Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України; ст. ст. 75, 76 КК України. Суддя-доповідач у апеляційній інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
Іменем України

28 липня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_6 на вирок Святошинського районного суду міста Києва від 22 листопада 2021 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_8
за участю сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_7 ,

у с т а н о в и л а:

Цим вироком у кримінальному провадженні під №0002063, внесеному до ЄРДР 16.08.2021 року, ухваленим щодо обвинуваченого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, який народився у м. Києві, з середньою освітою, працюючого на посаді сторожа у КНТЕУ, одруженого, немаючого пільг та утриманців, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

який визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за яким призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покладено відповідні процесуальні обов`язки.

Також вирішені питання про долю речових доказів та процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_9 .

Як визнав установленим у вироку суд першої інстанції, кримінальне правопорушення вчинене за таких обставин.

01.08.2021, приблизно о 17 годині 00 хвилин, за адресою: м. Київ, Брест-Литовське шосе (18 кілометр), ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючи автомобілем зеленого кольору, марки «Dacia», моделі «Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись проїжджою частиною дороги по Брест-Литовському шосе в напрямку від вулиці Оборони Києва до вулиці Зв`язківців в місті Києві, порушив правила безпеки дорожнього руху, не впорався з керуванням та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Skoda», моделі «Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок якого пасажир автомобіля марки «Dacia» - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Так, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 01.08.2021 приблизно о 17 годині 00 хвилин, керуючи на підставі посвідчення водія серії НОМЕР_3 , виданого ДАІ МВС-УВС м. Києва від 12.05.1998, технічно справним автомобілем зеленого кольору, марки «Dacia», моделі «Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в крайній лівій смузі для руху проїжджою частиною дороги по Брест-Литовському шосе в місті Києві, зі сторони вулиці Оборони Києва в місті Києві до вулиці Зв`язківців в місті Києві зі швидкістю приблизно 80 км/год. При цьому, з ліва на задньому сидінні вказаного автомобіля сидів в якості пасажира сидів ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В цей же час в крайній лівій смузі для руху проїжджої частини дороги по Брест-Литовському шосе в місті Києві, зі сторони вулиці Оборони Києва в місті Києві до вулиці Зв`язківців в місті Києві зорганізувався затор з автомобілів, які стояли нерухому у вказаній смузі для руху з метою здійснити розворот в дозволеному місці в напрямку міста Житомир.

Наближаючись до затору з автомобілів, які стояли нерухому в крайній лівій смузі для руху проїжджої частини дороги по Брест-Литовському шосе в місті Києві, зі сторони вулиці Оборони Києва в місті Києві до вулиці Зв`язківців в місті Києві, водій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючи автомобілем зеленого кольору, марки «Dacia», моделі «Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміні, не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з іншим автомобілем, а саме передньою частиною автомобіля в`їхав в задню частину автомобіля сірого кольору, марки «Skoda», моделі «Octavia Tour», реєстраційний номер НОМЕР_2 , чим порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме не виконав вимоги Правил дорожнього руху України, які діють з 01.01.2002 (зі змінами):
- п. 1.3, згідно якого учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги правил дорожнього руху;
- п. 1.5, згідно якого дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян завдавати матеріальних збитків;
- п. 2.3 (б), який зобов`язує водія транспортного засобу, для забезпечення безпеки дорожнього руху бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розташування та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керуванням цим засобом у дорозі; (д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;
- п. 12.1 згідно якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;
- п. 13.1 згідно якого водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 042-1295-2021 від 13.10.2021 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді:
- відкрита черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку, епідуральної гематоми над лівою лобною часткою, пневмоцефалії зліва, вдавленого перелому зовнішньої стінки лобної пазухи зліва з розповсюдженням лінії перелому на медіальну стінку орбіти зліва зі зміщенням уламків, крововиливу в лобну пазуху, передні комірки решітчастої кістки, гематома м`яких тканин чола, параорбітальної гематоми зліва з наявністю в м`яких тканинах міхурців повітря, забійної рани лобної ділянки, садна шкіри нижньої повіки лівого ока.

Локалізація, морфологія вищевказаних ушкоджень, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинені вони травмуючою дією тупого(их) предмета(тів), могли утворитись в термін, вказаний в постанові, тобто 01.08.2021 при транспортній травмі (травма в салоні автомобіля, що рухався, при зіткненні його з перешкодою).

Враховуючи вищезазначене, відкрита черепно-мозкова травма за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя).

Порушення водієм ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , правил дорожнього руху та заподіяння пасажиру, тяжких тілесних ушкоджень, перебувають між собою у прямому причинному зв`язку.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із ухваленим місцевим судом вироком, заступник керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить: вирок Святошинського районного суду міста Києва від 22.11.2021 року стосовно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість; ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік; на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покласти на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; у решті вирок суду залишити без змін.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги та не оспорюючи доведеність фактичних обставин інкримінованого кримінального правопорушення, вважає, що суд, призначаючи покарання ОСОБА_7 , помилково, необґрунтовано та невмотивовано не призначив ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Зазначає, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості, які б свідчили про те, що збереження за обвинуваченим даного спеціального права є критично важливим для нього, нерозривно пов`язане із займаною ним посадою чи вадами здоров`я та буде для нього надмірним тягарем.

Вважає, що суд формально послався у вироку на ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, в достатній мірі не врахував обставини його вчинення і характер злочинних дій, які призвели до отримання малолітнім потерпілим тяжких тілесних ушкоджень, і як наслідок необґрунтовано призначив ОСОБА_7 явно несправедливе покарання через м`якість.

Іншими учасниками судового провадження, які мають право подати апеляційну скаргу, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 не оскаржений.

Позиції учасників судового провадження

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу, думку обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; провівши судові дебати; надавши останнє слово обвинуваченому, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Мотиви Суду

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

За ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 КПК України апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених цією главою.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які, в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом не досліджувались, оскільки ці обставини ніким, у тому числі обвинуваченим, не оспорювалися.

Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, колегія суддів не вбачає, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація дій ОСОБА_7 не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду лише в межах поданої прокурором апеляційної скарги, а саме в межах призначеного обвинуваченому покарання.

Відповідно до змісту положень ст. 50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання (в редакції від 6 листопада 2009 р.), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких необережних злочинів, характер та ступінь суспільної небезпеки, відношення обвинуваченого до скоєного, дані про особу обвинуваченого, який має середню освіту, працює сторожем в КНТЕУ, на спеціальних обліках не перебуває, до кримінальної відповідальності притягується вперше, одружений, має місце реєстрації та постійне місце проживання, врахував думку учасників судового розгляду щодо можливості його виправлення в умовах без реального відбуття покарання та без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнав щире каяття та добровільне відшкодування матеріальної шкоди. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

З урахуванням викладеного, суд визнав необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, призначити йому покарання у виді позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України.

Приймаючи до уваги наведені у вироку мотиви призначеного ОСОБА_7 покарання, колегія суддів знаходить їх обґрунтованими та такими, що дозволяють зробити висновок про те, що призначене обвинуваченому покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі винного, а тому, незважаючи на доводи апеляційної скарги прокурора, це покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок м`якості.

Посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що відсутні будь-які відомості, які б свідчили про те, що збереження за обвинуваченим даного спеціального права є критично важливим для нього, колегія суддів не вважає обґрунтованими, оскільки обвинувачений є людиною похилого віку (64 роки), працює сторожем в КНТЕУ (має стаж більше 20 років), в судовому засіданні апеляційної інстанції вказав, що це єдиний автомобіль на дві сім`ї.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині того, що суд формально послався у вироку на ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, в достатній мірі не врахував обставини його вчинення і характер злочинних дій та необґрунтовано призначив ОСОБА_7 явно несправедливе покарання через м`якість, слід зазначити.

Згідно висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 22 березня 2018 року у справі №759/7784/15-к, розкаяння не повинно носити формальний характер. Окрім визнання особою факту вчинення злочину, каяття передбачає, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 визнав повністю свою вину, щиро розкаявся та добровільно відшкодував завдану матеріальну шкоду.

Виходячи з наведеного, а також вимог, передбачених ст.ст. 50, 65 КК України, в тому числі про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_6 не вбачає законних підстав для скасування вироку суду та ухвалення нового вироку.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний і обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

За таких обставин, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним вирок Святошинського районного суду міста Києва від 22 листопада 2021 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 412, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Вирок Святошинського районного суду міста Києва від 22 листопада 2021 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України, залишити без змін.

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

С У Д Д І:

ОСОБА_10 з ю б і н ОСОБА_11 . М и к о л ю ОСОБА_12 р о л ь