Справа № 132/2273/22
Провадження №1-кп/132/310/22
Вирок
Іменем України

19 жовтня 2022 року Калинівський районний суд Вінницької області

в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000083 від 13.09.2022 року, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки села Іванів Калинівського району Вінницької області, освіта середня спеціальна, одруженої, непрацюючої, яка проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

Прокурора Калинівського відділу Хмільницької

окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 ,

Обвинуваченої ОСОБА_3 ,

Потерпілої ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
13 вересня 2022 року близько 08 год. 30 хв., ОСОБА_3 зайшла до ліцею с. Іванів, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , щоб провести свою доньку до класу на навчання. Ввійшовши до приміщення ліцею, ОСОБА_3 побачила медичну сестру ліцею ОСОБА_5 , з якою знайома зі школи та з якою у неї склалися особисті неприязні відносини. ОСОБА_5 запропонувала ОСОБА_3 обробити антисептичним засобом руки у зв`язку із карантинними обмеженнями у ліцеї. Однак, ОСОБА_3 проігнорувала вимоги медичної сестри, попрямувавши до класу доньки. Про вказану подію ОСОБА_5 відразу ж повідомила класного керівника дочки ОСОБА_3 з метою вплинути на останню та необхідність виконання санітарних норм в ліцеї. Класний керівник ОСОБА_6 довела до відома ОСОБА_3 інформацію медичної сестри. Проте, на ґрунті виниклих особистих неприязних відносин, у ОСОБА_3 виник умисел на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_5 , ОСОБА_3 о 11 год. 20 хв., повернувшись до ліцею за своєю донькою, перебуваючи в приміщенні ліцею, поблизу кабінету медичної сестри, зустрівши ОСОБА_5 , нанесла їй близько чотирьох ударів кулаком в праву ділянку голови. Після чого, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 схопила рукою за волосся ОСОБА_5 та вирвала при цьому пасмо волосся. Лише після втручання працівників ліцею, ОСОБА_3 припинила свої протиправні дії.

Відповідно до висновку експерта № 99 від 14.09.2022 в ОСОБА_5 мали місце тілесні ушкодження: підшкірна гематома волосяної частини голови, підшкірний крововилив та травматична алопеції волосяної частини голови, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень та виникли від травматичної дії (удару, співударяння) тупого(-их) твердого(-их) предмета (предметів).

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала обставини, викладені в обвинувальному акті даного кримінального провадження, щодо повідомлення про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Враховуючи думку учасників судового процесу, суд визнав недоцільним досліджувати інші докази по кримінальному провадженню, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_3 правильно розуміє зміст цих обставин.

З урахуванням думки учасників судового провадження, суд вважає необхідним допитати в судовому засіданні обвинувачену ОСОБА_3 , потерпілу ОСОБА_5 , а також дослідити докази, що характеризують обвинувачену.

Також обвинуваченій ОСОБА_3 , потерпілій ОСОБА_5 суд роз`яснив, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у скоєному визнала повністю за обставин вказаних в обвинувальному акті. Суду показала, що 13.09.2022 року близько 08 год. 30 хв., вона зайшла до ліцею с. Іванів, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , щоб провести свою доньку до класу на навчання. Ввійшовши до приміщення ліцею, вона побачила медичну сестру ліцею ОСОБА_5 , з якою знайома зі школи. ОСОБА_5 запропонувала їй обробити антисептичним засобом руки у зв`язку із карантинними обмеженнями у ліцеї. Однак, вона поспішала аби завести вчасно дитину до класу, тому проігнорувала вимоги ОСОБА_5 та попрямувала до класу доньки. Після цього, класний керівник ОСОБА_6 повідомила їй про скаргу на неї з боку медичної сестри. 13.09.2022 року о 11 год. 20 хв., повернувшись до ліцею за своєю донькою, перебуваючи в приміщенні ліцею, поблизу кабінету медичної сестри, зустрівши ОСОБА_5 , в неї виник з останньою конфлікт який переріс в бійку, в ході якої вона нанесла ОСОБА_5 декілька ударів кулаком по голові та вирвала пасмо волосся з голови ОСОБА_5 . У вчиненому щиро розкаюється та просить її суворо не карати. Заявлений потерпілою цивільний позов визнає повністю.

Потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що вона працює медичною сестрою в ліцеї с. Іванів Хмільницького району Вінницької області. 13.09.2022 о 08 год. 00 хв., вона прийшла на роботу і біля входу в ліцей учням антисептичним засобом обробляла руки. Коли повз неї проходила разом із своєю донькою її знайома ОСОБА_3 , вона їй сказала, щоб та надала руки для дезінфекції, однак ОСОБА_3 проігнорувала її вимогу. У зв`язку із цим вона звернулась до класного керівника, у якої навчається донька ОСОБА_3 , щоб вона проінформувала ОСОБА_3 про необхідність обробляти руки антисептиком у приміщенні ліцею. В цей же день близько 11 год. 20 хв., коли біля свого кабінету вона зустріла знайому ОСОБА_3 , то між ними виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_3 заподіяла їй чотири удари рукою в область обличчя та голови і вирвала пасмо волосся, після чого їх розборонили працівники ліцею. Заявлений цивільний позов підтримує повністю та просить його задовольнити. На суворій мірі покарання обвинуваченій не наполягає.

На досудовому слідстві дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, на досудовому слідстві не встановлено.

Разом із цим, суд враховує, що під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_3 винною себе у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала повністю та надавала суду правдиві показання щодо обставин кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, суд, відповідно до ч.1.п.1 ст. 66 КК України, визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , її щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

При вирішенні цивільного позову, заявленого потерпілою ОСОБА_5 , суд виходить з наступного.

Статтею 127 КПК України встановлюється, що підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення, шкода завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатом розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про відшкодування моральних збитків та понесених витрат на правову допомогу внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

В силу ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Потерпілою ОСОБА_5 в цивільному позові заявлена вимога про відшкодування завданої злочином моральної шкоди в сумі 10000 грн., яка повністю визнається обвинуваченою ОСОБА_3 , тому суд приходить до висновку про можливість задоволення цивільного позову в частині відшкодування морального збитку в розмірі 10000 грн.

Також, приписи ч.2 ст. 120 КПК України регламентують, що витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Положеннями ч. 1 ст. 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

До таких витрат, відповідно до норм п.1 ч.1 ст. 118 КПК України, належать витрати на правову допомогу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 05.10.2022 р. між потерпілою ОСОБА_5 та адвокатом ОСОБА_7 укладено договір про надання правової допомоги. Вартість послуг адвокатського об`єднання по даному договору складає 1000 грн., що підтверджується квитанцією №18 від 05.10.2022.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що матеріали кримінального провадження містять належні, допустимі та достатні докази на підтвердження понесених потерпілою ОСОБА_5 витрат на правову допомогу, які повністю визнаються обвинуваченою ОСОБА_3 , у зв`язку із чим цивільний позов в частині вимоги про стягнення витрат на правову допомогу є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_3 на досудовому слідстві не застосовувався.

При обранні виду і міри покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, дані про особу обвинуваченої, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра на обліку не перебуває, має на утриманні двоє малолітніх дітей, а також обставини, які пом`якшують її покарання, а саме те, що вона щиро розкаялася у вчиненому кримінальному правопорушенні та відсутність обставин, які обтяжують її покарання.

З врахуванням наведених обставин, суд вважає, що з метою попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства з обранням їй покарання у виді штрафу, в межах, передбачених санкцією ч.1 ст. 125 КК України, що буде необхідним і достатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України.

Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349 ч.3, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити.

Стягнути із засудженої ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_5 заподіяну моральну шкоду в сумі 10000 (десять тисяч) гривень та суму понесених судових витрат на правову допомогу в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень.

Вирок може бути оскарженим до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

СУДДЯ ОСОБА_1