КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження№11-сс/824/2945/2022 Доповідач: ОСОБА_2
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 серпня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , Юрдиги
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18.07.2022 року,
прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , підозрюваного ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_5 ,
ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и л а:
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, такою, що не відповідає повноті судового розгляду, висновку суду не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення. Зазначені в клопотанні слідчого ризики, носять формальний характер, базуються виключно на припущеннях, а тому не можуть бути підставами для обрання подібної міри запобіжного заходу.
Також апелянт зазначає, про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри та, що жодним чином не обґрунтованим та недоведеним, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою буде недостатнім для запобігання ризикам, тим більш, в доданих до клопотання матеріалах, дані про такі обставини відсутні, а отже наявні всі підстави для застосування, у відповідності до частиною 4 статті 194 КПК України, більш м`якого запобіжного заходу - домашнього арешту.
Крім того апелянт вказує на те, що клопотання розглянуто не уповноваженим на це судом.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисників та підозрюваного, які підтримали доводи апеляційної скарги, пояснення прокурорів, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги та просилт залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга сторони захисту не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 проходив службу в органах Служби безпеки України на оперативних та керівних посадах з травня 1994 року по квітень 2001 року, з лютого 2002 року по жовтень 2005 року, з серпня 2006 року по жовтень 2006 року та з травня 2008 року по даний час.
Указом Президента України № 463/2020 від 21.10.2020 ОСОБА_6 призначено начальником Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим.
Указом Президента України № 91/2022 від 02.03.2022 ОСОБА_6 звільнено з посади начальника Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим.
Надалі наказом Голови Служби безпеки України від 05.03.2022 № 225-ОС/дск ОСОБА_6 призначено офіцером з особливих доручень І категорії групи помічників та консультантів керівництва Служби безпеки України.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Службу безпеки України» Служба безпеки України - державний орган спеціального призначення з правоохоронними функціями, який забезпечує державну безпеку України.
На Службу безпеки України згідно ст. 2 Закону України «Про Службу безпеки України» покладається у межах визначеної законодавством компетенції захист державного суверенітету, конституційного ладу, територіальної цілісності, науково-технічного і оборонного потенціалу України, законних інтересів держави та прав громадян від розвідувально-підривної діяльності іноземних спеціальних служб, посягань з боку окремих організацій, груп та осіб, а також забезпечення охорони державної таємниці.
Згідно ст. 20 Закону України «Про Службу безпеки України» на співробітників Служби безпеки України поширюється порядок проходження військової служби у Збройних Силах України, визначений законодавством. Військовослужбовці Служби безпеки України приймають Військову присягу на вірність народу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», правоохоронні органи - це органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.
Відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.
Таким чином, ОСОБА_6 є службовою особою та працівником правоохоронного органу.
Згідно ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Відповідно до вимог Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» ОСОБА_6 присягнув Українському народові завжди бути йому вірним і відданим, обороняти Україну, захищати її суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно додержуватися Конституції України та законів України, зберігати державну таємницю. ОСОБА_6 присягнув виконувати свої обов`язки в інтересах співвітчизників, ніколи не зрадити Українському народові.
Згідно ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Згідно ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до вимог ст.ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог статутів Збройних Сил України, неухильно виконувати накази командирів, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Водночас ОСОБА_6 , будучи громадянином України, маючи вищу юридичну освіту та значний досвід роботи в органах СБ України, будучи службовою особою, працівником правоохоронного органу та фахівцем у правозастосовній діяльності, усвідомлюючи неприпустимість учинення злочинів проти громадської безпеки та проти основ національної безпеки України, в умовах, коли Український народ героїчно протистоїть російському агресору, у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи про те, що:
- згідно частини 3 статті 255 Кримінального кодексу України (в редакції Закону № 671-IX від 04.06.2020) за участь у злочинній організації, вчиненій службовою особою з використанням службового становища, передбачено кримінальну відповідальність;
- згідно частини 1 статті 111 Кримінального кодексу України (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законами № 1183-VII від 08.04.2014, № 1689-VII від 07.10.2014) за учинення державної зради, тобто діяння, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України у формі шпигунства та надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, передбачено кримінальну відповідальність, діючи протиправно, зухвало, усвідомлюючи явно злочинний характер своїх умисних дій і їх суспільно-небезпечні наслідки, паплюжачи режим законності, встановлений Конституцією України та Законами України, не рахуючись з узятими на себе зобов`язаннями Військової присяги на вірність народу України та високоморальними принципами офіцерської честі, зрадив Українській державі і всьому Українському народові та вирішив прийняти участь у злочинній організації, створеної з метою забезпечення розвідувально-підривної діяльності проти України, та зухвало вдався до вчинення злочинів проти громадської безпеки та проти основ національної безпеки України за наступних обставин.
