ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2262/22 Справа № 203/4772/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 26 липня 2022 року щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,
у кримінальному провадженні № 0001960, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.11.2020 року, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 26 липня 2022 року задоволено клопотання прокурора
Продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів до 23 вересня 2022 року включно.
В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що суд, враховував підстави за яких обвинуваченому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і які наразі не втратили своєї актуальності, а також тяжкість вчинення кримінального правопорушення та продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити у задоволенні вказаного клопотання прокурора та обравши обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Адвокат вважає, що тяжкість інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення сама по собі не може бути підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу та має бути оцінена комплексно із іншими обставинами, визначеними частиною першою статті 178 КПК України. Реєстрація місця проживання та фактичне проживання ОСОБА_7 поза межами м.Дніпра, на думку адвоката, не може бути врахована під час вирішення питання про обрання або продовження запобіжного заходу, оскільки розташування місця проживання особи не є обставиною, що підлягає оцінці та врахуванню відповідно до ч.1 ст. 178 КПК України. Відсутність офіційного працевлаштування та стійких соціальних зв`язків за місцем проживання ОСОБА_7 за обставин даного кримінального провадження, адвокат вважає, що це не є вирішальними умовами застосування запобіжного заходу.
На думку адвоката, прокурором у клопотання не обґрунтовано та не доведено поза розумним сумнівом те, які саме обставини свідчать про існування ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_7 від суду.
Адвокат вважає, що підозра є необґрунтованою, грошові кошти були повернені потерпілому.
Вважає, що судом не було прийнято до уваги тривале перебування обвинуваченого під вартою, та те, що наразі він потребує медичного лікування, та в умовах ізоляції йому не надається медична допомога.
Позиція учасників апеляційного перегляду.
Адвокат ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційному суді кожен окремо підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою обрати запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду, як законну, залишити без змін.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши думку учасників судового засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону з огляду на наступне.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.
Суд першої інстанції врахував наявність об`єктивних причин, які не дозволяють закінчити судовий розгляд з ухваленням вироку до спливу строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, а також існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від суду або перешкодити встановленню істини у справі.
З таким висновком погоджується апеляційний суд, оскільки враховуючи характер та тяжкість покарання, що кореспондується з характером суспільного інтересу, даних про обвинуваченого, іншими обставинами у їх сукупності, дає підстави вважати, що продовжують існувати вказані вище ризики.
На переконання колегії суддів, судом першої інстанції було вірно встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні ч. 2 ст. 187 КК України, які відносяться до тяжкого злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна, а тому, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, існує реальний ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду або перешкодити встановленню істини у справі.
Таким чином, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діяння, яке інкримінуються останньому, та більш м`які запобіжні заходи, як на це вказує адвокат в апеляційній скарзі, не забезпечать належної його процесуальної поведінки, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Європейський Суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Що стосується доводів апеляційної скарги стосовно необґрунтованості підозри причетності ОСОБА_7 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, то вони зводяться до вирішення питань доведеності чи недоведеності його вини в інкримінованому злочині, які вирішуються судом першої інстанції при ухваленні вироку, і в даному провадженні ці питання не розглядаються.
Щодо посилання в апеляційні скарзі адвоката та посилання обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційному суді про наявність у нього проблем зі здоров`ям, колегія суддів вважає такими, які достатньо не впливають на необхідність застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, оскільки належних доказів які б свідчили про неможливість обвинуваченого у зв`язку з його станом здоров`я знаходитися в установі в умовах тримання під вартою не надано і апеляційним судом не встановлено.
З урахуванням викладеного та фактичних обставин кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність продовження застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що є виправданим на даному етапі судового розгляду кримінального провадження.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено.
За наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката,- без задоволення.
Керуючись ст. ст. 303, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 ,- залишити без задоволення.
Ухвалу Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 26 липня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.187 КК України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
_____________ ____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4