У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.08.2022 Справа №607/9962/22

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , погоджене прокурора відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старий Лисець, Тисменицького району Івано-Франківської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України,

ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло вказане клопотання, в якому слідчий просить обрати до ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що у провадженні СУ Головного управління Національної поліції в Тернопільській області перебуває кримінальне провадження №0000224 від 25 серпня 2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149 КК України.

У ході досудового розслідування 27 серпня 2022 у кримінальному провадженні № 0000224 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вербуванні та переміщенні людини, вчиненому з метою експлуатації, з використанням уразливого стану особи, вчиненому щодо кількох осіб та за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149 КК України.

Відповідно до вказаного повідомлення про підозру у невстановлених досудовим розслідуванням даті, часі та місці ОСОБА_5 , не бажаючи законно працювати і займатися суспільно-корисною працею, вирішив на постійній основі обрати злочинний шлях та грубо порушуючи конституційні права і свободи громадян, посягаючи на їх волю, честь та гідність, використовуючи уразливий стан людей, здійснювати їх сексуальну експлуатацію на території міста Вроцлав Республіки Польща.

ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що зайняття таким видом злочинної діяльності самотужки не принесе бажаного злочинного результату та кримінальних прибутків, оскільки потребуватиме постійного пошуку осіб, які перебуватимуть в уразливому стані та будуть залучені до сексуальної експлуатації, в невстановленому досудовим розслідуванням місці, даті та часі, вступив в злочинну змову із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , спрямовану на незаконне збагачення, шляхом здійснення вербування та переміщення людини з метою сексуальної експлуатації, з використанням уразливого стану осіб.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , надав

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вказівки розпочати пошук дівчат молодого віку, які опинились в скрутних життєвих обставинах та які б погодились надавати послуги сексуального характеру за кордоном, а саме в Республіці Польща.

Так, в серпні 2021 року ОСОБА_6 , в ході спілкування із

ОСОБА_9 стало відомо, що остання внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних та інших обставин (відсутність постійного місця роботи, заробітку, наявність грошових заборгованостей у зв`язку із дороговартісним лікуванням чоловіка та його смертю) перебуває у надзвичайно скрутному становищі (уразливому стані).

Реалізуючи свій спільний із ОСОБА_5 який перебував на території Республіки Польща, злочинний умисел, направлений на вербування особи з метою сексуальної експлуатації з використанням уразливого стану, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою сексуальної експлуатації особи, об 20 годині 45 хвилин 20 серпня 2021 року, перебуваючи у ресторані «Файне місто», що за адресою бульвар Тараса Шевченка, 23 в

м. Тернопіль, в ході спілкування під час особистої зустрічі з ОСОБА_9 , переконалась, що остання перебуває в уразливому стані внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних та інших обставин.

В подальшому, ОСОБА_6 , повідомила ОСОБА_10 про можливість працевлаштування за межами України, а саме в Республіці Польща із забезпеченням роботою, пов`язаною з наданням клієнтам послуг сексуального характеру за грошову винагороду, переконуючи її при цьому про вигідність роботи, її безпечність, можливість у будь-який час безперешкодно повернутися додому та отримати високі прибутки у короткі терміни.

Отримавши згоду ОСОБА_9 до виїзду за кордон, ОСОБА_6 , діючи за вказівкою ОСОБА_5 здійснила вербування з використанням уразливого стану (збіг тяжких особистих, сімейних та інших обставин) ОСОБА_9 з метою її сексуальної експлуатації на території Республіки Польща ОСОБА_5 .

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 11 вересня 2021 року

ОСОБА_6 , яка перебувала у злочинній змові із ОСОБА_5 , під час телефонних розмов із ОСОБА_11 , стало відомо, що остання внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних та інших обставин (відсутність постійного місця роботи, заробітку, наявність на утриманні малолітньої дитини та грошових заборгованостей) перебуває у надзвичайно скрутному становищі (уразливому стані).

Реалізуючи свій спільний із ОСОБА_5 злочинний умисел, спрямований на вербування особи з метою сексуальної експлуатації з використанням уразливого стану, ОСОБА_6 повідомила ОСОБА_11 про можливість працевлаштування за межами України із забезпеченням роботою, пов`язаною з наданням клієнтам послуг сексуального характеру за грошову винагороду закордоном, а саме в Республіці Польща, переконуючи її при цьому про вигідність роботи, її безпечність, можливість у будь-який час безперешкодно повернутися додому та отримання високих прибутків у короткі терміни.

