СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/6933/22
пр. № 1-кп/759/1015/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.04.2022 року за №0000950, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,
сторони кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3
захисник ОСОБА_5
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 у невстановлений слідством час, у невстановленому слідством місці, у невстановленої слідством особи, придбав предмети зовні схожі на один корпус гранати Ф-1 з маркуванням «107 68-84Т» та один підривач типу УЗРГМ-2 з маркуванням «115-84 УЗРГМ-2 583», тим самим порушив Положення про дозвільну систему затвердженого, Постановою Кабінету міністрів України № 576 від 12.10.1992 року, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу, спорядження гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року.

Тобто, ОСОБА_6 усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання, носіння та зберігання боєприпасів, почав незаконно зберігати при собі, предмети зовні схожі на один корпус гранати Ф-1 з маркуванням «107 68-84Т» та один підривач типу УЗРГМ-2 з маркуванням «115-84 УЗРГМ-2 583»

27.04.2022 року, о 17 годині 30 хвилин, за адресою: м. Київ, проспект Леся Курбаса, 9 працівниками поліції в порядку ст. 208 КПК України, затримано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого під час проведення особистого обшуку виявлено та вилучено один корпус гранати Ф-1 з маркуванням «107 68-84Т» та один підривач типу УЗРГМ-2 з маркуванням «115-84 УЗРГМ-2 583».

Згідно висновку експерта №СЕ-19/111-22/12108-ВТХ від 17.06.2022 року, наданий на дослідження предмет, є промислово виготовлений уніфікований запал дистанційної дії УЗРГМ-2, відноситься до вибухових пристроїв та бойових припасів.

Наданий на дослідження предмет, є промислово виготовлений, споряджений вибуховою речовиною, корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1, є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, до вибухових пристроїв та бойових припасів не відноситься.

Крім цього, ОСОБА_3 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше 27.04.2022 року, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою власного вживання, без мети збуту, незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс масою 66,72 г, після чого для подальшого його вживання без мети збуту незаконно зберігав його при собі.

Так, 27.04.2022 року, о 17 годині 30 хвилин, за адресою: м. Київ, проспект Леся Курбаса, 9 працівниками поліції в порядку ст. 208 КПК України, затримано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого під час проведення особистого обшуку виявлено та вилучено скляну банку з сухою речовиною рослинного походження зеленого кольору.

Згідно висновку експерта №СЕ-19/111-22/12105-НЗПРАП від 28.04.2022 року, надана на дослідження речовина рослинного походження зеленого кольору, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом. Маса канабісу (в перерахунку на висушену речовину) становить 66,72г.

Канабіс, згідно Списку №1 «Особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено» Таблиці 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Кабінетом Міністрів України від 06.05.2000 №770, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено.

Згідно Наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 № 188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» розміром особливо небезпечного наркотичного засобу, за який передбачена кримінальна відповідальність встановлена його вага від 5 гр.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушення та проступку за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і послідовно дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінальних правопорушення та проступку. Також щиро розкаявся, просив його суворо не карати.
Захисник ОСОБА_5 , якого підтримав обвинувачений ОСОБА_3 , заявив клопотання про долучення до матеріалів кримінального провадження виписки із медичної карти амбулаторного хворого та закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого в частині обвинувачення за ч. 1 ст. 309 КК України, у зв`язку з проходженням лікування відповідно ст. 309 ч. 4 КК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 309 КК України, особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч. 1 ст. 309 КК України.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 26 квітня 2002 року Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави, суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилятися у таких спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.
Таким чином, передумовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, а підставою те, що така особа добровільно звернулася до лікувального закладу і почала лікування саме від наркоманії. При цьому особа має страждати на «наркоманію» і такий діагноз їй має бути встановленій у визначеному законом порядку.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, у встановленому законом порядку ОСОБА_3 хворим на наркоманію не визнавався. Згідно наявної в матеріалах провадження довідки, під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом перебуває з 11.11.2020 року з діагнозом: розлади психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю (а. 41). Зазначене не свідчить, що ОСОБА_3 страждає на наркоманію. Надана захисником виписка із медичної карти виконана нерозбірливим почерком, що позбавляє суд достовірно дослідити дані, зазначені у виписці та покласти їх в основу вирішення питання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 309 КК України, в зв`язку з чим суд не вважає її належним та допустимим доказом добровільного звернення до лікувального закладу та лікування саме від наркоманії. У зв`язку з цим вказане клопотання задоволенню не підлягає, оскільки свідчить про те, що ОСОБА_3 бажав ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції. Заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у незаконному придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 263 КК України. Також суд суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу, без мети збуту, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 309 КК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 у відповідності до ст. 66 КК України, є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 у відповідності до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, які згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком та тяжким злочином; обставину, яка пом`якшує та відсутність обставин, які обтяжують його покарання, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він має постійне місце проживання та реєстрації, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває з 11.11.2020 року під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом з діагнозом: розлади психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю, офіційно не працює, розлучений, раніше не судимий.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами є призначення покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України, та за ч. 1 ст. 309 КК України у виді арешту, з урахуванням вимог ст. 70 КК України.
При цьому, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, фактичних обставин справи та характеру злочинного діяння, а саме відсутність настання тяжких наслідків, з огляду на особу винного, наявності обставини, що пом`якшує покарання, відсутності обставин, що його обтяжують, приймаючі до уваги відношення обвинуваченого до вчиненого, який обіцяв в судовому засіданні не допускати в подальшому протиправної поведінки, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_3 зможе довести своє виправлення без реального відбування покарання, і тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з встановленням іспитового строку та покладенням певних обов`язків, встановлених ст. 76 КК України.
Долю речових доказів та судових витрат необхідно вирішити у відповідності до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді арешту на строк 6 (шість) місяців.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст.70 КК України, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: корпус гранати Ф-1 з маркуванням «107 68-84Т» та один підривач типу УЗРГМ-2 з маркуванням «115-84 УЗРГМ-2 583» та канабіс, масою (в перерахунку на висушену речовину) 66,72 г, передані до камери схову Святошинського УП ГУНП у м. Києві, квитанції №3181, 2605 знищити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення експертизи № СЕ-19/111-22/12105-НЗПРАП від 28.04.2022 року в сумі 514 грн. 86 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення експертизи № СЕ-19/111-22/12108-ВТХ від 14.06.2022 року в сумі 3020 грн. 48 коп.

Вирок суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Святошинський районний суд м. Києва з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1