Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/445/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2022 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24.09.2022, якою задоволено клопотання слідчого та стосовно,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганська, громадянина України, не одруженого, який працює оператором мобільного зв`язку ТОВ «Спецмашкомплект», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23.01.2019 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 до 3 років 3 місяців позбавлення волі,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів з 24.09.2022 по 22.11.2022 включно,

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 строком на 60 днів.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24.09.2022, задоволено вказане клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя виходив з того, що надані слідчим до клопотання докази свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.
Також слідчим суддею встановлені ризики можливої не процесуальної поведінки підозрюваного, як то переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно прямо чи через третіх осіб впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому він підозрюється,
Таким чином, слідчий суддя прийшов до висновку, що обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою підозрюваному не гарантує унеможливлення встановлених ризиків з урахування обставин передбачених ст. 178 КПК України, тобто більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не може бути застосовано стосовно ОСОБА_8 .

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що в оскаржуваній ухвалі без висновків, обґрунтування та доказів, посиланням на абстрактні та нереальні ризики, вказано на неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, або альтернативного запобіжною заходу ніж тримані під вартою підозрюваного ОСОБА_8 .

Як висновок, при винесенні оскаржуваної ухвали слідчим суддею були порушені вимоги п. 3 ч. 1 та 2 ст. 194 КПК України.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчим суддею під час розгляду клопотання не було встановлено жодного доказу наявності хоча б одною із ризиків вказаною в клопотанні слідчого, а ті обставини, які вказані в оскаржуваній ухвалі є надуманими, абстрактними, нереальними та загальними і базуються лише на особистому внутрішньому переконанні та надуманих без жодних належних доказів посиланнях на те, що підозрюваний, розуміючи тяжкість злочину, може ухилятися від досудового розслідування, перешкоджати встановленню фактичних обставин.

Також,слідчий суддя посилається на наявність ризику переховування від органів досудового розслідування за суду, а також те, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, але жодний ризик передбачений ст. 177 КПК України слідчим не доведений.

Слідчий в клопотанні, так і слідчий суддя в ухвалі, в обґрунтування наявності загальних та абстрактних ризиків, посилаються на необхідність проведення слідчих та процесуальних дій при проведенні досудового розслідування по кримінальному провадженню. Таким чином, слідчим суддею фактично не проведено аналізу всіх ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 KПК України з урахуванням особливостей даного кримінального провадження та особи підозрюваного, як того вимагають норми чинного законодавства.

Також захисник звертає увагу на те, що слідчим суддею не було взято до уваги необґрунтованість підозри ОСОБА_8 , та доводи сторони захисту про те, що: свої процесуальні обов`язки ОСОБА_8 виконує і обіцяє виконувати надалі належним чином: від органу досудового слідства та суду не ховається і не планує цього робити, на першу вимогу слідчого та суду буде вчасно прибувати, з іншими підозрюваними і свідками у справі стосовно їх показань не спілкуватиметься і не спілкується на даний час, впливу на зазначених осіб не має, за межі України не виїжджатиме і не матиме можливості це зробити зокрема у зв`язку з ситуацією в Україні. Постійно проживає разом зі своєю сім`єю. За місцем проживання та роботи характеризується виключно позитивно. У зв`язку зі станом здоров`я потребує лікування, яке не може бути йому забезпечене в умовах слідчого ізолятора.

Крім того, захисник зазначає, що до перебування у слідчому ізоляторі ОСОБА_8 став на шлях перевиховання та виправлення, офіційно працював, будучи сумлінним працівником. Але з перших днів його перебування в слідчому ізоляторі, на ОСОБА_8 особами, які перебувають в ізоляторі разом з ним, почався здійснюватися тиск щодо вчинення злочинних дій, пов`язаних з незаконним придбанням та зберіганням з метою збуту наркотичних засобів. До того ж 27.09.2022 року захиснику, при розгляді клопотання про арешт майна ОСОБА_8 стало відомо про факт насилля та побиття підозрюваного під час перебування його у слідчому ізоляторі, про що було заявлено клопотання щодо проведення перевірки даного факту. Тому, враховуючи вищевикладені обставини, перебування ОСОБА_8 в слідчому ізоляторі, є вкрай небезпечним, та є прямою загрозою для його здоров`я та життя в цілому, що може призвести до невідворотних негативних наслідків.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, яка підтримала подану апеляційну скаргу і просила її задовольнити, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею належно дотримані.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та матеріалів судової справи, в провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області перебуває кримінальне провадження №0000061 від 01.04.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 255-1, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 190 КК України.