Отримавши згоду ОСОБА_11 до виїзду за кордон, ОСОБА_6 , діючи за вказівкою ОСОБА_5 , здійснила вербування з використанням уразливого стану (збіг тяжких особистих, сімейних та інших обставин)

ОСОБА_11 з метою її сексуальної експлуатації на території Республіки Польща ОСОБА_5 .

Окрім цього, 25 жовтня 2021 року, виконуючи вказівки ОСОБА_5 . ОСОБА_7 , реалізуючи спільний злочинний умисел, будучи обізнаною про те, що ОСОБА_6 здійснила вербування з використанням уразливого стану ОСОБА_11 з метою її сексуальної експлуатації, ОСОБА_7 оплатила послуги за виготовлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_11 , забронювала їй місце у автомобілі марки «RENAULT» д.н.з. НОМЕР_1 через сервіс «BlaBla Car», та переказала грошові кошти для забезпечення оплати дороги на територію Республіки Польща.

13 листопада 2021 року ОСОБА_11 на автомобілі марки «RENAULT» д.н.з. НОМЕР_1 перетнула Державний кордон України в пункті пропуску «Краківець» в напрямку Республіки Польща.

Виконуючи вказівки ОСОБА_5 , ОСОБА_7 вчинила дії по переміщенню ОСОБА_11 за межі України в Республіку Польща, з використанням її уразливого стану, з метою її сексуальної експлуатації.

Прибувши до Республіки Польща, 13 листопада 2021 року ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_5 , зустріли ОСОБА_11 та показали місце, де вона буде проживати та надавати сексуальні послуги, а саме за адресою АДРЕСА_2 .

Працювала у сфері надання інтимних послуг ОСОБА_11 у період часу із 14 листопада 2021 року по 04 грудня 2021 року, впродовж якого ОСОБА_5 із корисливих мотивів здійснював її експлуатацію, отримуючи при цьому половину зароблених ОСОБА_11 грошових коштів.

Окрім цього встановлено, що ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою сексуальної експлуатації осіб, надав ОСОБА_8 номер мобільного телефону ОСОБА_12 .

Отримавши від ОСОБА_5 номер мобільного телефону

ОСОБА_12 , на початку червня 2022 року ОСОБА_8 зателефонував до неї та запитав чи не потрібна їй робота, на що вона сказала, що так. Окрім цього, ОСОБА_12 , не будучи повідомлена про умови праці, сказала ОСОБА_8 , що в неї є подруга ОСОБА_13 , яка також шукає роботу. Після цього, ОСОБА_12 та ОСОБА_8 домовитись про зустріч.

02 червня 2022 року об 11 годин 50 хвилин, перебуваючи у готелі «Лідія», що знаходиться за адресою: вулиця Шевченка, 6 в місті Монастириська Тернопільської області, ОСОБА_8 ,в ході спілкування під час особистої зустрічі з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , переконавшись, що вони перебувають в уразливому стані внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних та інших обставин: ОСОБА_12 (відсутність постійного місця роботи, заробітку, наявність на утриманні малолітньої дитини, яку вона виховує сама та кредитів) та

ОСОБА_13 (відсутність постійного місця роботи, заробітку, наявність грошових зобов`язань), повідомив їм інформацію про можливість працевлаштування за межами України із забезпеченням роботою з надання клієнтам інтимних послуг на території Республіки Польща, обіцяючи належні умови проживання та побутові умови, отримання високих прибутків у короткі терміни, вигідність такої роботи, її безпечність, можливість у будь-який час безперешкодно повернутися додому та повідомив, що оплатить пов`язані із переміщенням ОСОБА_12 та ОСОБА_13 витрати.

Крім цього, ОСОБА_8 о 12:12 год. 02 червня 2022 року зателефонував на мобільний телефон до ОСОБА_5 , який був повідомлений про зустріч із ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

ОСОБА_5 в ході спілкування по мобільному телефону із дівчатами підтвердив слова ОСОБА_8 щодо роботи в Республіці Польща, переконував у безпечності такої роботи та отримання гідної заробітної плати.

В подальшому, ОСОБА_8 , виконуючи злочинні вказівки

ОСОБА_5 , переконавши дівчат у виїзді за кордон для роботи у сфері надання сексуальних послуг, домігся їх згоди та схилив до виїзду за межі України в Республіку Польща, чим здійснив вербування з використанням уразливого стану (збіг тяжких особистих, сімейних та інших обставин) ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , з метою їх сексуальної експлуатації.

