продовжити строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 18 вересня 2022 року.
Зменшити розмір альтернативного запобіжного заходу у виді застави обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , кожному з них окремо, для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків, передбачених КПК України, та визначити його у розмірі 45 (сорок п`ять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у сумі 111645 (сто одинадцять тисяч шістсот сорок п`ять) гривень.
Строк дії ухвали про продовження щодо обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою та покладених на них обов`язків, в разі внесення визначеної судом суми застави, становить до 18 вересня 2022 року, включно.
Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду, а обвинуваченими, які тримаються під вартою, в той же строк з моменту вручення копії ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 26 липня 2022 року о 09:00 годині в залі судового засідання Приморського районного суду м. Одеси №106.

Суддя
Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

Єдиний унікальний номер справи: №522/24301/21
Номер провадження № 1-кп/ 522/241/22
Головуючий суддя ОСОБА_1