Починаючи з лютого - березня 2014 року представниками влади і збройних сил рф розпочато збройне вторгнення та окупація території АР Крим та м. Севастополя. У свою чергу, у населених пунктах Донецької і Луганської областей розпочалася збройна агресія російської федерації шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на окупацію Донецької і Луганської областей та порушення територіальної цілісності України.
У подальшому, діючи всупереч вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), представники влади рф спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів збройних сил рф на територію України.
На виконання наказу військово-політичного командування російської федерації, 24.02.2022, військовослужбовці збройних сил та військових формувань російської федерації, шляхом збройної агресії, з погрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Київській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин вказаної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.
Так, за невстановлених слідством обставин начальником 9-го («українського») управління Департаменту оперативної інформації 5-ої Служби федеральної служби безпеки рф ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , створено стійке ієрархічне об`єднання злочинну організацію, до складу якої увійшли співробітник 1-го відділу 9-го управління Департаменту оперативної інформації 5-ої Служби федеральної служби безпеки рф ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кадрові співробітники Департаменту оперативної інформації 5-ої Служби федеральної служби безпеки рф ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , колишній заступник Секретаря РНБО України ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , співробітник Служби безпеки України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та інші невстановлені на даний час досудовим розслідуванням особи, у т.ч. з числа представників влади рф, спецслужб рф, а також з числа громадян України.
Вказані особи за попередньою змовою зорганізувались для вчинення особливо тяжких злочинів на території України з метою забезпечення розвідувально-підривної діяльності проти України, а саме: шпигунства, тобто передачі та збирання з метою передачі іноземній державі та її представникам відомостей, що становлять державну таємницю, вчинених іноземцями громадянами рф, які є членами злочинної організації; підбурювання громадян України до державної зради у формі шпигунства та надання представникам іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.
Учасники вказаної злочинної організації були об`єднані злочинним умислом та діяли відповідно до планів і завдань, визначених її керівниками, та виконували наступні функції, серед яких, ОСОБА_6 , будучи відповідальним за перекриття органів СБ України як службова особа вказаного правоохоронного органу, безпосередньо здійснював збір з метою передачі вищевказаних відомостей як особисто, так і через інших, невстановлених на даний час, громадян України, погоджуючи свої дії з ОСОБА_16 , звітуючи перед останнім та передаючи йому відповідні відомості.
ОСОБА_12 як організатор, керівник злочинної організації, забезпечив спільну, погоджену діяльність членів злочинної організації, організувавши таким чином систему управління злочинною організацією. До управління злочинною організацією ОСОБА_12 залучив ОСОБА_13 , який здійснював загальну координацію дій членів злочинної організації ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_6 та інших. ОСОБА_12 , достовірно знаючи, що ОСОБА_6 є працівником СБ України та має можливість отримувати відомості, які становлять державну таємницю, а також впливати на керівництво СБ України з метою прийняття потрібних для членів злочинної організації рішень, залучив останнього як учасника злочинної організації, який діяв за завданням ОСОБА_16 та передавав йому одержані відомості, які ОСОБА_6 отримував як особисто, так і через залучених ним та невстановлених на даний час осіб з числа громадян України. ОСОБА_14 і ОСОБА_15 забезпечували передачу ОСОБА_12 та ОСОБА_13 відомостей, отриманих ОСОБА_6 , створюючи та забезпечуючи функціонування відповідних каналів зв`язку, а також безпосередньо планували та провадили розвідувально-підривну діяльність проти України.
Так, ОСОБА_6 , не зумівши реалізувати себе на службі в органах державної безпеки, відчуваючи неповноцінність, меншовартість та керуючись мотивом використати свій потенціал в організованій злочинній діяльності, бажаючи таким чином самоствердитися, а також керуючись ідейними мотивами, за невстановлених слідством обставин, в невстановлений досудовим розслідуванням місці та час, однак не пізніше 02.06.2019, надав згоду як на участь у злочинній організації під керівництвом ОСОБА_12 , так і на участь у злочинах, які члени вказаної організації планували і вчиняли, а також погодився з використанням службового становища збирати з метою передачі та передавати представникам рф відомості, що становлять державну таємницю та оперативний інтерес для спеслужб рф, та надавати представникам рф допомогу в проведенні підривної діяльності проти України, сприяючи з використанням свого службового становища у прийнятті кадрових, управлінських та інших рішень у структурі органів СБ України, потрібних членам злочинної організації, у зміні зовнішньо-політичного курсу України, у приховуванні інформації від керівництва СБ України та керівництва держави про плани та наміри збройних сил російської федерації щодо нападу 24.02.2022 з тимчасово окупованої території АР Крим на материкову частину України, тощо.
