Житомирський апеляційний суд
Справа №289/499/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 17 6 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2022 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретарів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
прокурора: ОСОБА_7 ,
підозрюваного: ОСОБА_8 ,
захисника: ОСОБА_9 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Радомишльського районного суду Житомирської області від 09.03.2022 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме по 08 травня 2022 року включно,

в с т а н о в и л а:
Старший слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 строком на 60 діб.

Клопотання вмотивовано тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину вчиненого відносно неповнолітніх осіб в період військового стану, що мало наслідком смерть потерпілого.

Так, 07 березня 2022 року, близько 15 години 00 хвилин ОСОБА_10 , будучи військовослужбовцем, із ОСОБА_8 , знаходились в подвір`ї господарства ОСОБА_11 , яке розташоване по АДРЕСА_1 побачили на той час невідомих раніше їм малолітнього ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітнього ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які були одягнуті у камуфляжні курки та при собі мали іграшкові автомати, побачивши останніх, почали втікати. У цей час та в цьому ж місці, ОСОБА_10 та ОСОБА_8 наказали їм зупинитися, про те ОСОБА_12 та ОСОБА_13 продовжили втікати не виконуючи наказ останніх, після чого в ОСОБА_10 та ОСОБА_8 виник раптовий прямий умисел на вбивство ОСОБА_12 та ОСОБА_13 групою осіб без попередньої змови.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та спільно, тобто групою осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та свідомо бажаючи їх настання, з метою протиправного заподіяння смерті ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , відкрили вогонь на ураження по останнім з вогнепальної зброї марки АКС У калібру 5,45мм що знаходилась у ОСОБА_14 та мисливської нарізної рушниці «ВУЛКАН ТК», що знаходилась у ОСОБА_8 та вчинили близько 25 пострілів на ураження в напрямку ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Як наслідок, малолітньому ОСОБА_15 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді вогнепального кульового сліпого поранення шиї, хребта та грудної клітки зверху вниз, зліва на право, які не сумісні з житіям в наслідок яких останній помер на місці.

Окрім цього, в цей же час та у вказаному місці малолітньому ОСОБА_13 заподіяли тілесні ушкодження у вигляді вогнестрільного перелому плечевої кістки на відростку лопатки.

В подальшому, ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , розуміючи та усвідомлюючи, що виконали усі дії спрямовані на протиправне позбавлення життя ОСОБА_13 припинили вогонь та залишили місце вчинення злочину. Тобто ОСОБА_10 та ОСОБА_8 виконали свої дії, які вважали за необхідне для доведення злочину до кінця, однак злочин, щодо позбавлення життя ОСОБА_13 не було закінчено з причин, що не залежали від їх волі, у зв`язку з тим, що останньому була надана своєчасна медична допомога.

За даним фактом 07 березня 2022 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000044 та розпочато досудове розслідування за п.2 ч.2 ст.115 КК України.

Необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий обґрунтовує тим, що існує реальний ризик переховування підозрюваного ОСОБА_8 від органів досудового розслідування, з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється, а саме позбавлення волі строком від десяти до п`ятнадцяти років, або довічне позбавлення волі. У зв`язку із цим, існує ризик передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, є підстави вважати, що наявні ризики, визначені п.п.3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме підозрюваний ОСОБА_8 може незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших осіб, причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення. На цей час у кримінальному провадженні проведений не весь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування. Вказані обставини підтверджуються матеріалами долученими до клопотання.

Ухвалою слідчого судді Радомишльського районного суду Житомирської області від 09.03.2022 року обрано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, а саме по 08 травня 2022 року включно.

Своє рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що докази та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор, дають достатні підстави вважати, що існують ризики передбачені п.п.1,2,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_8 може ухилитись від покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування, знищувати, ховати або спотворювати речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати йому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Посилається на те, що ухвала слідчого судді необґрунтована всупереч законним правам та інтересам підозрюваного, з порушенням та неправильним застосуванням кримінального процесуального закону, а тому вона підлягає скасуванню як незаконна.

Зазначає, що підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження КПК визначає: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Вказує, що обов`язок доведення існування зазначених обставин КПК покладає на слідчого, прокурора, який звертається із відповідним клопотанням.

Посилається на те, що прокурор не довів суду існування зазначених підстав, а підозра не відповідає фактичним обставинам справи. Зокрема в підозрі також зазначено 2021 рік, як час скоєння кримінального правопорушення.

Зазначив, що слідчим суддею при прийнятті рішення не було враховано фактичну обстановку.

Вказав, що дії ОСОБА_8 та ОСОБА_10 не правильно кваліфіковані за ст.115 КК України, оскільки у них не було умислу на умисне позбавлення життя.

Послався на те, що обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_8 вчинив тяжкий злочин, може переховуватися від органів слідства та впливати на потерпілого та свідків. Однак вказане не відповідає особі підозрюваного ОСОБА_8 , адже він є досвідченим військовим та з 2014 року займається волонтерською діяльністю і постійно ризикує життям. Уникнути відповідальності він не намагається, а навпаки бажає встановити істину та перебуваючи на волі продовжувати боротьбу з агресором. З місця події, як зазначено в підозрі він не зникав, а навпаки надавав допомогу дітям, сам викликав поліцію та швидку допомогу.

Підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити. Зазначили, що підозра необгрутована, умислу на вбивство та на спричинення тілесних ушкоджень не було, ризики, зазначені прокурором, необгрутовані.

Прокурор заперечив щодо задоволення апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи та пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши матеріали судового провадження та ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_9 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи клопотання слідчого та застосовуючи щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано виходив з доведеності підстав для застосування саме такого запобіжного заходу у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, слідчий суддя дійшов до висновку, що сукупність доказів, які були долучені до клопотання слідчого, на даному етапі кримінального провадження, свідчать про обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_8 , і є достатніми для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.
З таким висновком погоджується і колегія суддів.
Крім того, це випливає також з практики Європейського Суду з прав людини, де розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.
З журналу судового засідання та технічного запису судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого доводи перевірялись судом при його розгляді. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_8 , вислухана думка прокурора та захисника, а також з`ясовані обставини, які мають значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідка; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, слідчий суддя повно дослідив обставини кримінального провадження, дав належну оцінку наданим доказам та обґрунтував наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Зокрема, обґрунтовано послався, що у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням підозрюваного під вартою, є підстави вважати, що він може ухилитись від покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування, знищувати, ховати або спотворювати речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.178 КПК України слідчий суддя врахував вагомість наявних в матеріалах кримінального провадження доказів про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого п.2 ч.2 ст.115 КК України.

При цьому, слідчим суддею обґрунтовано прийнято до уваги, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких, за яким передбачено позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, або довічне позбавлення волі.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст.177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість кримінального правопорушення та наслідки вчинення протиправних діянь.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991року, особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення.
Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону, при прийнятті оскаржуваного рішення перевірив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні. Дослідивши та оцінивши усі обставини вказаного кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку, що кожен із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам протиправної поведінки підозрюваного.

Таким чином, суд у відповідності з вимогами ст.194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , даних про його особу, при відсутності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, обґрунтовано дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи апелянта щодо невірного зазначення в підозрі часу скоєння кримінального правопорушення, не враховано фактичної обстановки та дії ОСОБА_8 та ОСОБА_10 не правильно кваліфіковані за ст.115 КК України, апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки вказані обставини можуть бути перевірені лише під час розгляду справи по суті.

Доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують і не дають підстав вважати, що при постановленні оскаржуваної ухвали були допущені порушення норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для її скасування щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Радомишльського районного суду Житомирської області від 09.03.2022 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: