Справа № 557/1241/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2022 року смт. Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2

номер кримінального провадження №0000123, внесенного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.07.2022,
про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Тучин Гощанського району Рівненської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, з середньою загальною освітою, не працюючий, одружений, має на утриманні 6 неповнолітніх дітей, раніше судимий:
- 17.08.2021 Гощанським районним судом Рівненської області за ч.2 ст. 190 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, 06.03.2022 звільнений Указом Президента України про помилування від 04.03.2022,
за ч.1 ст.122 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Гоща кримінальне провадження з обвинувальним актом про вчинення кримінального правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
14.07.2022 близько 11 год. 30 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи в АДРЕСА_1 , під час конфлікту, що виник на ґрунті неприязних особистих відносин з односельчанином ОСОБА_5 , умисно наніс для останнього один удар правою ногою в область лівої стопи, внаслідок чого заподіяв потерпілому тілесні ушкодження у вигляді заднього вивиха лівої стопи з переломом внутрішньої та зовнішньої кісточок лівого гомілково-ступневого суглобу зі зміщенням відламків, які відповідно до висновку судово-медичного експерта № 85 від 29.09.2022 відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень по критерію довготривалого розладу здоров`я.

Такі дії органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 122 КК України, як умисне нанесення середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся та суду показав, що дійсно він у вказані в обвинувальному акті час та дату, а саме 14.07.2022 під час конфлікту в с. Тучин по вул. Шевченка наніс тілесні ушкодження для потерпілого. Таких наслідків не бажав, пропонував потерпілому завезти його в лікарню на автомобілі, однак він відмовився і викликав швидку допомогу. В скоєному розкаюється, просить його суворо не карати.

Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у скоєнні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні підтверджується доказами, зібраними стороною обвинувачення, які відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України не досліджувалися, оскільки обставини скоєння злочину учасниками процесу не оспорюються.

Показання обвинуваченого суд оцінює як правдиві, оскільки вцілому вони узгоджуються між собою та з іншими матеріалами кримінального провадження.

Показаннями потерпілого підтверджується, що 14.07.2022 між ним та обвинуваченим був конфлікт в АДРЕСА_1 , в ході якого обвинувачений наніс йому тілесні ушкодження.

Згідно висновку експерта № 85 від 29.09.2022, відмічені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження у виді задній вивих лівої стопи з переломом внутрішньої та зовнішньої кісточок лівого гомілково-ступневого суглобу зі зміщенням відламків, згідно п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6, відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень по критерію тривалості розладу здоров`я.

Дослідивши безпосередньо всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом. У суду не має сумнівів щодо об`єктивності та правдивості показань обвинуваченого та потерпілого.
Оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, в їх сукупності, суд вважає їх допустимими, достатніми та достовірними, такими, що узгоджуються між собою, в зв`язку з чим суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого в скоєнні кримінального правопорушення.

Дії обвинуваченого органом досудового розслідування правильно кваліфіковано за ч.1 ст. 122 КК України, як умисне нанесення середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч.1 ст. 122 КК України, ступінь тяжкості вказаного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, відносяться до нетяжкого злочину.
Судом досліджено характеризуючі дані обвинуваченого, який раніше судимий, на диспансерному обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, одружений, не працює, посередньо характеризується за місцем проживання, має на утриманні 6 неповнолітніх дітей.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд відповідно до ст.ст. 65-68 КК України враховує тяжкість скоєного кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, який свою вину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся, раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, не перебуває на «Д»-обліку у лікаря-нарколога та психіатра, не працює, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дійшов висновку про призначення покарання в межах санкції ч.1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, із звільненням від відбуття покарання, з іспитовим строком, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що відповідає меті покарання, зазначеної в ст. 50 КК України.
Шкода кримінальним правопорушенням не встановлена. Речові докази відсутні.
Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст. ст. 369-371 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк в 1 (один) рік.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Гощанський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право в суді отримати копію вироку.
Копія вироку вручається обвинуваченому, прокурору негайно після його проголошення.
Учасникам судового провадження, які не були присутні при проголошення вироку, копія вироку направляється не пізніше наступного дня після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1