Справа № 127/2520/21
Провадження №11-кп/801/475/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8
в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 04.04.2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 в кримінальному провадженні №0001073 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,
в с т а н о в и в :
У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває на розгляді кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.02.2022 обвинуваченого ОСОБА_8 оголошено у розшук, надано дозвіл на його затримання з метою приводу до суду для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та провадження у справі зупинено.
На адресу Вінницького міського суду Вінницької області 04.04.2022 із Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області надійшов протокол затримання обвинуваченого ОСОБА_8 , а також клопотання прокурора про застосування відносно обвинуваченого останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04.04.2022 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 в кримінальному провадженні №0001073 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.
Не погодившись з прийнятим рішенням захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 04.04.2022 року скасувати, обрати відносно ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із позбавлення волі.
Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що прокурор подаючи клопотання до суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 не виконав вимог ч.ч.2,3 ст.184 КПК України, не надав письмових доказів існування ризиків, не обґрунтував свою думку щодо доцільності застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 .
При вирішення питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції не врахував те, що останній має постійне місце проживання та реєстрацію, має стійкі соціальні зв`язки, ряд хронічних захворювань, за відсутності належного медичного догляду може значно погіршитись стан його здоров`я. Крім того, кримінальне провадження перебуває на розгляді в суді, всі докази по справі зібрані, проведені експертизи та знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів.

Заслухавши доповідача, думку захисника ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали вимоги викладені в апеляційній скарзі та просили їх задовольнити, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно ухвали вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Приймаючи рішення, щодо доцільності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції врахував, що обвинуваченому ОСОБА_8 ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.11.2021 року було застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України. Однак, після застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту обвинувачений ОСОБА_8 будучи завчасно та належним чином повідомлений про розгляд кримінального провадження, в порушення обов`язків покладених на нього ухвалою суду на жодне судове засідання не з`явився та не повідомляв суд про причини своєї неявки. Згідно рапортів працівників поліції, при неодноразовому відвідуванні адреси місця проживання обвинуваченого ОСОБА_8 АДРЕСА_1 двері квартири ніхто не відчинив та місце знаходження останнього не вдалось встановити. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15.02.2022 року обвинуваченого ОСОБА_8 було оголошено у розшук, надано дозвіл на його затримання.
З висновками суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 та не зможе запобігти існуючим ризикам.
Доводи сторони захисту про те, що прокурор не надав письмових доказів існування ризиків, не обґрунтував свою думку щодо доцільності застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 є безпідставними та спростовується вищевказаними обставинами та матеріалами провадження.
Прокурором доведені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та на даний час обвинувачується у вчинені нетяжкого злочину, перебуваючи на цілодобовому домашньому арешті неодноразово не з`являвся у судові засідання, не повідомляв суд про причини своєї неявки, за адресою вказаною в обвинувальному акті, обвинувачений був відсутній, порушував обов`язки покладені на нього ухвалою суду, перебував у розшуку, а тому він може і надалі переховуватись від суду.
Твердження сторони захисту про те, що суд першої інстанції при застосуванні до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не врахував те, що останній має міцні соціальні зв`язки, ряд хронічних хвороб та місце реєстрації, проживання не спростовує висновків суду першої інстанції та фактичних обставин справи.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенніу справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.
Суд апеляційної інстанції вважає, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Суд першої інстанції застосував відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який є співмірним кримінальному правопорушенню, у вчиненні якого підозрюється останній.
З вказаними вище висновками суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422-1 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 04.04.2022 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набуває законної сили з моменту оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4