Надалі, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на переміщення особи з метою її сексуальної експлуатації, ОСОБА_5 забронював два місця у транспортному засобі марки «Mersedes-Benz Sprinter» д.н.з. НОМЕР_2 .

27 червня 2022 року о 10:40 год. ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на транспортному засобі марки «Mersedes-Benz Sprinter» д.н.з. НОМЕР_2 перетнули Державний кордон України в пункті пропуску «Краківець» в напрямку Республіки Польща.

Таким чином, у діях ОСОБА_5 , вбачається кримінальне правопорушень, передбачене ч.2 ст.149 КК України, яке відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.

Обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, підтверджуються доказами, які зібрані у ході досудового розслідування, зокрема: допитами потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 ; протоколом пред`явлення для впізнання по фотографіям із потерпілою ОСОБА_11 , протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій аудіо-, відеоконтроль особи, зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, а також іншими доказами, зібраними у кримінальному провадженні в їх сукупності.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Встановлено, що ОСОБА_5 07 липня 2021 року покинув територію України, виїхав до Республіки Польща та в Україну до цього часу не повернувся.

Проведеними оперативно-розшуковими заходами встановлено, що ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності продовжує переховуватись за межами України та здобуто інформацію про те, що він може перебувати на території Республіки Польща.

На даний час, вжитими заходами достовірне місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 не встановлено. З огляду на викладене, здійснення міжнародного розшуку підозрюваного ОСОБА_5 каналами Інтерполу можливе лише за умови отримання ухвали слідчого судді про обрання стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У зв`язку з цим, постановою від 20.07.2022 підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у міжнародний розшук.

Метою та підставами застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, а саме спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушень.

Ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, підтверджується тим, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої, тому є підстави вважати, що ОСОБА_5 , знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання вини у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, з метою уникнення відповідальності за вчинені ним злочини, переховується від органу досудового розслідування та на даний час перебуває за межами України, а саме у Республіці Польща. У базах даних щодо перетину Державного кордону відсутня інформація про в`їзд ОСОБА_5 на територію України від 07 липня 2021 року.

Ризиком того, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні підтверджується тим, що ОСОБА_5 , знаючи, що вчиняє незаконно та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, а також перебуваючи за межами території України, може чинити тиск на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, а саме на дівчат, яких він вербував для роботи повіями у Республіці Польща, шляхом схиляння їх до дачі неправдивих показів, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування.

Ризик того, що підозрюваний перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином є те, що оскільки не встановлено всіх учасників даного кримінальних правопорушень, потерпілих та свідків, не з`ясовано всіх обставин його вчинення, тому в разі застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу як тримання під вартою, орган досудового розслідування не матиме можливості запобігти його спілкуванню з іншими співучасниками вчиненого кримінальних правопорушень, перешкоджанню ним в розслідуванні кримінальних провадження.

Окрім того, звертаючись із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 стороною обвинувачення, на підставі зібраних матеріалів кримінальних провадження, враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149 КК України, репутацію підозрюваного, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

З огляду на наведене, приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку протиправних дій ОСОБА_5 , слід прийти до висновку, що інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти уникненню вищезазначених ризиків з боку підозрюваного ОСОБА_5 , а тому відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України щодо нього необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, як до особи, яка підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину та оголошена у міжнародний розшук.

Окрім того, зважаючи на встановлені та доведені факти, більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не забезпечать виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків підозрюваного та не нададуть можливості під час досудового розслідування контролювати місця його перебування.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варту стосовно підозрюваного ОСОБА_5 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях "Бакланов проти росії" від 09.06.2005, "Фрізен проти росії" від 24.03.2005 та "Ізмайлов проти росії" від 16.10.2008, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з викладених у ньому підстав та просив клопотання задовольнити.

Вказане клопотання у відповідності до ч. 6 ст. 193 КПК України розглядається за відсутності підозрюваної ОСОБА_5 .

