Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/5100/22
У Х В А Л А

01 липня 2022 року м. Біла Церква

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3

про скасування постанови старшого слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 11.02.2022 про закриття кримінального провадження № 0002085, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

сторони кримінального провадження: заявник ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_3 29.06.2022 звернувся до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із скаргою, в якій просить скасувати постанову старшого слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 11.02.2022 про закриття кримінального провадження № 0002085, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що постановою слідчого старшого слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області від 11.02.2022 було закрито кримінальне провадження № 0002085, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.10.2021 з приводу завдання йому громадянином ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесних ушкоджень (ч. 1 ст. 122 КК України) на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України а саме: у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Заявник вважає, що перевірка обставин події за його заявою у відповідності до вимог КПК України належним чином не проводилася, висновок постанови є необгрунтованим та передчасним. У постанові слідчий нічого не вказує з приводу проведення у кримінальному провадженні слідчого експерименту за його участі, під час якого він відтворив обставини нанесення йому тідесних ушкоджень та судово медичної експертизи. У постанові слідчий зазначає, що ОСОБА_6 наніс йому тілесні ушкодження захищаючись. Однак залишається бути не зрозумілим, як він так захищався, що завдав йому близько 7-8 ударів по голові, внаслідок чого він перебував на стаціонарному лікуванні в Білоцерківській міській лікарні № 2 з 10.10.2021 по 27.10.2021. Слідчим не встановлено повні анкетні дані про особу, яка йому наносила тілесні ушкодження, зазначаючи тільки прізвище та ім`я, без по батькові; викладені слідчим у постанові показання свідків є неповними та перекрученими; у резолютивній частині постанови не вказано, в діях кого саме встановлена відсутність складу кримінального правопорушення. У даному кримінальному провадженні необхідно вилучити речовий доказ гумову палицю, якою йому наносилися тілесні ушкодження та провести одночасний допит його як потерпілого з усіма особами, включаючи свідків.

Заявник вважає, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження винесена слідчим є необгрунтованою, протиправною та незаконною, а тому підлягає скасуванню.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_3 скаргу підтримав, посилаючись на вищенаведене обґрунтування та просив її задовольнити.

Слідчий СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася і не повідомила суд про причини неявки.

Відповідно до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом, а згідно ч.3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

З огляду на це, слідчий суддя вважає за можливе розглянути вказану скаргу у відсутність представника органу досудового розслідування в порядку ч. 3 ст. 306 КПК України.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0002085 від 11.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. Постанова слідчого має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладена суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій прав та законних інтересів учасників процесу.

В оскаржуваній постанові мотиви закриття кримінального провадження слідчий поліції обґрунтував тим, що ОСОБА_7 не мав умислу на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , а вказані тілесні ушкодження були спричиненні з метою припинення протиправних дій, вчинених ОСОБА_9 відносно Костецької Т та захищаючись, а тому в даному випадку відсутній склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, а тому дане кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, дізнавач зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, а згідно ст. 92 даного кодексу обов`язок доказування покладається на слідчого, дізнавача, прокурора.

На виконання даних вимог сторона обвинувачення в силу ч. 2 ст. 93 КПК України здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень, закріплених в ст.110 КПК України, процесуальні рішення прокурора приймаються у формі постанови, мотивувальна частина якої повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу (п.3 ч.5 ст.110 КПК України).
Однак мотивувальна частина оскаржуваної постанови не містить мотивів прийняття рішення про закриття кримінального провадження. Слідчий не обгрунтовує на підставі аналізу яких доказів він прийшов до висновку про відсутність в діях ОСОБА_10 умислу на заподіяння тілесних ушкоджень.
Слідчий суддя погоджується із заявником про те, що мотивувальна частина постанови слідчого містить виклад показань свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які не повністю відповідають їх показанням згідно протоколів допиту, зокрема у постанові слідчий не зазначає про те, що вказані свідки бачили поряд з потерпілим ОСОБА_9 . ОСОБА_10 , який тримав в руках гумову палицю та не надає вказаним показанням аналіз.
Таким чином, є очевидним, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам процесуального закону, так як у мотивувальній частині не містить відомостей про зміст доведених обставин, які стали б підставою для прийняття рішення про закриття провадження у справі, а тому є необґрунтованою, формальною та передчасною.
Слід зазначити, що практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних прав є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Відповідно до пункту вісім частини другої статті 40 КПК України, прийняття процесуального рішення про закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу, це пряма прерогатива слідчого, як самостійної процесуальної особи, втручання в діяльність якої заборонено.

Згідно положень частини четвертої статті 284 КПК України, слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9, 9-1 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Виходячи з даних норм закону, закриття кримінального провадження за пунктом один частини першої статті 284 КПК України, можливе лише шляхом прийняття слідчим відповідної мотивованої постанови.

Слідчий суддя відповідно до пункту вісімнадцять частини першої статті 3 КПК України, здійснює контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та у разі надходження відповідної скарги перевіряє законність прийнятого рішення, за наслідками розгляду якої згідно вимог статті 307 КПК України постановляє відповідну ухвалу.

Згідно пункту третього частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскарженні такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого: рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Під час дослідження матеріалів кримінального провадження слідчим суддею встановлено, що перевірка обставин щодо нанесення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень слідчим поліції проведено поверхнево, не всебічно і неповно, а саме під час досудового розслідування не з`ясовано обставини, які мають суттєве значення для повного та об`єктивного розслідування.

Під час проведення досудового розслідування слідчим проведено ряд слідчих дій. Так на підставі медичної документації у кримінальному провадженні було проведено судово-медичну експертизу за результатами якої встановлено отримання потерпілим середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Також слідчим допитано потерпілого ОСОБА_3 та проведено з ним слідчий експеримент. Згідно висновку судово-медичного експрета, локалізація та характер ушкоджень ОСОБА_3 дають змогу вважати, що вони могли виникнути при обставинах, вказаних у протоколі слідчого експерименту з потерпілим. Також слідчим допитано свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , а також проведено слідчий експеримент із свідком ОСОБА_13 .

Поряд з тим слідчий суддя погоджується із заявником у тому, що слідчим не було проведено одночасного допиту свідків з потерпілим та не вжито заходів спрямованих на встановлення речових доказів у справі.

Таким чином, слідчий поліції в порушення вимог кримінального процесуального закону, не провів всього необхідного обсягу слідчих дій, необхідних для встановлення істини у справі, тим самим допустивши неповноту та однобічність, не дослідив обставини кримінального провадження в їх сукупності, не давши їм належної оцінки, для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

При цьому слідчий суддя, виходячи з положень частини п`ятої статті 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому у провадженні на здійснення конкретних слідчих дій, оскільки останній є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (пункт вісімнадцятий частини першої статті 3, частина третя статті 22 КПК України).

Однак слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що слідство зобов`язане провести у даному кримінальному провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, висновки не повинні ґрунтувались на припущеннях, а мають випливати з достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою доказів, які були зібрані під час досудового розслідування.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість оскаржуваної постанови, невідповідність її вимогам статтей 91- 94, частини п`ятої статті 110 КПК України, що має наслідком її скасування.

На підставі викладеного та керуючись: ст.ст. 110, 303, 307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 від 11.02.2022 про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002085 від 11.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Відповідно до частини 3 статті 307 КПК України, ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_14