Справа № 155/98/19 Провадження № 11-кп/802/313/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.286 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
представників цивільних відповідачів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні режимі відеоконфренції кримінальне провадження за апеляційними скаргами представника ОСОБА_10 в інтересах цивільного відповідача ОСОБА_12 , цивільного відповідача АТ «Страхова компанія «Країна»», потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_13 на вирок Горохівського районного суду Волинської області від 24 грудня 2021 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :
Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Рачин Горохівського (Луцького) району Волинської області, мешканця АДРЕСА_1 , з професійною технічною освітою, неодруженого, водія у ФОП « ОСОБА_12 », раніше не судимого,

засуджено за ч.2 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволений частково.

Стягнута з АТ «Страхова компанія «Країна»» в користь ОСОБА_9 матеріальна шкода в сумі 44676 (сорок чотири тисячі шістсот сімдесят шість) гривень 00 коп. В решті позову відмовлено.

Стягнута з АТ «Страхова компанія «Країна»» в користь ОСОБА_9 моральна шкода в сумі 44676 (сорок чотири тисячі шістсот сімдесят шість) гривень 00 коп.

Стягнута з ОСОБА_12 в користь ОСОБА_9 моральна шкода в сумі 105324 (сто п`ять тисяч триста двадцять чотири) гривні 00 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Цивільний позов ОСОБА_13 задоволений частково.

Стягнута з АТ «Страхова компанія «Країна» в користь ОСОБА_13 моральна шкода в сумі 44676 (сорок чотири тисячі шістсот сімдесят шість) гривень 00 коп.

Стягнута з ОСОБА_12 в користь ОСОБА_13 в рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди в сумі 105324 (сто п`ять тисяч триста двадцять чотири) гривні 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_13 в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу залишені без розгляду.

Стягнуті з ОСОБА_7 в дохід держави судові витрати за проведення інженерно-транспортної експертизи в розмірі 2574 (дві тисячі п`ятсот сімдесят чотири) гривні 00 коп.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним за те, що 23 листопада 2018 року близько 13 год15 хв він, керуючи автобусом марки «I-VAN А07А1-60», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , сполученням Горохів-Антонівка-Луцьк, рухаючись заднім ходом на території автостанції міста Горохів, що на вулиці Луцькій, 27, місто Горохів, Волинської області, проявив безпечність, не уважно стежив за дорожньою обстановкою, не переконався, що це не створить небезпеки чи перешкоди іншим учасникам руху, для забезпечення безпеки руху не звернувся за допомогою до інших осіб, в результаті чого скоїв наїзд на ОСОБА_14 , яка стояла на території автостанції.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди, згідно з висновком експерта Горохівського міжрайонного відділення Волинського обласного бюро судово-медичних експертиз № 96 від 14 грудня 2018 року, ОСОБА_14 отримала тілесні ушкодження у вигляді чисельних синців та садна голови, тулуба та кінцівок; рани правої кисті, перелому кісток правого передпліччя та тазу, двох зон перелому (лобно-скроневої ділянки зліва та потиличної справа) кісток склепіння та основи черепу з вогнищевими крововилитвами між м`які мозкові оболонки, розтрощення грудної клітки та грудного відділу хребта з множинними розривами легень, серця, аорти. Смерть ОСОБА_14 наступила внаслідок розтрощення грудної клітки з обширними пошкодженням внутрішніх органів.
У прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.п.2.3 б), 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями).
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_10 в інтересах цивільного відповідача ОСОБА_12 просить змінити вирок в частині задоволення цивільного позову потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_13 про стягнення моральної шкоди із ОСОБА_12 та відмовити у задоволенні вказаного цивільного позову.
В апеляційному суді апелянт ОСОБА_10 змінив вимоги апеляційної скарги та просив змінити вирок суду, відмовивши у задоволенні цивільного потерпілого ОСОБА_13 ..
Не погоджуючись із рішенням суду, цивільний відповідач АТ «Страхова компанія «Країна»» просить змінити судове рішення в частині вирішення цивільного позову на користь потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_13 / Зокрема, частково задовольнити позовні вимоги потерпілої ОСОБА_9 , стягнувши з АТ «Страхова компанія «Країна»» на її користь 22 338 гривень моральної шкоди, в задоволенні решти позовних вимог відмовити. У задоволенні позовних вимог потерпілого ОСОБА_13 відмовити у повному обсязі.

