Справа № 541/2007/22
№ провадження 1-кп/541/210/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2022 року місто Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миргород Полтавської області кримінальне провадження за обвинуваченнямОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вовнянка Миргородського району Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 299 КК України, -

в с т а н о в и в :

21 серпня 2022 року, близько 19 год. 20 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в громадському місці по АДРЕСА_2 , підійшов до огородженої парканом території домоволодіння, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , де остання -зареєстрована та фактично постійно проживає.

Після чого, ОСОБА_4 з метою подальшого вчинення хуліганських дій, грубо порушуючи вимоги ст. 30 Конституції України, яка гарантує недоторканість житла та іншого володіння особи, переслідуючи кримінально- протиправний умисел спрямований на незаконне проникнення до іншого володіння особи - території вищевказаного домоволодіння, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно- небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, всупереч волі власника, відкрив хвіртку паркану та зайшов на територію подвір`я, тим самим здійснив незаконне проникнення до іншого володіння особи - приватну земельну ділянку території домоволодіння належної ОСОБА_5 .

Продовжуючи свої кримінально-протиправні дії, ОСОБА_4 , 21 серпня 2022 року близько 19 год. 20 хв., незаконно, перебуваючи на території домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_5 , де діючи з хуліганських мотивів, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у зневажливому ставленні до існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, байдужого ставлення до суспільних відносин, які забезпечують спокій громадян, а також дотримання правил поведінки у побуті, із особливою зухвалістю, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, безпричинно пошкодив належне їй майно, а саме кинув цеглину у вікно будинку в результаті чого розбив три шибки, при цьому порушив спокій інших жителів вулиці Шкільна.

Внаслідок вказаних кримінально-протиправних дій ОСОБА_4 заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 513 грн. 00 коп.

19 серпня 2022 року близько 18 год. 00 хв. , ОСОБА_4 , перебуваючи на території власного домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , виявив, що його собака по кличці «Діна», породи німецька вівчарка, віком близько 4 років, подавила курей.

Тоді ОСОБА_4 , знаходячись за вищевказаною адресою, з метою вбивства тварини, керуючись раптово виниклим умислом, направленим на жорстоке поводження з твариною, нехтуючи існуючими правилами і нормами поведінки в суспільстві, в порушення ст. ст. 4, 18 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» від 21.02.2006, яким передбачено, що при поводженні з тваринами не допускаються дії, що суперечать принципам захисту тварин від жорстокого поводження, зловив собаку по кличці «Діна», що належить до хребетних тварин та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом знущання над твариною, активним способом спричиняючи їй істотний біль та страждання, наніс дерев`яною палицею та сокирою множинні удари в область шиї та тулубу, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді: механічного пошкодження в області шийного відділу - роз`єднання і пошкодження 4 і 5 шийних хребців; перелому 5-8 ребер з права на 12 см вище від грудної кістки, від яких настала смерть тварини.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину визнав повністю в скоєному розкаявся, просив суд суворо не карати. Суду пояснив, що 21.08.2022 року, приблизно о 19-20 год, зайшов на подвір`я до сусідки ОСОБА_5 з метою поспілкуватися з приводу події, яка сталася між нею та 14 -річним сусідом, її не було вдома, з метою помсти кинув цеглину у вікно будинку в результаті чого розбив шибку. 19.09.2022, ввечері, на своєму подвір`ї, виявив що його собака подавила 19 кур. Розлютившись на собаку, він схопив палицю якою наніс декілька ударів по собаці, а потім під руки попалася сокира, якою він наніс удар собаці, після чого вона померла. Повідомив, що матеріальну шкоду ОСОБА_5 відшкодував.

Суд вислухавши думку прокурора, обвинуваченого вважає недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не заперечуються відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідження матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, їх позиції є добровільними, а також роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному суді.

Отже, з`ясувавши всі обставини, встановлені під час кримінального провадження, перевіривши їх доказами, отриманими на підставі змагальності сторін та свободи у доведенні їх переконливості, дослідженими в судовому засіданні, у їхній сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, доведена повністю та вірно кваліфікована за ч.1 ст. 162, тобто як незаконне проникнення до іншого володіння особи , за ч. 1 ст. 296 як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку с мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, за ч. 1 ст. 299 КК України, як жорстоке поводження с тваринами що належить до хребетних, що призвело до загибелі тварини.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 міри покарання, суд приймає до уваги, що відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже ці дані підлягають обов`язковому врахуванню. Крім того, під час вибору покарання мають в силу статті 12 КК України, є кримінальними проступками, а за ч.1 ст. 299 КК України-нетяжким злочином значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК України.

При призначенні покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого діяння, приймає до уваги особу винного, його ставлення до вчиненого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які згідно п.1 та п. 5 ч.1ст. 66 КК України пом`якшують покарання винного є щире каяття, що виразилось в усвідомленні обвинуваченим негативності скоєного діяння та своєї вини, бажанні виправитись, активне сприяння розкриттю злочинів, відшкодування матеріальної шкоди ОСОБА_5 .
Обставин, яка обтяжують покарання винного, судом не встановлені.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 299 КК України, суд врахував характер та ступінь суспільної небезпечності і тяжкість скоєних кримінальних правопорушень, два з яких за ч.1 ст.162 та ч.1 ст. 296 КК України , , дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, в силу ст. 89 КК України не судимий. З урахуванням вищевикладених обставин суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 з обранням покарання у виді обмеження волі в межах санкцій інкримінованих статей, із застосуванням положень ст.70 КК України та із застосуванням на підставі ст.75 КК України іспитового строку і покладенням на нього обов`язків у відповідності до ст.76 КК України.
Окрім того при призначенні покарання за ч.1 ст. 299 КК України суд не застосовує додаткове покарання у вигляді конфіскації тварини, оскільки об`єкт відсутній.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувався.

Цивільний позов не заявлено.

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 373-374, 376, 392-395 ПК України суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1ст. 162, ч. 1 ст. 296, та ч. 1 ст. 299 КК України і призначити покарання:

-за ч. 1 ст. 162 КК України у виді одного року обмеження волі;

- за ч. 1 ст. 296 КК України у виді трьох років обмеження волі;

- за ч. 1 ст. 299 КК України у виді двох років обмеження волі без конфіскації тварини.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_4 у виді трьох років обмеження волі, без конфіскації тварини.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням, якщо протягом 2 (двох) років він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Речові докази: цеглина (кирпич) та дерев`яна палиця, які зберігаються в камері зберігання речових доказів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області - знищити; сокиру, яка зберігається в камері речових доказів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, повернути власнику- ОСОБА_4 .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КК України.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

СуддяОСОБА_1