Провадження № 1-кп/344/718/22
У Х В А Л А

22 вересня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Руденка Д.М.,

секретаря судового засідання Горайської Ю.В.,

з участю: прокурора Шутки Л.І.,

обвинуваченого ОСОБА_1 ,

захисника Міськів О.Т.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження з обвинувальним актом щодо ОСОБА_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Прокурор, у судовому засіданні подав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_1 та його захисник заперечили щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просили про обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, а саме цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд виходить з наступного.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України на даний час існують ризики, передбачені ст.177 КПК України зокрема, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам та оцінюючи в сукупності всі обставини провадження, суд дійшов висновку, що підстав для скасування чи зміни запобіжного заходу на більш м`який - на даний час не встановлено і застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_1 у вигляді тримання під вартою слід продовжити.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Таким чином, суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, є недостатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою буде співмірним та доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження і виключно такий запобіжний захід здатен забезпечити запобігання зазначених ризиків.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331, 369-372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Продовжити термін тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_1 до 20.11.2022 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя Дмитро РУДЕНКО