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Частина 1 ст. 29 Конституції України визначає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

У відповідності до ст. 12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою обрання запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

В даному випадку сторона обвинувачення поставила перед слідчим суддею питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Це можна вважати особливим порядком попереднього вирішення питання про застосування до особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором та/або оголошений у міжнародний розшук. У випадку, якщо слідчий суддя прийме рішення про тримання під вартою особи, оголошеної в міжнародний розшук, після затримання такої особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя за участю підозрюваного має розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Отже, у разі оголошення особи у міжнародний розшук, КПК України встановлює процедуру, за якою спочатку може бути розглянуте за відсутності підозрюваного клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в порядку передбаченому ч. 6 ст. 193 КПК України, і рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, який оголошений у міжнародний розшук, за своєю правовою природою є дозволом на затримання останнього з метою приводу, що передбачено ч. 3 ст. 187 КПК України, і відрізняється від останнього тільки тим, що підозрюваний знаходиться за межами України. Оскільки до підозрюваного не застосовується запобіжний захід, він не може утримуватися під вартою. Після затримання підозрюваного (не пізніш як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження) - слідчий суддя розглядає за його участю клопотання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід. Використані формулювання свідчать про те, що в умовах переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та оголошення у зв`язку з цим його у міжнародний розшук, КПК України розрізняє процедури обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою від процедури застосування такого обраного запобіжного заходу.

Також, судом при вирішенні питання про його обрання не досліджується можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, оскільки тримання під вартою це єдиний запобіжний захід, передбачений в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України. Питання про більш м`який запобіжний захід відносно підозрюваного стає предметом дослідження при застосуванні запобіжного заходу після його затримання і доставлення до слідчого судді.

Отже, при вирішенні питання про обрання щодо особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчому судді належить дослідити такі обставини: чи повідомлено особі про підозру у встановленому законом порядку; чи наявна обґрунтована підозра; чи наявні ризики кримінального провадження; чи виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором та/або оголошений у міжнародний розшук.

Судом встановлено, що у провадженні СУ Головного управління Національної поліції в Тернопільській області перебуває кримінальне провадження №0000224 від 25 серпня 2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149 КК України.

27.06.2022 здійснено повідомлення про підозру громадянину України ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.
За приписами ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадку 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст.278 КПК України, передбачено, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Зі змісту вказаної норми випливає, що письмове повідомлення про підозру слідчий або прокурор повинні вручати безпосередньо тій особі, яка зазначена в повідомленні.

У разі неможливості безпосереднього вручення письмового повідомлення про підозру зазначеній у ньому особі, слідчий або прокурор повинні використовувати інші способи, передбачені КПК для вручення повідомлень.

Частина 3 ст. 111, ч. 1 ст. 135 КПК України визначають, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (ч. 2 ст. 135 КПК України).

Частина 8 ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. У випадку наявності в особи, зазначеної в абзаці першому цієї частини, захисника (захисників) копія повістки про її виклик надсилається захиснику (захисникам).
У зв`язку із не встановленням місцезнаходження ОСОБА_5 , та неможливістю вручення йому повідомлення про підозру особисто у день його складення орган досудового розслідування вжив заходів із вручення його у спосіб передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України для вручення повідомлень.

ОСОБА_5 ,27 червня 2022 року покинув територію України, виїхав до Республіки Польща та в Україну до цього часу не повернувся.

Згідно матеріалів кримінального провадження доданих до клопотання вбачається, що повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 27.06.2022, вручено його близькому родичу мати ОСОБА_14 .

В розумінні ч.6 ст.193 КПК України, підозрюваним, якого оголошено у міжнародний розшук слід вважати виключно особу, яка перебуває у міжнародному розшуку, що повинно підтверджуватися відповідною інформацією.

Чинний КПК України не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особу оголошено в будь-якому з видів розшуку (державному, міждержавному, міжнародному).

Статтею 6 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993, ратифікованої Україною 10.11.1994, у редакції від 21.01.2006, визначено, що договірні Сторони надають один одному правову допомогу шляхом виконання процесуальних і інших дій, передбачених законодавством запитуваної Договірної Сторони, серед іншого, зокрема - складання і пересилання документів, порушення карного переслідування, розшуку і видачі осіб, що вчинили злочини, а також шляхом вручення документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місце знаходження підозрюваного не відоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує його розшук.

Частиною 2 ст. 281 КПК України встановлено, що про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається,відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

Таким чином, підозрюваним, який оголошений у міжнародний розшук, слід вважати особу, щодо якої вчинено таку сукупність процесуальних дій: винесена постанова про оголошення особи в міжнародний розшук; відповідна інформація внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань; сформований і скерований запит до Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що орган досудового розслідування належним чином вжив заходів для вручення у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України, ОСОБА_5 , повідомлення про підозру, останній набув у цьому кримінальному провадженні процесуальний статус підозрюваного, а тому, щодо нього може вирішуватися питання про обрання запобіжного заходу.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що Кримінальний процесуальний кодекс України пов`язує набуття процесуального статусу підозрюваного, місцезнаходження якого не встановлено, саме з вжиттям заходів з вручення повідомлення про підозру, а не з фактичним отриманням повідомлення про підозру.

