Справа № 282/20/22
Провадження № 1-кс/282/16/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року

смт.Любар

Слідчий суддя Любарського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , її представника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження №00000198 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з скаргою на постанову начальника СД відділення поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 від 08 грудня 2021 року про закриття кримінального провадження №0000198 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

В судовому засіданні скаржник скаргу підтримала та просила її задовольнити та вказала, що дізнавач дійшов помилкового висновку про те, що оскільки матеріальна шкода в даному випадку нікому не завдана, наявні підстави для закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.300 КПК України. Так, скаржниця вказала, що внаслідок протиправних дій порушено її законне право на віросповідання.

Представник скаржника ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав скаргу ОСОБА_3 та просив суд її задовольнити з мотивів неповноти дослідження всіх обставин справи.

Дізнавач у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Вислухавши пояснення скаржника, її представника, розглянувши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження №0000198, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та посадових осіб.

За змістом ч. 3 ст. 21 КПК України кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

06 вересня 2019 року внесено відомості до ЄРДР за № 0000238 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України.

Постановою начальника СД ВП № 1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження від 08 грудня 2021 року, кримінальне провадження №0000198 від 20.08.2020 закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю ознак складу кримінального проступку, передбаченого ст. 356 КК України.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 1 ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 10 КПК України, не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах, передбачених цим Кодексом, за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних чи інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, громадянства, освіти, роду занять, а також за мовними або іншими ознаками.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, дізнавача, прокурора.

Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим, дізнавачем всіх зібраних та перевірених доказів.

Постанова дізнавача про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосередньої оцінки отриманих фактичних даних, в даному випадку дізнавачем.

Оглядом матеріалів кримінального провадження №0000198 встановлено, що постанову про закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення, дізнавачем постановлено без проведення всіх можливих та достатніх слідчих дій, які мають суттєве значення для здійснення досудового розслідування.

Дізнавачем також, при винесенні постанови про закриття даного кримінального провадження не наведено мотиви та докази, які дають йому достовірні та беззаперечні підстави для його закриття.

Так, за змістом кримінального закону, самоправство - це самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника.

Об`єктом злочину виступає встановлений законодавством порядок реалізації громадянами своїх прав та обов`язків, тощо. Самовільне вчинення будь-яких дій - це здійснення особою свого дійсного або удаваного права чи вчинення інших дій всупереч встановленому порядку і без законних повноважень. Дійсним визнається право, яким особа володіє в силу закону, договору чи на іншій підставі, однак це право реалізується з порушенням порядку. Під удаваним слід розуміти право, стосовно належності якого собі винна особа помиляється. Насправді цим правом суб`єкт не володіє.

Оспорюваність правомірності дій особи означає, що інший громадянин або підприємство, установа, організація вважають дії того, хто вчиняє самоправні дії, незаконними, відкрито не погоджуються з ними, оскаржують їх (у судовому, адміністративному порядку тощо). Відсутність оспорюваності дій виключає визнання їх кримінальне караним самоправством.

Злочин визнається закінченим з моменту заподіяння самовільним вчиненням певних дій значної шкоди інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника. Питання про те, чи є спричинена самоправством шкода значною, потрібно вирішувати у кожному конкретному випадку. Матеріальну шкоду слід визнавати значною, якщо вона у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. До нематеріальної значної шкоди при самоправстві потрібно відносити, зокрема, заподіяння шкоди здоров`ю людини, порушення політичних, трудових, житлових та інших конституційних прав і свобод людини і громадянина (постанова Верховного Суду від 17 вересня 2019 року в справі №712/9530/17).

Суб`єктивна сторона злочину характеризується умислом. Психічне ставлення винного до суспільне небезпечних наслідків у вигляді значної шкоди, за загальним правилом також характеризується умислом. Відповідальність за ст. 356 виключається, якщо особа сумлінно помиляється у питанні належності їй права, яке вона реалізує всупереч встановленому законодавством порядку.

Так, зі змісту постанови начальника СД ВП № 1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 від 08 грудня 2021 року про закриття кримінального провадження №0000198 слідує, що однією із підстав закриття даного кримінального провадження послужило те, що нікому не завдано матеріальної шкоди, однак не встановлено чи заподіяна ОСОБА_3 значна нематеріальна шкода, в тому числі її право на віросподівання.

Окрім того, після скасування ухвалою слідчого судді Любарського районного суду Житомирської області від 14 грудня 2020 року попередньої постанови начальника СД відділення поліції №1 Житомирського РУП. про закриття даного кримінального провадження від 30.09.2020, дізнавачем не було проведено жодної слідчої дії.

Разом із тим, слідчий суддя звертає увагу на те, що приймаючи рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України - встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, у резолютивній частині оскаржуваної постанови, дізнавачем не зазначено в чиїх саме діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України, при тому, що при повідомленні про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 вказала на особу, яка його вчинила.

Відтак, з досліджених у судовому засіданні матеріалів досудового розслідування встановлено, що постанова дізнавача є немотивованою та такою, що ґрунтується на неповноті досудового розслідування.

Враховуючи вищевикладене вважаю, що скарга підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 2, 8, 9, 10, 91, 303, 306, 307, 309, 369-371 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову начальника сектору дізнання відділення поліції № 1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 , від 08 грудня 2021 року про закриття кримінального провадження №0000198 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України задовольнити.

Постанову начальника сектору дізнання відділення поліції № 1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 , від 08 грудня 2021 року про закриття кримінального провадження № 000000198 від 20.08.2020 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 356 КК України - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали буде оголошено 28.10.2022 о 12 год. 45 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1