У поданій апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_9 просить змінити вирок суду в частині задоволення її цивільного позову та стягнути з ОСОБА_7 , ФОП ОСОБА_12 та АТ «Страхова компанія «Країна»» на її користь 300 000 гривень моральної шкоди та 10 000 гривень витрат на правову допомогу.
До початку апеляційного розгляду потерпіла ОСОБА_9 відмовилась від свого цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди із відповідача ФОП ОСОБА_12 .
Також потерпіла ОСОБА_9 змінила вимоги своєї апеляційної скарги та просила змінити вирок суду, стягнувши з обвинуваченого ОСОБА_7 лише витрати на правову допомогу.
Потерпілий ОСОБА_13 , оскаржуючи вирок, просить його змінити і стягнути з ОСОБА_7 , ФОП ОСОБА_12 та АТ «Страхова компанія «Країна»» на його користь 200 000 гривень моральної шкоди та 10 000 гривень витрат на правову допомогу.
Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляційних скарг, потерпілу ОСОБА_9 , котра підтримала свою апеляційну скаргу зі змінами у повному обсязі, просила її задовольнити та стягнути з обвинуваченого витрати на правову допомогу, представника ОСОБА_10 , який підтримав вимоги зміненою апеляційної скарги і просив змінити вирок суду, представника ОСОБА_11 , яка підтримала подану апеляцію та просила змінити вирок суду, прокурора, який просив вирок суду залишити без змін, обвинуваченого та його захисника, які заперечили апеляційні скарги та просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, а провадження у справі за цивільним позовом потерпілої ОСОБА_9 в частині вимог про стягнення моральної шкоди з цивільного відповідача ОСОБА_12 підлягає закриттю з таких підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а саме: порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами і в апеляційних скаргах не заперечується.
Діям ОСОБА_7 дана правильна юридична оцінка, яка також ніким не оспорюється.
Згідно з положеннями ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», вирішуючи питання про вид і розмір покарання в кожному конкретному випадку, суд повинен визначати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, виходячи із сукупності всіх обставин вчинення злочину (форми вини, мотивів, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, ступеня участі кожного із співучасників у вчиненні злочину та ін.).
Призначене ОСОБА_7 покарання, на переконання суду апеляційної інстанції, повністю відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, а також принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчиненню першим нових кримінальних правопорушень.
Приписами ч.5 ст.128 КПК України визначено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно з п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

У зв`язку із відмовою потерпілої ОСОБА_9 від позовних вимог про стягнення моральної шкоди з цивільного відповідача ОСОБА_12 , провадження у справі в цій частині підлягає закриттю.

Під час апеляційного розгляду провадження встановлено, що вироком суду цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволений частково. В її користь з ОСОБА_12 стягнута моральна шкода в сумі 105324 (сто п`ять тисяч триста двадцять чотири) гривні 00 коп..

Оскільки потерпіла ОСОБА_9 відмовилась від позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди з ОСОБА_12 , тому вирок Горохівського районного суду Волинської області від 24 грудня 2021 року в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_9 про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_12 слід скасувати.

У суді апеляційної інстанції потерпіла ОСОБА_9 змінила вимоги своєї апеляційної скарги та просила стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 лише витрати на правову допомогу в сумі 10000 гривень.
Положення ч.2 ст.120 КПК України регламентують, що витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно норм ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановлено строку така заява залишається без розгляду.
Як убачається із оскаржуваного вироку, суд своє рішення в частині вирішення питання про стягнення на користь потерпілих витрат на правову допомогу мотивував тим, що потерпілі не підтвердили належним чином вартість наданих їм правничих послуг, а тому залишив в цій частині їх позови без розгляду.
Як вбачається з матеріалів провадження, вирок щодо ОСОБА_7 ухвалений 24 грудня 2021 року.
У суді апеляційної інстанції потерпілою стороною надано копію квитанції від 13.06.2022 про витрати ОСОБА_9 на правову допомогу на загальну суму 8500 гривень (т.3 а.к.п.55).
З огляду на наведене, оскільки представлена копія квитанції датована майже через шість місяців після ухвалення оскаржуваного судового рішення, тому апеляційні вимоги потерпілої ОСОБА_9 до задоволення не підлягають.
Що стосується доводів апеляційної скарги представника ОСОБА_11 , то вони є безпідставними з таких мотивів.

