Справа № 545/1859/22
Провадження № 1-в/545/559/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.06.2022 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

представника адміністрації : ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засідання в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області в м. Полтаві спільне подання державної установи «Крюковська виправна колонія (№29)» та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Джугастрове Іванівського району Одеської області, громадянина України, освіта середня, неодруженого, працюючого за наймом, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за даною справою засуджений 21.07.2020 року Комінтернівським районним судом Одеської області за ст. 286 ч. 2 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі без позбавленням права керування транспортними засобами,

в с т а н о в и в:

Адміністрація державної установи «Крюковська виправна колонія (№29)» та спостережна комісія при Полтавській райдержадміністрації звернулись до суду із спільним поданням про застосування стосовно засудженого ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання посилаючись на те, що він відбув встановлені законом 1/2 строку покарання і довів своє виправлення.

У судове засідання представник адміністрації не з`явився, надавши заяву про розгляд подання в його відсутність, подання підтримав та просив задовольнити з підстав, наведених у поданні.

Від засудженого ОСОБА_5 надійшла заява з проханням розглядати подання в його відсутність, подання підтримує, прохав задовольнити.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 від основної міри покарання у вигляді позбавлення волі посилаючись на те, що застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення є передчасним, на даний час засуджений не довід своє виправлення оскільки має заохочення за нетривалий строк а саме за півроку до наданого подання.

Заслухавши думку прокурора, вивчивши матеріали особової справи, суд приходить до висновку, що подання підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.537 ч.2 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати такі питання, зокрема - про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Частиною другою ст. 81 КК України встановлено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Необхідною умовою застосування положень частини 1 статті 81 КК України є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків.

У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 року визначено, що при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до п. 1 та п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Як встановлено судом, ОСОБА_5 засуджений 21.07.2020 року Комінтернівським районним судом Одеської області за ст. 286 ч. 2 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі без позбавленням права керування транспортними засобами строком.

Згідно вироку суду 15.09.2019 р., приблизно о 03:10 год., ОСОБА_5 , не маючи посвідчення водія, керуючи технічно справним легковим автомобілем «ВАЗ - 2109», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині по вул. Садовій в смт. Доброслав Лиманського району Одеської області, з боку центра селища в напрямку с. Степанівка Лиманського району Одеської області зі швидкістю приблизно 80 км/год.

Під час руху по вказаній проїзній частині із вказаною швидкістю навпроти буд. АДРЕСА_2 на прямій ділянці, де організований двосторонній рух і проїзна частина має по одній смузі руху у попутному напрямку ОСОБА_5 , в порушення вимог п.п.2.1, 1.5., 2.3. (б), 12.1., 12.2., 12.4 Правил дорожнього руху України, вкрай уважним не був, заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації не вжив, чим виявив злочинну самовпевненість, тобто передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків легковажно розраховував на їх відвернення, за дорожньою обстановкою та її зміною не слідкував, діючи з необережності, не переконався в безпеці свого руху, не обрав безпечну і допустиму швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, свої практичні навички керування транспортним засобом, а також особливості завантаження і стан автомобіля, щоб мати можливість постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, в результаті не впорався з керуванням автомобіля, втратив контроль над його керуванням і допустив виїзд керованого ним легкового автомобіля «ВАЗ - 2109», реєстраційний номер НОМЕР_1 , за межі проїзної частини на узбіччя праворуч, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка рухалася в попутному напрямку.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми: перелом кісток основи черепа, крововилив під твердою мозковою оболонкою, дифузний крововилив під м`які мозкові оболонки, розміжчення лівої лобової частки головного мозку, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_6 перебуває у прямому причинному зв`язку з вищевказаною відкритою черепно-мозковою травмою у вигляді перелому кісток основи черепа, крововиливу під м`якою мозковою оболонкою, крововиливу під м`які мозкові оболонки, розміжчення лівої лобової частки головного мозку. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_6 стала поліорганна недостатність.

Згідно цього ж вироку суду ОСОБА_5 вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині), надав медичну або іншу допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, що враховано як обставини, що пом`якшують покарання.

Відповідно до даних характеристики на засудженого ОСОБА_5 від 26.05.2022 року, засуджений ОСОБА_5 у місцях позбавлення волі знаходиться з 19.02.2020 року.

З 20.02.2020 року перебував в державній установі «Одеський слідчий ізолятор», характеризувався негативно. Порушував режим утримання, за що мав одне стягнення, заохочень не мав. На даний час стягнення погашено.

З 20.08.2020 року перебував в державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор», характеризувався посередньо. Стягнень та заохочень не мав.

З 01.06.2021 року відбуває покарання в державній установі «Крюковська виправна колонія (№29). За час відбування покарання в установі характеризується позитивно. Адміністрацією установи заохочувався чотири рази за виконання покладених обов`язків та додержання, правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом України та правил внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці. Стягнень не має.

Був працевлаштований робітником контрагентського об`єкта. На даний час працевлаштований робітником господарчої обслуги. До виконання поставлених завдань ставиться сумлінно.

За виконану роботу отримував заробітну плату, що підтверджується довідкою ДУ «Крюковська виправна колонія (№29) долученою до матеріалів подання.

Згідно даних вироку Комінтернівського районного суду Одеської області від 21.07.2020 року ОСОБА_5 до засудження працював за наймом, що свідчить про можливість прилучення його до суспільно корисної праці після звільнення.

Відповідно до статті 123 (статті 65 для виправних центрів) Кримінально-виконавчого кодексу України засуджений приймає особисту участі у виховних заходах, які проводяться в установі.

Приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», «Підготовка до звільнення» відвідує заплановані заходи.

Відповідно до рішення спільного засідання спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації та комісії державної установи «Крюковська виправна колонія (№29)» засуджений ОСОБА_5 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і до нього можливе застосування умовно-дострокового звільнення від відбування основного покарання.

Приймаючи рішення щодо умовно-дострокового звільнення суд враховує ту обставину, що засуджений має лише одне стягнення у виді попередження від 06.08.2020 року тобто з часу стягнення минуло 1 рік та 10 місяців після чого стягнень не мав, а має 4 заохочення у виді подяк починаючи з 08.11.2021 року, також засуджений залучений до праці, приймає до уваги поведінку засудженого при вчиненні необережного злочину який відразу доставив потерпілу до лікарні, цивільні позови не заявлялись, виконавчі документи до установи не надходили.

Аналізуючи встановлені судом обставини, суд вважає, що засуджений ОСОБА_5 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення і заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування невідбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст. 537 ч.2 КПК України суд, -

у х в а л и в :

Спільне подання адміністрації державної установи «Крюковська виправна колонія (№ 29) та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації - задовольнити.

Засудженого ОСОБА_5 звільнити умовно-достроково на 01 рік 01 місяць 29 днів від відбування основного покарання у виді позбавлення волі за вироком Комінтернівського районного суду Одеської області від 21.07.2020 року.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала надрукована суддею в нарадчій кімнаті одноособово і являє собою оригінал.

Суддя: ОСОБА_1