В межах даного кримінального провадження 22.09.2022 о 07 год. 30 хв. ОСОБА_8 затримано в порядку, визначеному ст. 208 КПК України. Цього ж дня, ОСОБА_8 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.

Підозра висунута ОСОБА_8 підтверджується наявними зібраними в ході досудового розслідування доказами, які долучені до клопотання, а саме: протоколом огляду місця події від 03.05.2022 з додатками до нього; висновком експерта від 29.09.2022 №СЕ-19/112-22/7396-НЗПРАП за результатам проведення експертизи матеріалів, речовин і виробів; протоколом огляду місця події від 20.05.2022 з додатками до нього; висновком експерта від 07.06.2022 №СЕ-19/112-22/3294-НЗПРАП за результатам проведення експертизи матеріалів, речовин і виробів; протокол огляду місця події від 14.06.2022; висновком експерта від 16.06.2022 №СЕ-19/112-22/4132-НЗПРАП за результатам проведення експертизи матеріалів, речовин і виробів.2022 з додатками до нього; витягом з протоколів про результати проведення негласних (слідчих) розшукових дій зняття інформації з електронних комунікаційних мереж.

Вказані докази містять достатньо об`єктивної інформації про причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.

Також, колегія суддів вважає, що слідчим суддею обґрунтовано встановлено ризики, які передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до особливо тяжких злочинів, оскільки за їх вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років.

Підтверджений також матеріалами клопотання ризик того, що підозрюваний ОСОБА_8 може незаконно прямо чи через третіх осіб впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, що зможе призвести до зміни їх показань або відмови від давання показань. Крім того, підозрюваний зможе вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення у якому він підозрюється.

Колегія суддів ураховує і те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років, та злочину проти громадської безпеки, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років.

Крім того, колегія враховує також те, що ОСОБА_8 не одружений, малолітніх та/або неповнолітніх дітей не має, на даний час не працює, орендує з матір`ю у м. Кременчук Полтавської області, позитивно характеризується за місцем проживання, є внутрішньо переміщеною особою, раніше судимий за вчинення умисного, корисливого злочину проти власності, перебуває на диспансерному лікуванні в КП «ПОКПТД ПОР» КДВ №2 з 03.08.2022 з діагнозом МЛС-ТБ (08.08.2022), РИФ ТБ (02.08.2022) правової легені (інфільтративний) Дестр + МБТ +МГ + Риф + гМТЧ (HR)М +К+ФТМЧ І (HRZ) ІІ (-) Гіст О (ВДТБ) КОГ 3 (2022), з орієнтовним терміном лікування до 02.05.2023.

Апеляційні доводи захисника про те, що відсутні дані, які підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінальних правопорушень та ризиків можливої його не процесуальної поведінки, то колегія суддів знаходить їх необґрунтованими, та такими, що спростовуються матеріалами клопотання.

Також колегія суддів зазначає, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Крім того, слідчий суддя на стадії обрання запобіжного заходу не перевіряє правильність кваліфікації дій підозрюваного, наявність та достатність доказів для визнання вини чи питання допустимості доказів.

Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

Отже, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини визначені п.п. 1, 3, 5, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, обґрунтованість підозри та недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного, оскільки встановлені під час розгляду клопотання обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.

Апеляційні доводи захисника про стан здоров`я підозрюваного не спростовують висновок слідчого суддів щодо застосованого запобіжного заходу, оскільки стороною захисту не доведено належним чином неможливість утримання ОСОБА_8 в умовах слідчого ізолятора та неможливість отримання ним лікування.

Доводи захисника про те, що до підозрюваного ОСОБА_8 можливо застосувати більш м`який запобіжний захід з урахуванням того, що останній має постійне місце проживання, де проживає разом з матір`ю, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки дані обставини були предметом дослідження слідчого судді, у відповідності до вимог ст. 178 КПК України та не спростовують висновків слідчого судді про ризики неналежної процесуальної поведінки.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга захисника, з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 376 ч.2, 177, 183, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24.09.2022, якою підозрюваному ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою 24.09.2022 по 22.11.2022 включно - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4