Справа № 953/5506/22
н/п 1-кс/953/3653/22
"05" жовтня 2022 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
підозрюваного - ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Магадан, РФ, громадянина України, росіянина, з вищою освітою, одруженого, який має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_7 , 2015 року народження та неповнолітнього сина ОСОБА_8 , 2005 року народження, не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,-
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, -
05.10.2022 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого 1-го відділення СВ УСБУ в Харківській області лейтенанта юстиції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_9 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 днів, без визначення застави.
В клопотанні слідчий вказує, що у червні 2022 року (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) у громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , винник злочинний умисел, направлений на добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, а саме в так званому «Балаклійському відділенні народної міліції».
В подальшому, на початку червня 2022 року (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) до моменту звільнення силами ЗСУ м. Балаклія, ОСОБА_5 , діючи умисно та свідомо, з метою реалізації вищезазначеного злочинного умислу, виконав ряд дій, спрямованих на зайняття посади у вищезазначеному незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території м. Балаклія.
Так, приблизно у червні місяці 2022 року (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) перебуваючи у приміщенні актового залу будівлі міської ради м. Балаклія за адресою: Харківська область Ізюмський район, м. Балаклія, вул. Жовтнева, 18, ОСОБА_5 на загальній зустрічі з т. зв. «головою військово-цивільної адміністрації м. Балаклія» ОСОБА_10 та з т.зв. «керівником Балаклійскої народної міліції» ОСОБА_11 , за результатами проведення якої ОСОБА_5 був проведений інструктаж щодо обов`язків які останній буде виконувати як працівник «народної міліції». Зокрема до обов`язків ОСОБА_5 як працівника незаконно створеного правоохоронного органу входило: охорона об`єктів інфраструктури аптек та складів, прийняття скарг та заяв від громадян, проведення оглядів місця події, вилучення наркотичних засобів, зброї, складання протоколів пояснень, опечатування речових доказів та передача їх до військової комендатури АДРЕСА_1 .
Надалі, у кінці червня 2022 року (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено), перебуваючи на території зазначеного комплексу, ОСОБА_5 надав згоду на зайняття посади у «народній міліції м. Балаклія.
Приблизно у червні 2022 року (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_5 , діючи умисно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, фактично приступив до виконання повноважень у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, чим завершив реалізацію свого злочинного умислу, направленого на добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, а саме в «Балаклійському відділенні народної міліції».
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у колабораційній діяльності, тобто у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.
Слідчий зазначає, що 04.10.2022 о 16 год. 50 хв. ОСОБА_5 , після викриття, затриманий слідчим в порядку ст. 208 КПК України.
04.10.2022 громадянину України ОСОБА_5 повідомлено про підозру у колабораційній діяльності, тобто у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.
Слідчий зазначає, що обгрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: повідомленням про кримінальне правопорушення; відповіддю на доручення слідчого; поясненнями ОСОБА_5 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом огляду речей і документів.
Сторона обвинувачення також вважає наявними ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме того, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.
У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання, просив про його задоволення.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечував, проте пояснив, що 15.09.2022 приблизно о 14-00 год. добровільно повідомив працівниками СБУ України про те, що працював в поліції, після чого був затриманий та постійно перебував під контролем працівників правоохоронних органів. Також з пояснень підозрюваного встановлено, що він показання надає добровільно, до нього не застосовувалося насильство під час затримання та перебування в якості затриманого.
Захисник підозрюваного, посилаючись на позицію її підзахисного, проти задоволення клопотання не заперечувала.
Підозрюваний доводи захисника підтримав, просив застосувати до нього запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.
При розгляді клопотання з пояснень підозрюваного встановлено, що він показання надає добровільно, до нього не застосовувалося насильство під час затримання та перебування в якості затриманого.
Захисник підозрюваного, посилаючись на необгрунтованість повідомленої її підзахисному підозри, недоведеність ризиків, зазначених у клопотанні, особу підозрюваного, просила застосувати до її підзахисного запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі..
Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 04.10.2022, підозрюваний ОСОБА_5 фактично був затриманий 04.10.2022 о 16:50 год., в порядку ст.ст. 208, 615 КПК України.
04.10.2022 о 19:22 год. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, тобто у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.
За результатами розгляду даного клопотання про продовження застосування запобіжного заходу слідчою суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів.
Повідомлена ОСОБА_5 підозра, станом на час розгляду даного клопотання, відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).
Слідчий суддя зазначає, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, які вирішуються судом при ухваленні вироку, відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, а лише встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.
З огляду на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, суд лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходу забезпечення кримінального провадження.
З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.
Слідчий суддя також вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, яке є особливо тяжким злочином. Санкція частини 7 ст. 111-1 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років.
Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_5 у сукупності з іншими обставинами.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).
За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Також достатньо обґрунтованим є ризик вчинення іншого кримінального правопорушення,оскільки є розумна підозра вважати, що замовники здійснення протиправної діяльності перебувають на території Російської Федерації.
Доводи сторони захисту про відсутність вищезазначених ризиків не спростовують наведених вище висновків слідчої судді.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.
Однак, враховуючи існування зазначених ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, враховуючи, що дії ОСОБА_5 , за вчинення яких повідомлено підозру, носять характер особливо тяжкого кримінального правопорушення проти основ Національної безпеки України, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому суд обирає для нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.
Слідчий суддя при постановленні даної ухвали, керуючись ч.ч. 3, 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, оскільки останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, що дає право слідчому судді не застосовувати до підозрюваного інших запобіжних заходів в період дії воєнного стану.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -
Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 40 (сорок) днів до 13 листопада 2022 року включно, без визначення застави.
Зобов`язати слідчого 1-го відділення СВ УСБУ в Харківській області лейтенанта юстиції ОСОБА_6 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_5 про тримання під вартою останнього.
Встановити строк дії ухвали з 05.10.2022 до 13.11.2022 включно.
В порядку ст. 206 КПК України доручити прокурору, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, провести перевірку усної заяви ОСОБА_5 щодо дати та часу його затримання.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_5 - в той же строк, але з моменту вручення йому копії цієї ухвали суду.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1