справа № 563/810/22
У Х В А Л А
25 липня 2022 року м. Корець
в с т а н о в и в:
В даному клопотанні прокурор зазначає, що 20 липня 2022 року до ВП № 7 Рівненського РУП надійшло повідомлення поліцейського СРПП ВП № 7 Рівненського РУП ОСОБА_4 про те, що під час перевірки посвідчення водія, яке на законну вимогу пред`явив ОСОБА_5 на дорозі поблизу с.Даничів Рівненського району Рівненської області, виявлено ознаки підробки.
20 липня 2022 року оглянуто та вилучено посвідчення водія серіх НОМЕР_1 від 18 листопада 2021 року на ім`я ОСОБА_5 та постановою дізнавача СД ВП №7 ОСОБА_6 визнано речовим доказом.
Обґрунтовуючи своє клопотання, прокурор вказує, що з метою забезпечення збереження даного речового доказу, який був об`єктом кримінально протиправних дій, на нього необхідно накласти арешт.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала повністю та просила його задоволити.
Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього копії документів, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до такого висновку.
Згідно ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які, зокрема, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
У розумінні положень ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який застосовується з метою дієвості цього провадження і відповідно до вимог ст. 170 КПК України полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Згідно ч.7 ст. 237 КПК України вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Відповідно до п.1 ч .2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди.
Арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів (п.1 ч.2 ст.170 КПК України). У випадку, передбаченому п. 1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Частиною 5 ст. 171 КПК України передбачено, що клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подане не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.
Згідно положень ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання про арешт майна, слідчий суддя в ухвалі повинен зазначити заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно. При цьому заборона використання майна чи заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у тих випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
В матеріалах клопотання наявна постанова дізнавача від 20 липня 202 року про визнання вищевказаного майна у якості речового доказу у справі.
З огляду на викладене слідчий суддя дійшов висновку, що необхідність та правові підстави арешту тимчасово вилученого майна при викладених у клопотанні обставинах прокурором доведено, клопотання відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, а тому підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.131, 167, 170, 173 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в:
Клопотання про арешт майна задоволити.
Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст складено 25 липня 2022 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1