Справа № 752/5804/22
Провадження № 1-кс/752/1828/22
У Х В А Л А
Іменем України

07 червня 2022 року м. Київ
Слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Києва клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001097, відомості щодо якого 30.05.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
У провадження слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання про арешт майна.
Мотивуючи означене клопотання прокурор вказує наступне.
У провадженні СВ Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції України в м. Києві перебуває кримінальне провадження №0001097 від 30.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України.
У ході досудового розслідування встановлено, що невстановлені особи з метою заволодіння майновими правами на частку в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-налагоджувальне підприємство «АБМ Інвест» (далі Товариство), єдиним учасником якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснили несанкціоноване втручання до роботи електронно-обчислювальних систем ДП «НАІС».
Допитаний у кримінальному провадженні ОСОБА_4 зазначив, що він є єдиним учасником, а відтак, одноособовим власником (у тому числі кінцевим бенефіціаром) ТОВ «Виробничо-налагоджувальне підприємство «АБМ ІНВЕСТ» (). Директором Товариства станом на сьогоднішній день є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 (надалі Директор).
28 травня 2022 року ОСОБА_4 зателефонувала директор та повідомила, що їй на телефон подзвонила невідома особа з номеру, який телефоном ідентифіковано не було ,із запитанням, чи говорить їй про щось назва Товариства, та проханням підтвердити інформацію, що вищими органами правління Товариства приймалися рішення про зміну місця знаходження Товариства та зміну директора Товариства, а також заявку на зміну місця знаходження Товариства, даних директора Товариства та складу учасників Товариства до відомостей до Державного реєстру юридичних осіб.
Таким чином, у слідства є підстави вважати що відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та належного йому майна, а саме: частки в ТОВ «Виробничо-налагоджувальне підприємство «АБМ ІНВЕСТ», (корпоративних прав), невстановленою групою осіб, які діяли умисно, вчинялося протиправне діяння з метою позбавлення ОСОБА_4 права власності на частку в Товаристві, вартість якої становить 65 000 (шістдесят п`ять тисяч) гривень 00 копійок, яка становить 100% Статутного капіталу Товариства..

У судове засідання прокурор не з`явилась. До суду прокурор подала заяву про розгляд клопотання за її відсутності.

Слідчий суддя, дослідивши вказане клопотання та документи, якими воно обґрунтовується, зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Слідчим суддею в судовому засіданні встановлено, що у провадженні СВ Голосіївського управління поліції ГУ Національної поліції України в м. Києві перебуває кримінальне провадження №0001097 від 30.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 361 КК України (несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж).
Факт несанкціонованого втручання в роботу інформаційних систем, поряд із цим, підтверджується протоколом допиту свідка ОСОБА_5 від 06 червня 2022 року, яка повідомила, що в телефонному режимі звернулась до ДП «НАІС» із проханням повідомляти про будь-які сторонні втручання/перегляди чи інші «підозрілі» дії зі сторони третіх осіб, які будуть відображатися в електронній базі ДП «НАІС», та саме 28 травня 2022 року представники ДП «НАІС» повідомили, що ними було зафіксовано сторонні втручання до бази нотаріусом, ім`я якого та інші відомості вони зможуть надати лише правоохоронним органам у встановленому законом порядку.

Метою арешту майна прокурор зазначає забезпечення збереження речових доказів що відповідає положенням п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його відчуження на користь третіх осіб.
Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Так, стаття 190 Цивільного кодексу України визначає, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.
Відповідно до статті 179 цього Кодексу річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.
Стаття 139 Господарського кодексу України надає визначення майна у сфері господарювання. Майном у цьому Кодексі визнається сукупність речей та інших цінностей (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб`єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна цих суб`єктів.
Крім того, відповідно до ст. 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.
Враховуючи вищенаведене, поняття «майно», яке використовується у законодавстві України, включає акції та частки у статутних капіталах, які є особливим видом майна.
Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, прокурора яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.
Постановою слідчого слідчого відділу Голосіївського Уп ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 . корпоративні права, які належать ТОВ «Виробничо-налагоджувальне підприємство «АБМ ІНВЕСТ» (), у вигляді частки у статутному капіталі, що становить 65 000 ( шістдесят п`ять тисяч) гривень 00 копійок та складає 100 % корпоративних прав та на об`єкт незавершеного будівництва, житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 ., на земельній ділянці площею 0,2857 га (кадастровий номером 0:51:002:0180), з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, яка належить на праві строкового платного користування (оренди) ТОВ «Виробничо-налагоджувальне підприємство «АБМ ІНВЕСТ» () на підставі договору оренди від 08 липня 2016 р. визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001097 від 30.05.2022 як об`єкт вчинення злочину передбаченого ч. 2 с. 361 КК України, тобто відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КК України, з чим погоджується і слідчий суддя.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ст. ст. 94, 132, 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен урахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування спеціальної конфіскації, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для третіх осіб.
Критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).
Слідчий суддя приходить до висновку, що арешт майна у цьому випадку необхідний для забезпечення ефективності кримінального провадження, а таке втручання у право на власність є пропорційним, оскільки встановлює лише заборону розпоряджатися майном та відчужувати його (тобто, не забороняє користування), а також підлягає оскарженню, відповідно до норм процесуального законодавства щодо оскарження рішень слідчого судді, та скасуванню у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 174 КПК України.

Таким чином, є передбачені кримінальним процесуальним законом підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів.
Слідчий суддя, враховуючи вище викладені обставини, приходить до висновку про задоволення клопотання, оскільки застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна є співрозмірним завданням кримінального провадження, спрямоване на досягнення цілей розслідуваного кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392 КПК України, -
УХВАЛИВ:
1. Клопотання задовольнити.
2. Накласти арешт на корпоративні права, які належать ОСОБА_4 в ТОВ «Виробничо-налагоджувальне підприємство «АБМ ІНВЕСТ» (), у вигляді частки у статутному капіталі, що становить 65 000 (шістдесят п`ять тисяч) гривень 00 копійок та складає 100% корпоративних прав ТОВ «Виробничо-налагоджувальне підприємство «АБМ ІНВЕСТ» ().
3. Заборонити будь-яким державним реєстраторам у розумінні Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», а також іншим суб`єктам державної реєстрації, у тому числі, але не виключно, нотаріусам, як спеціальним суб`єктам, на яких покладаються функції державного реєстратора юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Державному підприємству «Національні інформаційні системи» (ідентифікаційний код юридичної особи - 39787008), Міністерству юстиції України (ідентифікаційний код юридичної особи - 00015622) та його територіальним органам, у тому числі, але не обмежуючись, вчиняти (здійснювати) будь-які реєстраційні дії щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-налагоджувальне підприємство «АБМ ІНВЕСТ» ( Код ), а також будь-які дії, пов`язані із внесенням змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, реєстраційні дії та вносити записи щодо зміни місцезнаходження юридичної особи; зміни розміру статутного або складеного капіталу юридичної особи; зміни складу засновників, учасників юридичної особи; зміни відомостей про засновників, учасників юридичної особи; зміни відомостей про органи управління юридичної особи та керівників Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-налагоджувальне підприємство «АБМ ІНВЕСТ» ( Код ).
4. Ухвала виконується негайно слідчим, прокурором у кримінальному провадженні.
5. На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1