За вказаних обставин протягом 2019-2022 рр. ОСОБА_6 будучи громадянином України, службовою особою, являючись військовослужбовцем та працівником правоохоронного органу, перебуваючи у м. Києві, усвідомлюючи, що з 2014 року відбувається збройна агресія російської федерації проти України, з використанням службового становища умисно прийняв участь у злочинній організації, створеної з метою забезпечення розвідувально-підривної діяльності проти України.
Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється в участі у злочинній організації, вчиненій службовою особою з використанням службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 3 статті 255 Кримінального кодексу України, в редакції Закону № 671-IX від 04.06.2020.
Надалі, ОСОБА_6 , перебуваючи на службі в органах СБ України, будучи військовослужбовцем та працівником правоохоронного органу, повністю усвідомлюючи учинення державної зради, тобто діяння, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України у формі шпигунства та надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, передбачено кримінальну відповідальність, не рахуючись з узятими на себе зобов`язаннями Військової присяги на вірність народу України та високоморальними принципами офіцерської честі, діючи протиправно, зухвало, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи явно злочинний характер своїх умисних дій і їх суспільно-небезпечні наслідки, беручі участь у складі злочинної організації, створеної з метою забезпечення розвідувально-підривної діяльності проти України, вчинив державну зраду за наступних обставин.
Так, у невстановлені досудовим розслідуванням місце і час, однак не пізніше 02.06.2019, ОСОБА_16 поставив завдання ОСОБА_6 збирати та передавати узгодженими каналами зв`язку відомості з обмеженим доступом, які стали йому відомі у зв`язку з проходженням служби в органах СБ Україні та які становлять оперативний інтерес для учасників злочинної організації і спецслужб рф, а також поставив завдання ОСОБА_6 щодо необхідності надання допомоги представникам іноземної держави в проведенні підривної діяльності проти України шляхом сприяння з його боку у прийнятті кадрових, управлінських та інших рішень в системі органів СБ України, потрібних членам злочинної організації, а також шляхом сприяння у вчиненні інших діянь на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України.
За результатами проведення кожної із вказаних в матеріалах клопотання телефонних розмов (між ОСОБА_16 і ОСОБА_6 ) ОСОБА_14 було складено стенограми з метою їх надання керівникам злочинної організації для використання одержаних ОСОБА_6 відомостей у розвідувально-підривній діяльності проти України. Додатково невстановленими досудовим розслідуванням членами злочинної організації вказані розмови між ОСОБА_16 і ОСОБА_6 фіксувалися за допомогою засобів аудіозапису з метою надання отриманих записів розмов керівникам злочинної організації для використання одержаних ОСОБА_6 відомостей у розвідувально-підривній діяльності проти України.
Окрім того, для реалізації свого злочинного умислу, направленого на збирання з метою передачі та передачу представникам іноземної держави російської федерації відомостей, що становлять державну таємницю, ОСОБА_6 схилив невстановлених на даний час осіб з числа громадян України, яких використав з метою одержання відомостей стосовно діяльності вищих посадових осіб держави Україна, керівництва СБ України та оперативно-службової діяльності СБ України.
Також, реалізуючи свій злочинний умисел та діючи за завданням ОСОБА_16 у складі злочинної організації, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_6 протягом 2019-2022 рр. чинив вплив на прийняття окремими особами з числа керівництва СБ України рішень щодо організаційно-штатних змін в структурі СБ України, чим надавав представникам рф допомогу в проведенні підривної діяльності проти України.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, діючи у складі злочинної організації, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, перебуваючи на посаді начальника Головного управління Служби безпеки України в Автономній Республіці Крим та будучи відповідальним за своєчасне інформування керівництва СБ України про плани та наміри збройних сил російської федерації, ОСОБА_6 24.02.2022, переслідуючи злочинну мету щодо надання представникам іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, умисно приховав інформацію про плани та наміри збройних сил рф щодо нападу з тимчасово окупованої території АР Крим на материкову частину України, за наступних обставин.
