Провадження № 1-кс/761/8263/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2019 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_2, за участі секретаря судового засідання ОСОБА_3, прокурора ОСОБА_4, розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про дозвіл на затримання у кримінальному провадженні № 0001829 від 28.02.2014, у якому

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Київ, громадянка України, українка, з середньою спеціальною освітою, яка у зареєстрованому шлюбі не перебуває, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 190 КК України,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_4 про надання дозволу на затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_1 .

Клопотання обґрунтоване тим, що 23.06.2014 винесене письмове повідомлення про підозру ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 190 КК України.

У зв`язку з тим, що встановити місцезнаходження підозрюваної ОСОБА_1 не вдалося, прокурор просив надати дозвіл на затримання підозрюваної з метою її приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити з наведених у клопотанні.

Слідчий суддя, заслухавши доводи прокурора, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст.7 КПК України однією з загальних засад кримінального провадження є законність, яка відповідно до ст.9 КПК полягає у тому, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, Кримінального процесуального Кодексу України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Водночас, вказані вимоги прокурором виконані не у повному обсязі

Відповідно до ч.1 ст.188 КПК прокурор має право звернутися з клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного з метою приводу для забезпечення його участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У силу ч.4 ст.189 КПК слідчий суддя не має права задовольняти клопотання про дозвіл на затримання, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав тримання підозрюваного під вартою.

Отже, однією з обов`язкових умов для надання дозволу на затримання є наявність передбачених процесуальним законом підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Частиною 1 статті 194 КПК визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя має встановити існування таких складових:

-чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;

-чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, та на які вказує слідчий;

-чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Статтею 278 КПК передбачено, що у разі неможливості вручення особі письмового повідомлення про підозру, останнє направляється їй у передбаченому главою 11 КПК порядку, тобто поштою, електронною поштою або факсимільним зв`язком.

Відповідно до ст. 136 КПК належним підтвердженням отримання особою направленого їй повідомлення про підозру є будь-які дані, які підтверджують факт вручення особі такого повідомлення або ознайомлення з його змістом.

Водночас, у матеріалах клопотання відсутні будь-які дані, які б свідчили про реально вжиті стороною обвинувачення заходи для ознайомлення ОСОБА_1 з оголошеною їй підозрою.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 у передбаченому КПК порядку повідомлена про підозру.

Водночас, ініціатором клопотання не долучені документи щодо викликів ОСОБА_1 до органу досудового розслідування чи прокуратури або вжиття інших заходів, передбачених ст. 139 КПК, до оголошення підозрюваної у розшук.

Також слідчий суддя враховує, що стороною обвинувачення не надано доказів, що свідчать про вжиття останньою заходів, спрямованих на розшук та встановлення місцезнаходження підозрюваної ОСОБА_1 , що спростовує доводи ініціатора клопотання, що ОСОБА_1 свідомо вжила заходів з метою переховування від органу досудового розслідування та суду для уникнення покарання.

Факт оголошення у розшук особи за таких обставин не може саме по собі бути достатнім підтвердженням ухилення особи від слідства.

За наведених обставин слідчий суддя прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 7, 9, 189, 309 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001829 від 28.02.2014 про надання дозволу на затримання ОСОБА_1 з метою її приводу для участі у розгляді клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою -відмовити.

На ухвалу прокурором впродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_2