Щодо наявності обґрунтованої підозри, слідчий суддя зазначає наступне.

Запобіжний захід є заходом забезпечення кримінального провадження (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Згідно із ч. 1, 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із п. 4 ч. 2 цієї статті запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, зокрема, оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Отже, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, та що підозрюваний, оголошений у міжнародний розшук.

Положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри». Тому в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

При цьому, факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

На підтвердження причетності ОСОБА_5 , до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, слідчий надав зібрані у кримінальному провадженні матеріали.

Висновки органу досудового розслідування щодо можливої причетності ОСОБА_5 , до вчинення кримінального правопорушення, який йому інкримінуються, не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими, тому слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри тією мірою, щоб виправдати обрання заходів забезпечення кримінального провадження.

Щодо наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя зазначає наступне.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

При визначенні імовірності переховування ОСОБА_5 , від органів досудового розслідування, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, що загрожує останній у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Слідчий суддя погоджується, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Окрім того, ОСОБА_5 , знаходиться за межами території України.

Вказані обставини у сукупності між собою та з іншими обставинами цього кримінального провадження дають підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду на даному етапі кримінального провадження. Також існує висока імовірність, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи прокурора щодо наявності ризику знищення, приховування або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Щодо оголошення ОСОБА_5 , у міжнародний розшук, слідчий суддя зазначає.

Кримінальний процесуальний кодекс України жодним чином не обумовлює ухвалення судового рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного доведеністю факту перебування такої особи у міжнародному розшуку, а лише визначає необхідність оголошення такого розшуку (ч. 6 ст. 193, ч. 2 ст. 281 КПК України).

Із матеріалів кримінального провадження встановлено, що постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області від 20.07.2022, ОСОБА_5 , оголошено в державний та міжнародний розшук та внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
За змістом Розділу IV Інструкції про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затвердженої Наказом № 613/380/93/228/414/510/2801/5 від 17.08.2020, для звернення із запитом про публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення щодо особи, яка розшукується з метою її затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в України, правоохоронний орган України надсилає уповноваженому підрозділу визначений пакет документів, у тому числі, завірену копію постанови про оголошення розшуку особи та завірену копію ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на стадії досудового розслідування.

Таким чином, розгляд слідчим суддею клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на стадії досудового розслідування передує вирішенню питання про публікацію Червоного оповіщення Генеральним секретаріатом Інтерполу.

Отже, момент, з якого особа вважається такою, що оголошена у міжнародний розшук, відповідає часу винесення постанови про оголошення особи у міжнародний розшук, а доказом, яким сторона обвинувачення має доводити перед слідчим суддею факт того, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук є наявність у матеріалах клопотання процесуального рішення про оголошення особи в міжнародний розшук, оформленого у виді постанови.

Разом з цим, слід зазначити, що у взаємовідносинах України та Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерполу саме Національна поліція виступає як Національне центральне бюро Інтерполу. При цьому, робочим апаратом НЦБ Інтерполу в структурі Національної поліції є саме Департамент міжнародного поліцейського співробітництва.

Винесення органом досудового розслідування постанови про оголошення підозрюваного в міжнародний розшук, на переконання слідчого судді, є достатнім для підтвердження факту оголошення ОСОБА_5 , у міжнародний розшук в розумінні вимог ч. 6 ст. 193 КПК України.

Враховуючи тяжкість злочинів, вчинення яких інкримінується ОСОБА_5 , доведення прокурором наявності обґрунтованої підозри, а також наявність ризиків, передбачених п. 1-3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає доведеною та обґрунтованою необхідність обрання до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Частиною 6 ст. 193 КПК України передбачено, що у випадку розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрання такого запобіжного заходу за відсутності підозрюваного, після затримання цієї особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваної на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України строк дії такої ухвали не зазначається.

Також, слідчий суддя при постановленні ухвали враховує положення абз. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України, де зазначено, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, який оголошений у міжнародний розшук, розмір застави не визначається.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 131-132, 177, 193, 196, 281, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , погоджене прокурора відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , задовольнити.

Обрати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старий Лисець, Тисменицького району Івано-Франківської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід розглядається слідчим суддею після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження.
Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 .

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали слідчого судді оголошений та підписаний 05 серпня 2022 року о 14 год. 00 хв.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1