Категорія:нововиявлені обставини Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисника - ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференцзв?язку матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами засуджених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_10 в інтересах засуджених на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 листопада 2021 року за заявами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами,

В С Т А Н О В И В
До Луцького міськрайонного суду звернулися засудженні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Волинської області від 08 квітня 2015 року. Свої вимоги мотивують тим, що стосовно них органами слідства та прокуратури сфальсифіковано ряд доказів, суди першої та апеляційної інстанцій не взяли цього до уваги, також не згідні із правовою кваліфікацією судом їх дій. Під час ознайомлення з матеріалами справи виявлено відсутність певних експертиз та грошей. В ході розгляду судом першої інстанції не звернено увагу на недостовірність показів свідка ОСОБА_11 , порушено їх право на перехресний допит. В ході судового розгляду та перегляду рішення в апеляційній інстанції вони не мали кваліфікованого захисника, адже він не здійснював належного захисту, а перебував в зговорі зі стороною обвинувачення. Окрім того, зазначають, що головуючий суддя колегії Апеляційного суду Волинської області ОСОБА_12 не приймала присягу судді, а тому не мала права постановляти вирок, отже вважають, що вирок Апеляційного суду Волинської області від 08 квітня 2015 року слід переглянути за нововиявленими обставинам, скасувавши його та призначити їм покарання на певний строк.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні заяв про перегляд вироку Апеляційного суду Волинської області від 08 квітня 2015 року за нововиявленими обставинами.

При постановлені даної ухвали колегія суддів виходила з того, що наведені у заявах засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підстави перегляду вироку за нововиявленими обставинами не є такими, які раніше не були відомі слідчим органам і суду та не були висвітлені в матеріалах справи та не є нововиявленими обставинами в розумінні ст. 459 КПК України.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, захисник ОСОБА_10 в інтересах засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу у зв`язку із його незаконністю та необґрунтованістю, яке постановлене із недотриманням завдань і загальних засад кримінального провадження, які передбачені ст.ст.2, 7 КПК України, а також з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Істотним порушенням вважає, що вказані заяви засуджених розглянуті незаконним складом суду, оскільки відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства заява про перегляд судового рішення за нововиявленими здійснюється тим самим складом суду, який ухвалив рішення, що переглядається. Як вбачається з матеріалів справи вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.01.2015 щодо обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розглядався судом присяжних в складі головуючого судді ОСОБА_13 , судді ОСОБА_14 , основних присяжних ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , а тому у відповідності до вимог закону саме в такому складі суду необхідно було здійснювати розгляд заяв засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за нововиявленими та виключеними обставина, що судом першої інстанції не зроблено.

Також звертає увагу суду, що під час розгляду заяв засуджених судом першої інстанції як засуджені так і він наполягав на розгляді вказаних заяв судом присяжних, однак суд постановляючи оскаржувану ухвалу взагалі не обґрунтував та не спростував доводи захисту, що на його переконання є неповнотою судового розгляду.

Окрім цього вказує про неналежне спростування судом першої інстанції доводів сторони захисту щодо незаконності вироку Апеляційного суду Волинської області від 08.04.2015, оскільки воно ухвалене з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, адже справа розглянута не уповноваженим складом суду, а саме головуюча суддя ОСОБА_12 не складала присягу судді у відповідності до вимог законодавства.

Підставами для здійснення кримінального провадження за нововиявленими та виключними обставинами, на переконання захисника, є штучне створення доказів органом досудового розслідування, завідомо неправдиві показання потерпілої ОСОБА_18 , крім того кваліфікація дій його підзахисним як вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.01.2015 так і вироком Апеляційного суду Волинської області від 08.04.2015 не відповідає вимогам кримінального законодавства та є неправильною.

Враховуючи вказане, просить оскаржувану ухвалу скасувати постановити нову, якою задовольнити заяви засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та виключними обставинами вироку Апеляційного суду Волинської області від 08.04.2015.

Засуджений ОСОБА_7 в поданій ним апеляційній скарзі заявив аналогічні доводи викладені в скарзі адвоката ОСОБА_10 щодо незаконності складу суду як і суду першої інстанції, який розглядав заяви засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щодо перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, так і складу суд Апеляційного суду Волинської області, який переглядав по суті судове рішення щодо їх обвинувачення у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень. Окрім вказаного, посилається на не ознайомлення ні його, ні сина з матеріалами справи та не вручення їм реєстру матеріалів досудового розслідування, що є грубим порушенням права на захист. Просить скасувати вирок Апеляційного суду Волинської області від 08.04.2015 та ухвалити новий, яким призначити йому покарання на певний строк.

