Справа № 355/553/22
Провадження № 1-м/355/1/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 липня 2022 року Баришівський районний суд Київської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Баришівка клопотання представника Міністерства юстиції України провідного спеціаліста відділу судової роботи у місті Києві Управління судової роботи та міжнародної правової допомоги Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Софії Горової про приведення вироку суду Грузії у відповідність із законодавством України стосовно засудженого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Варовичі Поліського району Київської області, громадянина України, одруженого, який має середню освіту, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , засудженого за вироком суду Грузії,-
В С Т А Н О В И В:
28.06.2022 року до Баришівського районного суду Київської області надійшло клопотання представника Міністерства юстиції України провідного спеціаліста відділу судової роботи у місті Києві Управління судової роботи та міжнародної правової допомоги Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ОСОБА_5 про приведення вироку суду Грузії у відповідність із законодавством України стосовно засудженого ОСОБА_4 .
У своєму клопотання представник Міністерства юстиції України просить визначити за Кримінальним кодексом України правову кваліфікацію діяння у вчиненні якого ОСОБА_4 визнано винним вироком Тбіліського міського суду Грузії від 21.09.2018 року. Визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню покарання засудженим ОСОБА_4 на підставі вироку Тбіліського міського суду Грузії від 21.09.2018 року зазначивши про початок строку покарання.
Клопотання обґрунтовує тим, що 07.02.2022 наказом Міністерства юстиції України №395/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого в Грузії громадянина України ОСОБА_4 відповідно до ст.ст.2,3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року. ОСОБА_4 засуджено вироком Тбіліського міського суду від 21.09.2018 до покарання у вигляді 9 років позбавлення волі, вирок набув законної сили 21.09.2018 року. ОСОБА_4 засуджений за вчення злочинів, передбачених ч.1 ст.260 (незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу), ст.19 ч.4 ст.260 (замах на незаконний збут наркотичного засобу) КК Грузії, що також є караним діянням відповідно до ст.ст.15,307,309 КК України. ОСОБА_4 відбуває покарання у Грузії м.Руставі установа №17 спеціальної пенітенціарної служби, кінець відбування строку покарання 31.05.2027 року. Остання місце реєстрації ОСОБА_4 є село Морозівка Баришівського району Київської області.
Представник Міністерства юстиції України до судового засідання не з`явився, однак повідомив про можливість розгляду справи за його відсутністю, оскільки відповідно до ч.1 ст.610 КПК України участь такої особи не є обов`язковою, просила задовольнити клопотання.
Засуджений ОСОБА_4 , який відбуває покарання в установі № 17 спеціальної пенітенціарної служби Грузії, в судове засідання не доставлявся. Однак мається заява з якої слід, що він погоджується на передачу його для відбування покарання в Україні.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні погодився з доводами клопотання представника Міністерства юстиції України та не заперечив щодо його задоволення.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши доводи клопотання та долучені до нього матеріали, суд вважає за можливе задовольнити клопотання представника Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Грузії щодо ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України, виходячи з наступного.
Відповідно до правил ч.1 ст.7 КК України, громадяни України, які вчинили злочини за її межами, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з положеннями ч.1 ст.602 КПК України, вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно ч.3 ст.603 КПК України, при розгляді клопотання Міністерства юстиції України про виконання вироку суду іноземної держави суд встановлює, чи дотримані умови, передбачені міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або цією главою КПК України. При цьому суд не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.
Суд зазначає, що чинними на території України є Конвенція про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року та Європейська конвенція про міжнародну дійсність кримінальних вироків від 28 травня 1970 року, ратифіковані Україною 22 вересня 1995 року та 26 вересня 2002 року відповідно.
Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Частиною 2 статті 1 КПК України регламентовано, що кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Європейської конвенції про міжнародну дійсність кримінальних вироків від 28 травня 1970 року, санкція може виконуватися іншою Договірною Державою тільки у разі, якщо згідно із її законодавством дія, за яку була встановлена санкція, була б злочином в разі її вчинення на її території, та особа, якій було встановлено санкцію, підлягала би покаранню, в разі якщо вона вчинила б цю дію там.
Пунктом b) ч. 1 ст. 9 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року передбачено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст. 11.
Згідно з п. п. а), с), d) ч. 1 ст. 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган повинен враховувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку; повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими ніякі мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачити за вчинення злочину або злочинів.
Положеннями ч. 3 та ч.4 ст. 610 КПК України визначено, що суд під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.

При визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, передбачених пунктах 1 та 2 даної частини.
За правилами ч. 1 ст. 610 КПК України передбачено, що клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до ч. 3 ст. 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України протягом одного місяця з моменту його надходження.

З дотриманням вимог ст. 6 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року та ч.2 ст.610 КПК України, Міністерством юстиції України до клопотання подано на розгляд суду всі необхідні документи.