Згідно приписів ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особо, яка її завдала.

Відповідно до положень ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Вимогами ст.1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно копії полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/6534990 від 10.09.2018 убачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_12 була застрахована в АТ СК «Країна», забезпечений транспортний засіб автобус марки «I-VAN А07А1-60», р.н.з. НОМЕР_1 . Строк дії полісу з 11.09.2018 до 10.03.2019.

Положеннями ст.1168 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю.

Отже, в даному кримінальному провадженні у зв`язку із смертю ОСОБА_14 право на відшкодування шкоди мають її діти ОСОБА_9 та ОСОБА_13 ..

З урахуванням норм ст.27.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд першої інстанції обґрунтовано та вмотивовано стягнув із АТ СК «Країна» в користь потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_13 моральну шкоду в розмірі 44676 гривень кожному, а тому вимоги даної апеляційної скарги є безпідставними і до задоволення не підлягають.

Розмір моральної шкоди, стягнутий в користь потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_13 з АТ «Страхова компанія «Країна», суд апеляційної інстанції вважає таким, що в повній мірі відповідатиме характеру та обсягу страждань, яких зазнали потерпілі, а також характеру їхніх немайнових втрат.
Що ж стосується доводів апеляційної скарги представника цивільного відповідача ОСОБА_12 ОСОБА_10 про відмову в задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_13 про стягнення моральної шкоди, то вони є безпідставними з огляду на таке.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що на момент вчинення ДТП водій ОСОБА_7 перебував у трудових відносинах із ФОП ОСОБА_12 , що повністю підтверджується трудовим договором від 01.12.2008 та трудовою книжкою на ім`я ОСОБА_7 , у зв`язку з чим моральна шкода, спричинена потерпілому ОСОБА_13 підлягає стягнення і з ОСОБА_12 ..

Місцевий суд, при вирішенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_12 в користь потерпілого ОСОБА_13 , врахував обставини загибелі його матері, того, що у потерпілого загинула близька людина, непоправної втрати та душевних страждань, характеру вимушених змін у їх життєвих стосунках і з дотриманням засад розумності, виваженості та справедливості, обґрунтовано прийшов до висновку про стягнення з користь потерпілого 150000 гривень моральної шкоди.

При цьому суд першої інстанції, з урахуванням того, що в користь потерпілого ОСОБА_13 з АТ СК «Країна» стягується моральна шкода в розмірі 44767 гривень, правильно встановив, що решту вищевказаної суми слід стягнути саме з власника джерела підвищеної небезпеки ОСОБА_12 в сумі 105324 гривні.

Потерпілий ОСОБА_13 , оскаржуючи вирок, просив його змінити і стягнути з ОСОБА_7 , ФОП ОСОБА_12 та АТ «Страхова компанія «Країна»» на його користь 200 000 гривень моральної шкоди та 10 000 гривень витрат на правову допомогу. Доводи даної апеляційної скарги є необґрунтованими з таких підстав.
Суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий суд у повній мірі дотримався вимог ст.ст.23, 1168 ЦК України, а також роз`яснень, викладених у п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та врахував втрату потерпілим близької людини матері, яка зумовила необхідність докладання додаткових зусиль для організації ОСОБА_13 свого життя.
На переконання апеляційного суду, у даному випадку при вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_13 до «Страхова компанія «Країна» і задоволення моральної шкоди в сумі 44676 (сорок чотири тисячі шістсот сімдесят шість) гривень та ОСОБА_12 і задоволення моральної шкоди в сумі 105324 (сто п`ять тисяч триста двадцять чотири) гривні місцевим судом дотримано засад розумності, виваженості та справедливості, в повній мірі взяті до уваги вищевказані обставини та вимоги чинного законодавства.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В :
Закрити провадження у справі за цивільним позовом потерпілої ОСОБА_9 в частині вимог про стягнення моральної шкоди з цивільного відповідача ОСОБА_12 ..

Апеляційні скарги представника ОСОБА_10 в інтересах цивільного відповідача ОСОБА_12 , цивільного відповідача АТ «Страхова компанія «Країна»», потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_13 залишити без задоволення.

Вирок Горохівського районного суду Волинської області від 24 грудня 2021 року щодо ОСОБА_7 в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_9 про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_12 скасувати.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом.

Головуючий

Судді