Засуджений ОСОБА_8 в поданій ним апеляційній посилається на аналогічні підстави для скасування оскаржуваної ухвали як і адвокат ОСОБА_10 , зазначаючи про незаконності складу суду як і суду першої інстанції, який розглядав заяви засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 щодо перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, так і складу суд Апеляційного суду Волинської області, який переглядав по суті судове рішення щодо їх обвинувачення у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень.

Також вказує, що суддею ОСОБА_1 не в повній мірі оцінено всі обставини на які він посилався у своїй заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Окрім цього вказує про не згоду з кваліфікацією судом першої інстанції та апеляційним судом його дій та дій його батька за статтями які їм інкримінуються.

Враховуючи вказане, просить оскаржувану ухвалу від 18.11.2021 скасувати.

Заслухавши доповідача, який виклав суть оскаржуваної ухвали та доводи апеляційних скарг, засуджених та їх захисника, які апеляційні скарги підтримали, прокурора, яка проти задоволення апеляційних скарг заперечила, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з наступних підстав

Судом встановлено, що вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області 21 січня 2015 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст.15, п.п. 9, 12, 13, ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 70 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією усього належного на праві власності майна, а ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 15, п.п. 9, 12, 13, ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 70 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією усього належного на праві власності майна.

Однак, вироком Апеляційного суду Волинської області від 08 квітня 2015 року вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області 21 січня 2015 року в частині призначеного покарання скасовано та призначено ОСОБА_8 за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 15, п.п. 9, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 129, ч.1 ст. 70 КК України покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві приватної власності майна, ОСОБА_7 за п.п.6,12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 15, п.п. 9, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 70 КК України покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві приватної власності майна. В іншій частині вирок залишено без зміни.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вирок Апеляційного суду Волинської області від 08 квітня 2015 року про засудження ОСОБА_8 та ОСОБА_7 залишено без змін.

24 травня 2017 року засуджений ОСОБА_7 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області із заявою про перегляд вироку Апеляційного суду Волинської області від 08 квітня 2015 року за нововиявленими обставинами.

31 липня 2017 року засуджений ОСОБА_8 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області із заявою про перегляд вироку Апеляційного суду Волинської області від 08 квітня 2015 року за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 липня 2018 року матеріали заяв ОСОБА_7 та ОСОБА_8 об`єднано в одне провадження.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 листопада 2021 року заяви засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про перегляд вироку Апеляційного суду Волинської області від 08 квітня 2015 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

З таким рішенням суду першої інстанції колегія судів погоджується, виходячи з наступного.

Перш за все необхідно зазначити, що розгляд заяв засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про про перегляд вироку Апеляційного суду Волинської області від 08 квітня 2015 року за нововиявленими обставинами відбувся законним складом суду визначеним на підставі вимог КПК України та Постанови Обєднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04 листопада 2019 року (справа № 496/4533/17).

Так, відповідно приписів кримінального процесуального закону розгляд кримінального провадження судом присяжних проводиться за сукупності таких умов: 1) обвинувальний акт щодо особи передано на розгляд суду першої інстанції; 2) злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, передбачає покарання у виді довічного позбавлення волі; 3) під час підготовчого судового засідання обвинувачений заявив клопотання про розгляд кримінального провадження щодо нього судом присяжних.

Разом із цим, для інших стадій судового провадження (перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, за нововиявленими або виключними обставинами) можливості здійснення кримінального провадження судом присяжних процесуальним законом не передбачено. Вказане обумовлено відмінностями цих стадій від стадії провадження в суді першої інстанції, пов`язаними з межами та процедурою судового розгляду, їх спеціальним завданням (перевірка законності та обґрунтованості судового рішення), а також наявністю іншого процесуального статусу особи, щодо якої здійснюється кримінальне провадження з перегляду судового рішення.

Крім того, за змістом статтей 459 467 КПК України перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є ревізійною стадією, в ході якої суд не розглядає обвинувачення по суті, а лише надає оцінку доводам учасників судового провадження щодо наявності у кримінальному провадженні обставин, що не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення, а також щодо можливості впливу цих обставин на правильність судового рішення, яке належить переглянути.

Враховуючи вищенаведене, оскільки ОСОБА_7 та ОСОБА_19 не обвинувачуються у вчиненні злочинів, а вже засуджені вироком Апеляційного суду Волинської області від 08 квітня 2015 року до покарання у виді довічного позбавлення волі, тому, їх право на розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції судом присяжних не виникає на стадії перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, а тому твердження апелянтів щодо розгляду заяв засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про нововиявленні обставини Луцьким міськрайонним судом Волинської області незаконним складом суду є безпідставними.

Згідно ч. 2 ст. 459 КПК України, нововиявленими обставинами визнаються:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

2) зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

4) визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом;

5) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Із змісту зазначеної статті випливає, що нововиявлені обставини - це встановлені розслідуванням або вироком суду, що вступив у законну силу, юридичні факти, які знаходяться в органічному зв`язку з елементами предмета доказування у кримінальному провадженні та спростовують через їх попередню невідомість та істотність висновки, що містяться у вироку, як такі, що не відповідають об`єктивній дійсності.

