КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №756/3812/22 Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2560/2022
Категорія: ст. 331 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 06 червня 2022 року у кримінальному провадженні №0000213 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України,

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 06 червня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів до 05 серпня 2022 року включно та залишено без змін альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі, визначеному ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 14 січня 2022 року.

Таке рішення суд мотивував тим, що виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, та забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_8 процесуальних обов`язків під час судового розгляду.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 06 червня 2022 року та постановити нову ухвалу.

На обґрунтування своїх вимог зазначає про порушення права на захист та невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження.

За позицією обвинуваченого, вирішуючи питання призначення альтернативного запобіжного заходу, суд вийшов за межі своїх повноважень, оскільки визначив розмір застави, який перевищує розмір, указаний прокурором у клопотання.

Обвинувачений також звертає увагу на те, що 06 червня 2022 року в Оболонському районному суді м. Києва повинно було відбутися підготовче судове засідання у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , але відбувся лише розгляд клопотання прокурора про продовження йому ( ОСОБА_8 ) строку дії запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою, про що його завчасно не повідомили, тому він був позбавлений можливості підготуватися до судового розгляду та реалізувати всі свої процесуальні права, в тому числі завчасно повідомити дружину, щоб вона прибула в судове засідання, подала клопотання про зміну запобіжного заходу та необхідні для цього документи.

Крім того, як вважає обвинувачений, суд безпідставно не взяв до уваги і не перевірив фактичні дані про те, що згідно з медичними показаннями він не може утримуватись у слідчому ізоляторі, при цьому не з`ясував у прокурора стан виконання попереднього судового рішення, яким було зобов`язано прийняти всі необхідні заходи для надання йому ( ОСОБА_8 ) належної медичної допомоги та медичного обстеження в умовах слідчого ізолятора, що свідчить про упереджене ставлення головуючого судді по справі до нього, порушення права на захист та взагалі ставить під загрозу його життя та здоров`я.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримавши апеляційну скаргу, просили скасувати ухвалу суду першої інстанції та обрати обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, заперечення прокурора щодо апеляційних вимог, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

За змістом положень глави 18 КПК України у взаємозв`язку з вимогами ст. 315 та ст. 331 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини її життя, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого, має обґрунтувати свій висновок про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. При цьому кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Як убачається з оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, в провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 309 КК України.

Суд першої інстанції, вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та заслухавши з цього приводу обвинуваченого та захисника, які просили змінити ОСОБА_8 запобіжний захід на домашній арешт або особисту поруку дружини обвинуваченого, дослідивши обставини, визначені у ст.ст. 178, 199 КПК України, дійшов висновку, що продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, і лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може запобігти спробам обвинуваченого переховуватися від суду, впливати на свідків та потерпілих, вчинити інші кримінальні правопорушення або перешкодити кримінальному провадженні іншим чином, тому постановив ухвалу про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою на 60 днів.

Враховуючи характер висунутого ОСОБА_8 обвинувачення, тяжкість покарання, яка загрожує у разі визнання винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні та всі наявні в матеріалах провадження дані про його особу і соціальні зв`язки, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що обвинувачений може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, такі ризики не зменшилися від часу обрання йому запобіжного заходу і виправдовують подальше його тримання під вартою.

З огляду на те, що потерпілі та свідки у цьому кримінальному провадженні, показання яких суд має сприймати безпосередньо, ще не допитуватися, з великою ймовірністю також існує ризик незаконного впливу на них.

За таких обставин колегія суддів погоджується з тим, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі обвинувачений не наводить таких обставин, які б, на його думку, не врахував суд під час вирішення клопотання прокурора. При цьому відомості про те, що за станом здоров`я він не може утримуватися під вартою в матеріалах справи відсутні. До того ж з метою перевірки тверджень обвинуваченого щодо незадовільного стану здоров`я суд зобов`язав начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» забезпечити ОСОБА_8 належне медичне обстеження необхідними лікарями-фахівцями та надати необхідну медичну допомогу.

Отже, на переконання колегії суддів, судом об`єктивно були досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження найсуворішого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення, яке ґрунтується як на вимогах національного, так і положеннях міжнародного законодавства.

Крім того, за змістом судового рішення обвинуваченому була визначена, як альтернативний запобіжний захід, застава, яка, на переконання колегії суддів, зможе забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків. При цьому доводи обвинуваченого про те, що визначаючи розмір застави, суд вийшов за межі своїх повноважень, є непереконливими, оскільки такий розмір відповідає положенням п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України та є співмірним з існуючими у даному кримінальному провадженні ризиками.

Що стосується тверджень обвинуваченого про те, що суд завчасно не повідомив його про судове засідання та розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, то вони також є безпідставними, оскільки обвинувачений не заперечує ту обставину, що йому було відомо про час та дату підготовчого судового засідання, водночас згідно з положеннями ст.ст. 314-315 КПК України серед питань, пов`язаних з підготовкою судового розгляду, суд вирішує питання і щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжних заходів.

Крім того, як вважає колегія суддів, під час розгляду клопотання прокурора судом були дотримані вимоги ст. 22 КПК України, а тому є безпідставними доводи обвинуваченого про порушення права на захист.

Враховуючи наведене, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при прийнятті судом рішення про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою колегією суддів не встановлено.

За відсутності достатніх підстав, принаймні на цій стадії судового розгляду, для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на менш суворий, апеляційна скарга ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 06 червня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів до 05 серпня 2022 року включно без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_________________ __________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4