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, ОСОБА_4 відповідно до копії паспорту серії НОМЕР_1 , виданого Баришівським РВ ГУМВС України в Київський області 07 серпня 2002 року є громадянином України, останнє місце його проживання зареєстровано в Україні за адресою АДРЕСА_1 . З наявних в розпорядженні суду матеріалів з`ясовано, що ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ст.19 ч. 4 ст. 260 КК Грузії, а саме: спроба вчинити злочин у незаконному збуті наркотичних засобів їх аналогів, прекурсорів чи нових психоактивних речовин, а також за ч.1 ст.260 КК Грузії, що передбачає незаконне виготовлення, виробництво, придбання, зберігання, перевезення, пересилання або збут наркотичних засобів їх аналогів, прекурсорів або нових психоактивних речовин.
Згідно довідки директора Державної міграційної служби України Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ОСОБА_6 , ОСОБА_4 за інформацією ЦМУ ДМС у м. Києві та Київської області є громадянином України.(а.с.83)
Злочини ОСОБА_4 вчинено за таких обставин.
ОСОБА_4 незаконно придбав наркотик «Альфа-ПВП» у невизначений час і за невизначених обставинах, який він зберігав нелегально.
30 травня 2018 року ОСОБА_4 мав намір незаконно продати 6,5438 грамів наркотику «Альфа-ПВП». З метою здійснення такого продажу для невстановлених осіб він залишив наркотики у різних місцях, таких як: у ґрунті навпроти лавки на площі, розташованій справа від 2-го під`їзду будинку АДРЕСА_2 ; у траві на площі навпроти будівлі телебачення патріархії за адресою АДРЕСА_3 ; на газоні позаду лавки на площі біля будинку 5 вулиці Анджапарідзе; 5-й квартал Важи-Пшавели, на площі позаду лавок напроти 4-го будинку; проте ОСОБА_4 був затриманий правоохоронцями а наркотики, залишені для продажу, були конфісковані.
31 травня 2018 року ОСОБА_4 на підході до кладовища на АДРЕСА_4 , коли правоохоронцями було проведено його особистий обшук з огляду на термінову необхідність, під час якого у нього було конфісковано вісім пакунків наркотичного засобу загальною вагою 4,726 грамів.
Вироком Колегії з кримінального розслідування Тбіліського міського суду від 21 вересня 2018 року ОСОБА_4 визнано винним: за ч.1 ст.260 КК Грузії призначено покарання 3 роки ув`язнення, за ст.19, ч.4 ст.260 КК Грузії призначено покарання ув`язнення на строк 9 років, більш суворий вирок має поглинув менш суворий вирок і як наслідок ОСОБА_4 засуджений до ув`язнення на строк 9 років .
Запобіжний захід - у вигляді затримання, обраний стосовно ОСОБА_4 скасовано.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 починається з моменту фактичного арешту з 31 травня 2018 року.
У відповідності із Законом Грузії «Про боротьбу з наркотичними злочинами» ОСОБА_4 позбавлено на 5 років права керування транспортними засобами; займатися адвокатською практикою на 15 років; позбавлено права на працю в педагогічних та навчальних закладах; на працю в казначейських (бюджетних) установах держави і місцевих органах влади-права на працю в державних органах; на пасивне виборче право; права на здійснення виробництва, купівлі, зберігання і носіння зброї та права на здійснення медичної і фармацевтичної діяльності на строк 20 років а також права на відкритті, здійснення управління і представництво фармацевтичної установи.
Також за даним вироком суду вирішено долю речових доказів.
Згідно з постанови про введення судового рішення у дію рішення колегії з кримінального розслідування, проведення попереднього судового розгляду та слухання справи по суті в Тбіліському міському суді 21 вересня 2018 року стосовно ОСОБА_4 за скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст.260 КК Грузії та ст.19,ч.4ст.260 КК Грузії набрало чинності 21 вересня 2018 року і підлягає негайному виконанню.(а.с.68)
За довідкою з особистої справи слід, що засуджений ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 є громадянином України, був засуджений 21 вересня 2018 року Тбіліським міським судом згідно ч.1ст.260 КК Грузії ст.19, ч.4 ст.260 КК Грузії до ув`язнення на строк 9 років. Початок строку покарання 31.05.2018 року. Кінець строку покарання 31.05.2027 року. Відбуде 3/4 строку вироку 28.02.2025 року. Строк вироку, який залишився станом на 17 лютого 2020 року становить 7 років 3 місяці 14 днів.(а.с.69)
Згідно заяви ОСОБА_4 він згоден про передачу його з Грузії в Україну для подальшого відбування покарання за вироком суду який набрав законної сили.(а.с.9)
Як слід зі згоди засудженого ОСОБА_4 , що за його екстрадицію з Грузії до України буде платити його мати ОСОБА_7 (а.с.10)
Відповідно до медичної довідки про стан здоров`я №182 закладу №17 Спеціальної пенітенціарної служби слід, що на здоров`я засуджений ОСОБА_4 скарг не має.(а.с.70)
З наказу Заступника Міністра з питань європейської інтеграції ОСОБА_8 про прийняття ОСОБА_4 для подальшого відбування покарання в Україні слід, що засудженого ОСОБА_4 було вирішено прийняти для подальшого відбування покарання призначеного вироком Тбіліського міського суду від 21.09.2018 року.(а.с.7)
Згідно виписки з Кримінального кодексу Грузії ст.19 означає спробу вчинити злочин, ч.1ст.260 Кримінального кодексу Грузії, означає незаконне виготовлення, виробництво, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, їх аналогів або прекурсорів,- караються позбавленням волі строком на 6 років.(а.с.76-78)
Ч.4 ст.260 Кримінального кодексу Грузії означає незаконний збут наркотичних засобів, їх аналогів, прекурсорів чи нових психоактивних речовин- карається позбавленням волі строком від 6 до 11 років. (а.с.77)
Згідно висновку директора Департаменту міжнародного права Міністерства юстиції України ОСОБА_9 слід, що засудженого в Грузії ОСОБА_4 для подальшого відбування покарання можливо передати в Україну .(а.с.82)
Як слід з клопотання провідного спеціаліста відділу судової роботи у місті Києві Управління судової роботи та міжнародної правової допомоги Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Софії Горової, ОСОБА_4 відбуває покарання в установі № 17 спеціальної пенітенціарної служби м. Руставі Грузії.
Відповідно до положень Кримінального кодексу України, кримінальна відповідальність за вчинений ОСОБА_4 злочин за ч.1 ст. 260 КК Грузії, передбачена ч. 1 ст. 309 КК України, санкцією якої визначено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
Кримінальна відповідальність за вчинення ОСОБА_4 злочин за ст.19 ч.4 ст.260 КК Грузії передбачена ст.15, ч.2 ст.307 КК України санкцією якої визначено покарання у виді позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.
При визначенні покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст. 309 КК України суд дотримується вимогам п.1 ч.4 ст.610 КПК України з якої слід, що при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків: 1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України.
З таки підстав слід визначити покарання ОСОБА_4 за максимальною санкцією ч.1 ст.309 КК України як обмеження волі строком на 5 років.
При визначенні покарання ОСОБА_4 за ст.15, ч.2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі, суд в силу ч. 4 ст. 610 КК України суд дотримується тривалості призначеного покарання за таке діяння за вироком суду Грузії, 9 років позбавлення волі.
Судом Грузії було застосовано поглинення менш суворе покарання більш суворим покаранням у такому випадку слід застосувати ч.1 ст.70 КК України з якої слід, що при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. З таких підстав слід визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
За правилами ч. 5 ст. 610 КПК України, відповідно до клопотання Міністерства юстиції України суд може також розглянути питання про виконання додаткового покарання, призначеного вироком суду іноземної держави. Невиконане додаткове покарання, призначене вироком суду іноземної держави, підлягає виконанню, якщо таке покарання за вчинення цього кримінального правопорушення передбачено законом України.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Кримінального кодексу України, злочинність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються тільки цим Кодексом.
За вироком грузинського суду, у відповідності із Законом Грузії «Про боротьбу з наркотичними злочинами» ОСОБА_4 позбавлено на 5 років права керування транспортними засобами; позбавлено права займатися адвокатською практикою на 15 років; позбавлено права на працю в педагогічних та навчальних закладах; на працю в казначейських (бюджетних) установах держави і місцевих органах влади-права на працю в державних органах; на пасивне виборче право; на здійснення виробництва, купівлі, зберігання і носіння зброї та права на здійснення медичної і фармацевтичної діяльності на строк 20 років а також права на відкритті, здійснення управління і представництво фармацевтичної установи.
Однак вирок іноземної держави в цій частині не може бути виконано в Україні з огляду на те, що за вчинені ОСОБА_4 злочинів, передбачені ч.1 ст.309 та ст.15 ч.2 ст.307 КК України, таке додаткове покарання не передбачено.
На підставі наведеного, керуючись ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 4 Європейської конвенції про міжнародну дійсність кримінальних вироків від 28.05.1970 року, ст. ст. 6, 9, 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 року, ст. ст. 3, 7, 72, 307, 309 КК України, ст. ст. 369-372, 376, 602, 603, 609-614 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
Клопотання особи, яка забезпечує самопредставництво інтересів Міністерства юстиції України провідного спеціаліста відділу судової роботи у м. Києві Управління судової роботи та міжнародної правової допомоги центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Софії Горової - задовольнити.
Вирок Колегії з кримінального розслідування Тбіліського міського суду від 21 вересня 2018 року стосовно ОСОБА_4 - привести у відповідність із законодавством України.
Вважати ОСОБА_4 засудженим:
за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 5 років,
за ч.2 ст.15 ч.2 ст.307 КК України у вигляді 9 років позбавлення волі.
Згідно ч.1ст.70 КК України остаточне визначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити 9 років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту фактичного арешту з 31 травня 2018 року.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду, через Баришівський районний суд органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.
Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу, не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію ухвали направити до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
Суддя Баришівського районного суду ОСОБА_1