Справа № 307/1777/22
Провадження №1-кп/307/152/22
УХВАЛА

про відмову у задоволенні клопотання

03 жовтня 2022 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області

у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

та їх захисників адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 про скасування арешту майна, накладеного згідно ухвали слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 9 грудня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000387 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 27 і ч. 2 ст. 194 та ч. 2 ст. 194 КК України,

в с т а н о в и в:

У провадженні Тячівського районного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27 і ч. 2 ст. 194 та ч. 2 ст. 194 КК України.

Під час судового розгляду захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 подав клопотання про скасування арешту майна, накладеного арешту на ряд речей, зокрема на мобільні телефони та сім карти які належать обвинуваченому та його дітям, а саме

-мобільний телефон «iPhone 12» р ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім картою НОМЕР_3 ;

-мобільний телефон «iPhone 7» р ІМЕІ1: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 , з сім картою НОМЕР_6 ;

- мобільний телефон «Nokia» р ІМЕІ1: НОМЕР_7 , ІМЕІ2: НОМЕР_8 , з сім картою НОМЕР_9 ;

-мобільний телефон «Samsung A 10S» р ІМЕІ1: НОМЕР_10 , ІМЕІ2: НОМЕР_11 , без сім карти;

- мобільний телефон «Samsung A 10S» без сім карти, накладений на підставі ухвали слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 09 грудня 2021 року.

В обґрунтування клопотання посилався на те, що у відповідності до вимог ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків тимчасового доступу до речей, арешт майна (ст.ст. 160-166, 170-174 КПК України), тобто лише за відповідною ухвалою суду.

Згідно ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичних осіб, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вимоги, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасову3ється у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
ОСОБА_6 не заперечує проти проведення судового розгляду та встановлення істини у справі, однак заперечує щодо позбавлення його права користування належним йому майном та майном, яким користувалися його діти.
Під час розгляду клопотання обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_8 у підтримання клопотання посилалися на обставини, викладені у ньому.
Прокурор заперечував щодо задоволення вказаного клопотання посилаючись на те, що судовий розгляд не розпочато, жодні речові докази не досліджені.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши документи, долучені до клопотання, суддя дійшла висновку про відмову у скасуванні арешту на майно виходячи з такого.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
На підставі ухвали слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 09 грудня 2021 року з метою збереження речових доказів накладено арешт на тимчасово вилучене у ОСОБА_6 майно, у тому числі на мобільні телефони.
Відповідно до ч.1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового розгляду - судом.

У частині другій вказаної статті цього Кодексу зазначено про те, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено не обґрунтовано.

В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Тобто, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

При вирішенні питання про скасування арешту майна, суд має встановити відсутність підстав для його подальшого застосування у конкретному кримінальному провадженні, розгляд якого здійснюється судом, при цьому правомірність та обґрунтованість арешту майна визначається наявністю передбачених законом підстав, зв`язком з обставинами конкретного кримінального провадження, змістом ухвали про накладення арешту та належним мотивуванням клопотання про скасування арешту.
Ураховуючи наведене, а також те, що на даній стадії провадження жодні докази судом не досліджено, мета, з якою накладено арешт на мобільні телефони не відпала, відтак вказане клопотання є передчасним.

Керуючись ст. ст. 371, 372, 376 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 про скасування арешту майна .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Текст повної ухвали буде складено та оголошено 7 жовтня 2022 року о 13 год. 45 хв.

Суддя ОСОБА_1