Справа № № 522/5440/20
Провадження № 1-кп/522/976/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднаний обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001165 від 10.03.2020 року,№0000483 від 24.04.2021 року, № 0000424 від 09.07.2021 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Таджикістан, українця, громадянина України, не одруженого, який має середню освіту, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, не одруженого, який має середню спеціальну освіту, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

обвинувачених - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

встановив:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшли об`єднанні кримінальні провадження за №№0001165 від 10.03.2020 року,0000483 від 24.04.2021 року, №0000483 від 24.04.2021 року відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
В судовому засіданні прокурором було подане клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування поданого клопотання прокурор зазначив, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно продовжити строк тримання під вартою на 60 діб, так як ризики встановлені раніше судом при обранні йому запобіжного заходу не відпали та продовжують існувати, а саме перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватись від суду та може вчинити інші кримінальні правопорушення, а також до обвинуваченого неможливо застосування більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 заявив клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного з тримання під варти на більш м`який не пов`язаний з позбавленням волі, посилаючись на те, що прокурором не доведено про не зменшення ризиків встановлених при обрані запобіжного заходу, в зв`язку з чим вважає можливим засотувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника про зміну обвинуваченому запобіжного заходу та просив продовжити обвинуваченому запобіжний заходу у вигляді тримання обвинуваченого, з метою запобіганню ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник та обвинувачений підтримали клопотання про зміну запобіжного заходу та заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою.
Дослідивши клопотання про продовження строку тримання під вартою, заслухавши думку учасників процесу, суд вважає за необхідне у задоволенні клопотання захисника відмовити, а клопотання прокурора задовольнити, продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Так, в провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться об`єднанні кримінальні провадження за №№0001165 від 10.03.2020 року,0000483 від 24.04.2021 року, №0000483 від 24.04.2021 року відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Прокурором було подане клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ризики встановлені раніше судом при обранні йому запобіжного заходу не відпали та продовжують існувати, а саме перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватись від суду та може вчинити інші кримінальні правопорушення, в зв`язку з чим до обвинуваченого неможливо застосування більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.
Надаючи оцінку доводам клопотання щодо наявності існування ризиків, суд враховує наступне.
Враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, за вчинення більш тяжкого з інкримінованих кримінальних правопорушень, в разі доведеності його вини, передбачене покарання у виді позбавлення волі строком від4 до 6 років, а отже наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик того, що обвинувачений, враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі встановлення його вини, може вдатися спроб переховуватися від суду.
При цьому, суд враховує, що у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Також, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Крім того, з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше судимий за вчинення кримінальних правопорушень майнового характеру, вважаю про не зменшення ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
За таких обставин, вважаю, що у клопотанні прокурора доведено про не зменшення ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
На даному етапі судового провадження лише запобіжний захід у виді тримання під вартою буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та зможе запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом не встановлено.

Стороною захисту не надано доказів, які б свідчили наявність у обвинуваченого ОСОБА_4 міцних соціальних зв`язків.
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З урахуванням обставив інкримінованих злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , особи обвинуваченого, вважаю, про необхідність визначення застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181600 грн., оскільки саме такий розмір застави, у разі його внесення, буде достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти встановленим ризиків.
З урахуванням наведеного, доводи клопотання захисника про наявність підстав для застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу є необґрунтованими, що в свою чергу свідчить про наявність правових підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , з визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 331, 334, 372, 376 КПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , про зміну запобіжного заходу відмовити.
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 04.08.2022 року включно.

Визначити відносно ОСОБА_4 розмір застави як запобіжного заходу, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181600 гривень.
Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, з призначенням платежу: застава за обвинуваченого ОСОБА_4 .
Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.
У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:
1) прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора в розумні строки;
2) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
3) не відлучатися з міста Одеси без дозволу прокурора або суду;
4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт, інші документи, що дають право на виїзд/в`їзд з України;
5) утримуватись від спілкування із особами допитаними як свідки в рамках даного кримінального провадження.
Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явився за викликом до прокурора, суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суддя вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.
Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_4 ,прокурору та направити уповноваженій службовій особі місць ув`язнення.

Суддя: