Справа № 754/4571/22
У Х В А Л А
Іменем України

22 червня 2022 року слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна
ВСТАНОВИВ:
21 червня 2022 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , із забороною відчуження, користування та розпорядження майном.

Дане клопотання подано в кримінальному провадженні №0000109 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України, а саме за фактом шахрайського заволодіння невстановленими особами квартирою АДРЕСА_1 , яка належить територіальній громаді м. Києва.

Обґрунтовуючи клопотання, прокурор зазначає, що відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі договору дарування №420 від 21.07.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4 , 04.02.2022 року було проведено державну реєстрацію права власності зазначеної квартири за ОСОБА_5 .

В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу №317 від 20.05.2022 року право власності на дану квартиру зареєстровано за ОСОБА_6 .

В ході досудового розслідування на переконання прокурора було зібрано достатньо підстав вважати, що договір дарування №420 від 21.07.2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_4 є підробленим.

Постановою слідчого Деснянського УП ГУНП у м. Києві від 15.06.2022 квартиру АДРЕСА_1 було визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, а тому, з метою збереження речового доказу, прокурор в поданому клопотанні просить накласти арешт на вищевказане майно.

Дослідивши клопотання, долучені до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до ст.172 ч.3 КПК України, слідчий суддя, суд встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст.171 цього Кодексу, повертає його прокурору для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Клопотання прокурора не відповідає вимогам ст.171 КПК України та підлягає поверненню, оскільки в клопотанні та в долучених до нього матеріалах кримінального провадження відсутні підтвердження та достатнє обґрунтування щодо можливих протиправних дій щодо квартири АДРЕСА_1 , зокрема, відсутнє обґрунтування, що договір дарування №420 від 21.07.2009 року, на підставі якого 04.02.2022 року було проведено державну реєстрацію права власності зазначеної квартири за ОСОБА_5 , є підробленим.

Крім того, прокурором в клопотанні не враховано розумність та співмірність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб.

Оскільки клопотання про арешт майна подано без додержання вимог ст. 171 КПК України, суд вважає що існують підстави для повернення клопотання прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170,171,172 КПК України,

УХВАЛИВ:
Повернути прокурору Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно в кримінальному провадженні №0000109.

Надати прокурору для усунення недоліків строк в сімдесят дві години.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя