н/п 1-кс/953/1992/22
"25" травня 2022 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
24 травня 2022 р. до Київського районного суду м. Харкова в системі «Електронний суд» надійшло вказане клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 в якому він просить:
Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи ТОВ «Планета Молл+» (код ЄДР 43413434) шляхом безпідставного формування податкового кредиту з ПДВ підприємствам контрагентам, сприяли в умисному ухиленні від сплати податків службовим особам ПП?«Золота Нива 1» (код ЄДР 33897138), ПП «Партнер-С» (код ЄДР 32943455), СГ ТОВ «Злагода» (код ЄДР 31003834), ТОВ «Агрофірма Юг-М» (код ЄДР 33168649), що призвело до фактичного ненадходження до державного бюджету грошових коштів в особливо великих розмірах.
За результатами проведених оперативних заходів та негласних (слідчих) розшукових дій отримані відомості, які можуть свідчити про те, що службові особи
ТОВ «Планета Молл+» в особі керівника ОСОБА_6 , в період 2019-2020 року сприяли в ухиленні від сплати податку на додану вартість суб`єктам господарської діяльності ПП «Золота Нива 1», ПП «Партнер-С», ФГ «Колос», ФГ «Золотий Тілець», ТОВ імені газети «Ізвестія», СГ ТОВ «Злагода», ТОВ Агрофірма Юг-М» та ТОВ «Агроком» на загальну суму 23 915,25 тис. грн, шляхом формування «фіктивного» податкового кредиту з ПДВ за рахунок відображення у податковій звітності реалізації товарів, придбання яких не здійснювалось.
Так відповідно до довідки про проведене аналітичне дослідження від 05.11.2020 № 1130/20-97-04-02-08, складеної УОРД ГУ ДФС у Харківській області, за результатами проведеного аналізу податкової звітності ТОВ «Планета Молл+» встановлено, що протягом 2020 року з 31.01.2020 по 02.10.2020 вказаним суб`єктом господарювання відображено реалізацію товарів (робіт, послуг) на загальну суму 162 468,46 тис. грн (в т.ч. ПДВ 27 468,46 тис. грн). При цьому реалізовані наступні товари (роботи, послуги):
1. Послуги з оренди приміщень на загальну суму 6 557,04 тис грн (в т.ч. ПДВ 1 092,84 тис. грн) неплатникам ПДВ та іншим СГД;
Так у звітності ТОВ «Планета Молл+» відображено реалізацію 24,64 шт. товару «Зовнішній блок LG Arum 240lte5» на суму 7 406,76 тис. грн (в т. ч. ПДВ 1 234,46 тис. грн) та 1,14 шт. товару «Зовнішній блок LG Arum160lte5» на суму 246,96 тис. грн (в т.ч. ПДВ 41,16 тис. грн), придбання якого не відображено у звітності підприємства, що може свідчити про маніпулювання податковою звітністю шляхом «перекручування» номенклатури товарів в інтересах підприємств вигодонабувачів шляхом здійснення безтоварних операцій та, як наслідок, формування «схемного» кредиту з ПДВ задля сприяння в ухиленні від сплати податків, що призвело до несплати ПДВ ПП «Золота Нива 1» на загальну суму 1 275,62 тис. гривень.
Таким чином, у звітності ТОВ «Планета Молл+» відображено реалізацію 139 750,82 м2 товару «Плитка керамогранітна 60Х120 Nero Belvedere» на суму 135 83,78 тис. грн. (в т.ч. ПДВ 22 639,63 тис. грн), придбання якого не відображено у звітності підприємства, що може свідчити про маніпулювання податковою звітністю шляхом «перекручування» номенклатури товарів в інтересах підприємств вигодонабувачів шляхом здійснення безтоварних операцій та, як наслідок, формування «схемного» кредиту з ПДВ задля сприяння в ухиленні від сплати податків, що призвело до несплати ПДВ підприємствами-контрагентами на загальну суму 22 639,63 тис. гривень.
В ході проведення подальших заходів проведено аналіз податкової звітності підприємств, що відображали придбання товару «Плитка керамогранітна 60Х120 Nero Belvedere» у ТОВ «Планета Молл+», а саме: ПП «Золота Нива 1», ПП «Партнер-С», ФГ «Колос», ФГ «Золотий Тілець», ТОВ імені газети «Ізвестія», СГ ТОВ «Злагода», ТОВ Агрофірма Юг-М» та ТОВ «Агроком», в ході якого встановлено, що подальшої реалізації зазначеного товару цими підприємствами не відображується, що може свідчити про використання зазначеного сформованого «схемного» кредиту з ПДВ задля нівелювання своїх податкових зобов`язань із зазначеного податку з метою мінімізації сплати ПДВ, в зв`язку з чим ці підприємства є «вигодонабувачами» описаної схеми з ухилення від оподаткування, що також підтверджується проведеними негласними слідчими (розшуковими) діями.
Під час досудового розслідування встановлено, що ТОВ «Планета Молл+» (код ЄДР 43413434) зареєстроване за адресою: Харківська область, Дергачівський район, смт. Мала Данилівка, вул. Кільцевий шлях, 4-а. Директором та бухгалтером вказаного підприємства є ОСОБА_6 , засновниками - ОСОБА_6 (розмір внеску до статутного фонду (грн.) - 800 000 грн,, що складає 80%) та ОСОБА_7 (розмір внеску до статутного фонду (грн.) - 200 000 грн,, що складає 20%). Загальний розмір статутного капіталу ТОВ «Планета Молл+» (код ЄДР 43413434) становить 1 000 000 гривень.
Встановлено, що ТОВ «Грант» (код 265420980) зареєстроване за адресою: Росія, Обоянський район, сало Павлівка. Засновником ТОВ «Грант» (код 265420980) є громадянин Російської Федерації ОСОБА_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Також встановлено, що ТОВ «Агрофірма Юг-М» (код ЄДР 33168649), зареєстровано за адресою: Харківська область, Ізюмський район, с. Заводи, вул. Перемоги, 50. Засновником ТОВ «Агрофірма Юг-М» (код ЄДР 33168649) є громадянин України ОСОБА_5 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 .
Відтак, як зазначено прокурором, є підстави вважати, що грошові кошти у вигляді податків, що не були сплачені службовими особами ТОВ «Агрофірма Юг-М» (код ЄДР 33168649) за пособництва службових осіб ТОВ «Планета Молл+» (директор та засновник - ОСОБА_8 ) в результаті вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України, були використані останніми у тому числі на формування статутного капіталу підприємства ТОВ «Агро Транс Логістика», де ОСОБА_6 є керівником, а ТОВ «Агрофірма Юг-М» (код ЄДР 33168649) - засновником, кінцевим бенефіціарним власником. ТОВ «Агро Транс Логістика» наразі функціонує та дохід від діяльності якого отримує громадянин Російської Федерації, який є власником ТОВ «Грант».
Оскільки сторона кримінального провадження, яка звернулась з клопотанням, довела наявність достатніх підстав вважати, що майно власниками може бути відчужене, з метою забезпечення арешту майна, відповідно до ч. 2 ст.172 КПК України, дане клопотання розглядається слідчим суддею без повідомлення власників майна.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 цього Кодексу, а саме: запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до п 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Дана норма закону не обмежує можливість накладення арешту на майно фізичних чи юридичних осіб, які не мають правового статусу підозрюваного, обвинуваченого чи засудженого.
Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення; 3) були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
Таким чином вказані корпоративні права можуть являтись знаряддям вчинення службовими особами та кінцевим бенефіціарним власником вищезазначеного підприємства кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 212 України, що є предметом розслідування кримінального провадження.
Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».
Частиною 1 статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним.
Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
За усталеною практикою Європейського суду з прав людини, для дотримання загального правила, викладеного у першому реченні пункту 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції, таке втручання повинно встановлювати справедливий баланс між потребами загального інтересу суспільства та вимогами захисту прав окремої особи. Отже, має бути забезпечено належне пропорційне співвідношення між використаними засобами та поставленими цілями.
Втручання не повинно завдавати значної шкоди володільцю майна. Для цього держава повинна дотримуватись певного балансу при втручанні у право особи на мирне володіння майном та надавати відповідну компенсацію, оскільки останній починає нести певні збитки у разі втручання. Для цього втручання повинно здійснюватися з розумним співвідношенням та з обґрунтованою пропорційністю.
Відповідно до положень кримінального процесуального закону завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.
Разом з тим, виходячи із вимог ч. 2 ст. 132 та ч. 2 ст. 173 КПК наслідки арешту для осіб, чиї права обмежуються, повинні бути розумними та співрозмірними із завданнями кримінального провадження.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду.
Як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
В положеннях ч. 6 ст. 100 КПК України, зазначено, що речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
На підставі викладеного, керуючись ст. 98, 107, 131-132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя
Відповідно до ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1