Нововиявлені обставини характеризуються такими ознаками, як їх невідомість суду з причин, від нього незалежних; їх істотне значення для провадження; їх наявність в об`єктивній дійсності до постановлення вироку; неможливість урахування під час провадження у справі та постановлення вироку в зв`язку з їх невідомістю судові; їх відкриття тільки після вступу вироку у законну силу.

Відповідно до п. 4 ст. 462 КПК України у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду.

Відповідно до поданих апеляційних скарг апелянти вважають нововиявленою обставиною не прийняття головуючою суддею Апеляційного суду Волинської області ОСОБА_12 присяги судді, а тому рішення постановлене під її головуванням слід переглянути за нововиявленими обставинами.

Однак місцевим судом встановлено, що відповідно до відповіді голови Апеляційного суду Волинської області від 14 грудня 2016 року суддя ОСОБА_12 вперше обрана суддею Горохівського районного народного суду 12 квітня 1976 року, а зарахована членом Волинського обласного суду 06 вересня 1986 року.

Відповідно до відповіді голови Волинського апеляційного суду від 15 квітня 2020 року суддя ОСОБА_12 у 1987 року зарахована на черговий строк повноважень членом обласного суду. У 1997 році обрана суддею України безстроково.

Відповідно до Постанови Верховного Суду колегії суддів другої судової палати Касаційного кримінального суду від 20 квітня 2021 року (№ 175/4663/17) зазначено, що згідно до вимог ст. 10 Закону України "Про статус суддів" від 15 грудня 1992 року вперше обраний суддя в урочистій обстановці приймає присягу. Вказаною нормою не передбачено повторної присяги суддів, які її прийняли до прийняття вказаного закону. Крім того, відповідно до п. 12 Перехідних положень Конституції України від 28 червня 1996 року судді всіх судів України, обрані чи призначені до дня набуття чинності Конституцією, продовжують здійснювати свої повноваження згідно з чинним законодавством до закінчення строку, на який вони обрані чи призначені. Також до набрання чинності Законом України від 15 грудня 1992 року № 2862-XII "Про статус суддів", яким було передбачено прийняття присяги вперше обраним суддею та визначено зміст такої присяги, раніше обрані судді до присяги не приводились з огляду на відсутність такої вимоги у зазначеному Законі та принцип незворотності закону в часі.

Таким чином на переконання судової колегії, суд першої інстанції вірно встановлено, що суддя - головуючий колегії Апеляційного суду Волинської області ОСОБА_12 , яка ухвалювала вирок стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , обрана суддею до дня набуття чинності Конституцією України і здійснювала свої повноваження відповідно до вказаних вимог Конституції України, а тому даний факт не є нововиявленою обставиною.

Щодо посилання апелянтів про наявність доказів, які на їх думку, є нововиявленими, зокрема фальсифікація доказів зі сторони органу слідства, показання потерпілих у даному кримінальному провадженні, незгода засуджених з кримінально-правовою оцінкою їх діянь та призначення останнім покарання за інкриміновані їм кримінальні правопорушення в розумінні ст. 459 КПК України не є нововиявленими, оскільки були предметом розгляду як апеляційної так і касаційної інстанції, зокрема Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, та якими надана обґрунтована оцінка у судових рішеннях.

З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що наведені у заявах засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підстави для перегляду вироку суду за нововиявленими обставинами фактично зводяться до переоцінки доказів та неправильної правової кваліфікації дій засуджених й призначення покарання за кримінальні правопорушення, за якими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винними, які вже досліджувались судом, як апеляційної так і касаційної інстанції, що суперечить положенням п.1 ч.1 ст.7 КПК України, зокрема такій засаді кримінального провадження як верховенство права, яке передбачає принцип юридичної визначеності.

Цей принцип, як на цьому наголошує практика ЄСПЛ (справа «Желтяков проти України», передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

За таких обставин, прийняте рішення повністю відповідає вимогам закону, є належним чином обґрунтованим і мотивованим, підстав для його зміни чи скасування та направлення до суду першої інстанції колегією суддів не встановлено.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні його заяв засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про перегляд вироку Апеляційного суду Волинської області від 08 квітня 2015 року за нововиявленими обставинами, у зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги адвоката ОСОБА_10 та засуджених засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:
Апеляційні скарги засуджених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_10 в інтересах останніх залишити без задоволення, а ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 листопада 2021 року про відмову в задоволенні заяв засуджених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Волинської області від 08 квітня 2015 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, в той же строк з моменту отримання копії ухвали апеляційного суду.

Головуючий
Судді