ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1644/22 Справа № 204/8118/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2022 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,(в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 , (в режимі відеоконференції)

розглянув у закритому судовому засіданні у м. Дніпрі, матеріали з кримінального провадження № 0000102 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2022 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
підозрюваного за ч.ч. 1, 3 ст. 436-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою слідчого судді від 30 вересня 2022 року застосовано стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням строком до 28 листопада 2022 року, та визначено заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно складає 198 480,00 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) гривень.
Своє рішення слідчий суддя мотивував обґрунтованою підозрою стосовно ОСОБА_7 за ч.ч. 1, 3 ст. 436-2 КК України та наявністю ризиків, що останній може: можливого переховування від досудового розслідування або суду; знищення, спотворення будь-яких речей які мають значення для кримінального провадження; впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення, тому слідчий суддя дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну поведінку підозрюваного та застосував виключний запобіжний захід. Разом з цим, слідчий суддя врахував тяжкість злочину та визначив заставу.
В апеляційний скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Вимоги апеляційної скарги обгрнутовані тим, що рішення слідчого судді незаконне, оскільки не мотивоване чим підтверджується наявність ризиків та до клопотання не долучено таких доказів. При цьому, до клопотання не долучено доказів наявності обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_7 , а протоколи НСРД не можуть ними бути. Разом з цим, захисник вказує, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, є священиком та настоятелем храму, раніше не судимий, тому прокурором не доведено неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів. Окрім цього, захисник вказує, що тяжкість покарання не може бути єдиною підставою для застосування виключного запобіжного заходу.
В апеляційному суді захисник та підозрюваний ОСОБА_7 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, обґрунтованість підозри встановленої слідчим суддею не заперечували.
Прокурор в апеляційному суді заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги в її межах та матеріали клопотання про застосування запобіжного заходу, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
Висновки слідчого судді про обрання ОСОБА_7 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою апеляційний суд вважає правильними.

Згідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Так, наданими до клопотання слідчого матеріалами підтверджується, що СВ УСБУ у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, яке внесене до ЄРДР під № 0000102 від 10 червня 2022 року, за ознаками злочинів, передбачених ч.1, ч.3 ст. 436-2 КК України(а.с.7-8)
29 вересня 2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.1, ч.3 ст. 436-2 КК України. (а.с.9-13)
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для обрання запобіжного заходу, колегія суддів зважає на усталену практику Європейського суду з прав людини, де у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", зазначено термін "обґрунтована підозра", який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" від 28 жовтня 1994 року, "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року).
Слідчий суддя розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановив обґрунтованість підозри стосовно ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1, ч.3 ст. 436-2 КК України, яка підтверджується: протоколом обшуку, протоколом огляду, протоколом допиту свідка, протоколом за результатами проведення НСРД, висновком експерта. Тому, сукупність вказаних фактичних даних на даному етапі досудового розслідування надають можливість переконатись в обґрунтованості підозри до такого ступеня, за якого об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. У зв`язку з чим, підозра стосовно ОСОБА_7 обґрунтована, а доводи захисника в цій частині безпідставними.
Апеляційний суд також вважає обґрунтованими висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1ст. 177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_7 може: переховуватися від досудового розслідування або суду; знищити, спотворити будь-яких речей які мають значення для кримінального провадження; впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, на даний час проводиться досудове розслідування, в якому не зібрано всіх доказів, останньому відомі анкетні дані свідка, покази якого беруться до уваги судом під час розгляду кримінального провадження по суті, ОСОБА_7 відповідно до підозри та матеріалів клопотання має стійкі ідеологічні погляди та може виправдовувати визнання правомірної збройної агресії РФ проти України.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд зважає на практику ЄСПЛ, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а в справі «Москаленко проти України», зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
Слідчий суддя, оцінив всі обставини справи, у зв`язку з чим, дійшов до вірного висновку, що підстав для застосування стосовно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу не має, так як він не зможе забезпечити запобіганню встановлених слідчим суддею ризиків.
Стосовно доводів апеляційної скарги про характеризуючі дані щодо ОСОБА_7 , то апеляційний суд вважає, що вони також не дають підстав для застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, за наявності обґрунтованої підозри та встановленого ризиків.
Істотних порушень, які б давали апеляційному суді скасувати ухвалу слідчого судді під час апеляційного перегляду не встановлено.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2022 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_7 підозрюваного за ч.ч. 1, 3 ст. 436-2 КК Українизалишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4