21.09.2022 363/1834/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року м.Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Вишгороді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000495 від 17.05.2022 року стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця міста Києва, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України,-

встановив:

17.05.2022 року близько 12 год. 30 хв. (більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), у ОСОБА_5 , який перебував в с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області, виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна поєднаного з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану з території домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 власником якої є ОСОБА_6 . Цього ж дня, тобто 17.05.2022, близько 13 год. 00 хв. (точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно з корисливого мотиву, з метою особистого незаконного збагачення, достовірно знаючи, що на території України діє воєнний стан, підійшов до будинку за адресою: АДРЕСА_2 , який пошкоджений в наслідок ведення активних бойових дій, та шляхом вільного доступу потрапив у під`їзд вказаного будинку.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, достеменно знаючи, що власники домоволодіння відсутні за місцем проживання та інших осіб які б могли завадити вчиненню кримінального правопорушення не має, а також впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та він не буде викритий, скориставшись частково пошкодженими внаслідок ведення бойових дій на території Вишгородського району вхідними дверима вищевказаної квартири, проник у середину приміщення.

Перебуваючи у вищевказаній квартирі ОСОБА_5 почергово виніс з приміщення на територію поблизу з будинком за адресою: АДРЕСА_2 . чуже майно, а саме: чавунну батарею на 7 секцій, вартістю 455 грн. (чотириста п`ятдесят п`ять гривень), чавунну батарею на 9 секцій, вартістю 585 грн. (п`ятсот вісімдесят п`ять гривень), чавунну батарею на 10 секцій, вартістю 650 грн. (чотириста п`ятдесят п`ять гривень), на загальну суму 1690 (одна тисяча шістсот дев`яносто) грн. Однак, в цей час до вказаного будинку прийшли власники квартири та завадили доведенню до кінця неправомірних дій останнього.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєдане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 вчинив злочин передбачений ч.3 ст.15 ч.4 ст. 185 КК України.

В ході досудового розслідування між прокурором Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 , було укладено угоду про визнання винуватості від 05.07.2022 року, яка знаходиться в матеріалах кримінального провадження, згідно якої сторони домовилися про те, що підозрюваний беззастережно визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.4 ст. 185 КК України. Сторони погоджуються на призначення підозрюваному покарання за ч.3 ст.15 ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням. В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.

В підготовчому судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просила дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Захисник ОСОБА_4 просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений в підготовчому судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену міру покарання, при цьому пояснив, що повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.4 ст. 185 КК України в обсязі обвинувачення, реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засіданні не з`явилася, подала заяву, в якій зазначає, що не заперечує проти укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, претензій майнового характеру не має.

Враховуючи викладене, суд, заслухавши думку прокурора, захисника, обвинуваченого, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, дійшов висновку про доцільність затвердження угоди про визнання винуватості.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст.468-470,472 КПК України, вимогам закону України про кримінальну відповідальність за ч.3 ст.15 ч.4 ст. 185 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженого покарання.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.

Окрім цього, обвинуваченому роз`яснено частини 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, положення яких йому зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертоїстатті 474 КПК України, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечив проти затвердження угоди.

Суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.3 ст.15 ч.4 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена в умовах воєнного стану.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно ст. 66 КК України - є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, усунення заподіяної шкоди. Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Перевіряючи покарання, узгоджене сторонами угоди, на відповідність вимогам КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, щире каяття у вчиненому, активне сприяння у розкритті злочину, як обставини, які пом`якшують покарання, те, що обвинувачений раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, а тому за наявності вказаних обставин суд вважає за можливе призначення узгоджене покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнивши ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням. При цьому суд покладає на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про доцільність затвердження угоди про визнання винуватості.

Процесуальні витрати за проведення у кримінальному провадженні експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в повному обсязі.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази по справі вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 394, 468, 473-475 КПК України, суд,-

ухвалив:

Затвердити угоду від 05 липня 2022 року між прокурором Вишгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 про визнання винуватості.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.4 ст.185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він впродовж іспитового строку 1 (одного) року не скоїть нового злочину, та виконає покладені на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути процесуальні витрати по справі у розмірі 180 грн. за проведення експертизи із засудженого ОСОБА_5 на користь держави.

Речові докази, а саме: чавунний радіатор опалення на 7 секцій, чавунний радіатор опалення на 9 секцій, чавунний радіатор опалення на 10 секцій, які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 залишити у потерпілої.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, у разі не подачі на нього апеляції. Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1