Так, 24.02.2022, о 01 год. 03 хв. до відома ОСОБА_6 було доведено інформацію про плани та наміри нападу збройних сил рф з тимчасово окупованої території АР Крим на материкову частину України у вигляді текстового повідомлення у чаті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_8 », у додатку-месенджері «Element», який використовувався керівництвом та особовим складом ГУ СБУ в АР Крим для своєчасного обміну оперативною інформацією про загальну ситуацію на тимчасово окупованій території АР Крим, а також узагальнення відомостей, які надходять від оперативного складу ГУ СБУ в АР Крим за результатами проведення контррозвідувальних заходів на контрольних пунктах в`їзду-виїзду, розташованих на адмінмежі з тимчасово окупованою територією АР Крим.
Повідомлення про плани та наміри нападу збройних сил рф з тимчасово окупованої території АР Крим на материкову частину України у чаті «Штаб» було опубліковане заступником начальника ГУ СБУ в АР Крим ОСОБА_17 за результатами радіоперехоплення УВ «Південь». У відповідності до змісту вказаного повідомлення, 24.02.2022 о 04 год. 00 хв. підрозділи збройних сил рф розпочнуть наступ з тимчасово окупованої території АР Крим на материкову частину України. У свою чергу, ОСОБА_6 , ознайомившись зі змістом вказаного повідомлення, о 01 год. 11 хв. надав вказівку вказаному працівнику ГУ СБУ в АР Крим, шляхом написання текстового повідомлення у чаті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_8 », у додатку-месенджері «Element», порахувати кількість техніки. Таким чином, ОСОБА_6 засвідчив факт ознайомлення зі змістом повідомлення про плани та наміри нападу збройних сил рф з тимчасово окупованої території АР Крим на материкову частину України.
Надалі, з метою своєчасного інформування керівництва СБ України про отримані відомості розвідувального характеру на користь України, згідно встановленого Порядку поводження з шифрованою інформацією у Службі безпеки України, затвердженого наказом ЦУ СБУ № 1392/ДСК від 10.09.2018, консультантом-експертом інформаційно-аналітичного відділу ГУ СБУ в АР Крим ОСОБА_18 підготовлене шифроване інформаційне повідомлення із отриманими відомостями про ворожі плани та наміри зс рф проти України, яку, після підпису уповноваженою особою (начальником ГУ СБУ в АР Крим ОСОБА_6 ), було заплановано направити через захищені засоби зв`язку на адресу Центрального апарату СБ України, з метою подальшою доповіді керівництву держави для вжиття відповідних заходів реагування.
Разом з тим, ОСОБА_6 після ознайомлення зі змістом текстового повідомлення у чаті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_8 », у додатку-месенджері «Element», а також змістом вказаного шифрованого інформаційного повідомлення, будучи досвідченим співробітником Служби безпеки України, маючи достатній оперативний досвід у здійсненні контррозвідувальної та оперативно-розшукової діяльності, діючи всупереч вимогам Порядку поводження з шифрованою інформацією у Службі безпеки України, затвердженого наказом ЦУ СБУ № 1392/ДСК від 10.09.2018, продовжуючи переслідувати злочинну мету щодо надання представникам іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, умисно не підписав підготовлене шифроване інформаційне повідомлення та не надав жодної вказівки підлеглим працівникам з приводу доведення змісту отриманої інформації розвідувального характеру керівництву СБ України, умисно приховавши таким чином від керівництва СБ України інформацію про плани та наміри збройних сил російської федерації щодо нападу з тимчасово окупованої території АР Крим на материкову частину України, чим суттєво знизив обороноздатність України, позбавив можливості Збройні Сили України та інші військові формування своєчасно вжити відповідні заходи реагування щодо протидії збройній агресії російської федерації проти України, чим створив сприятливі умови для нападу збройних сил російської федерації 24.02.2022 з тимчасово окупованої території АР Крим на материкову частину України, що окрім іншого стало підставою для окупації значної частини території України, чим завдано істотну шкоду громадянам України, суспільству та державі.
За вказаних обставин протягом 2019-2022 рр. ОСОБА_6 будучи громадянином України, являючись військовослужбовцем та працівником правоохоронного органу, перебуваючи у м. Києві, усвідомлюючи, що з 2014 року відбувається збройна агресія російської федерації проти України, порушив Військову Присягу та умисно здійснив шпигунство, збираючи з метою передачі та передаючи представникам іноземної держави російської федерації відомості, що становлять державну таємницю, а також надаючи вказаним представникам іноземної держави допомогу в проведенні підривної діяльності проти України, сприяючи їм у зміні зовнішньо-політичного курсу України, прийнятті відповідних кадрових, управлінських та інших рішень в системі органів СБ України, приховуванні інформації від керівництва СБ України та керівництва держави про плани та наміри збройних сил російської федерації щодо нападу 24.02.2022 з тимчасово окупованої території АР Крим на материкову частину України, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.
Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у державній зраді, тобто скоєнні діяння, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом шпигунства та надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 111 Кримінального кодексу України, в редакції із змінами, внесеними згідно із Законами № 1183-VII від 08.04.2014, № 1689-VII від 07.10.2014.
16.07.2022 року об 17 год. 00 хв. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 затримано за підозрою у вчинені ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 3 ст. 255 КК України на підставі п. 4 ч. 1 ст. 208 КПК України, а саме у зв`язку з наявністю обґрунтованих підстав вважати, що можлива його втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності у вчиненні ним злочину, передбаченого статтею 255 КК України.
17.07.2022 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255 КК України (в редакції Закону № 671-IX від 04.06.2020), ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законами № 1183-VII від 08.04.2014, № 1689-VII від 07.10.2014.).
На обґрунтування вимог даного клопотання сторона обвинувачення послалась на обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 , підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255 КК України (в редакції Закону № 671-IX від 04.06.2020), ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законами № 1183-VII від 08.04.2014, № 1689-VII від 07.10.2014.), з посиланням на докази, що її підтверджують. А також на наявність ризиків, які дають підстави вважати достатніми підставими для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме:
1. Переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки Злочини, що інкримінуються ОСОБА_6 є особливо тяжкими і передбачають можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років позбавлення волі.
ОСОБА_6 , в силу займаної ним посади начальника ГУ СБ України в АР Крим розуміє тяжкість вчиненого ним злочину та невідворотність покарання за нього. Також ОСОБА_6 у зв`язку перебування на службі у правоохоронних органах обізнаний з формами і методами досудового розслідування та кримінальним процесом вцілому. Саме ці фактори спонукатимуть останнього у спробах переховуватись від органів досудового слідства та суду.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено тісний зв`язок ОСОБА_6 з представниками спецслужб рф, за сприяння останніх в змозі покинути територію України через непідконтрольні та окуповані її частини.
Вищевказані обставини, дають підстави вважати, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, може переховування від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою.
2. Знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України).
Наявність цього ризику обґрунтовується тим, що на даний час у кримінальному провадженні проведений не увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування, а зважаючи на тяжкість та зухвалість інкримінованого підозрюваному діяння, а також на міру покарання, яка загрожує підозрюваному, сторона обвинувачення обґрунтовано вважає, що ОСОБА_6 перебуваючи без обраного запобіжного заходу, вчинятиме дії спрямовані на знищення або спотворення доказів у даному кримінальному провадженні, збір яких на даний час досудовим розслідуванням не завершено, що значно вплине на процес доказування вини підозрюваного.
3. Незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні.
Досить вірогідним є ризик можливого незаконного впливу на свідків, а саме колишніх колега по службі ОСОБА_6 , показання яких свідчать про їх значущість для доведення обставин, що підлягають доказуванню. Ризик незаконного впливу на інших осіб об`єктивізується також з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).
Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду, до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ймовірного впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. У зв`язку з чим достатня вірогідність ризику впливу на свідків, оскільки, не будучи обмеженим у вільному доступі до інших осіб, підозрюваний ОСОБА_6 може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.
Окрім цього у кримінальному провадженні не встановлено усіх осіб, можливо причетних до вчинення кримінального правопорушення, а відсутність належного та ефективного заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного може негативно відобразитися на результатах досудового розслідування.
4. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
ОСОБА_6 будучи на волі зможе координувати свої дії з невстановленими на даний час співучасниками злочину, що мають можливість впливати на викривлення значимих даних для кримінального провадження шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджання досудовому розслідуванню.
Крім того, ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання під страхом покарання.
У випадку засудження ОСОБА_6 за вчинення особливо тяжкого злочину, до нього може бути застосовано виключно покарання у виді реального позбавлення волі на строк до 15 років з конфіскацією майна.
Отже є підстави вважати, що ОСОБА_6 будучи за родом своєї професійної діяльності обізнаним із формами, методами, тактикою досудового розслідування, вжиття заходів щодо його забезпечення, перебуваючи на волі до вирішення питання про виявлення майна з метою його конфіскації та накладення на нього арешту, та використовуючи свої професійні знання, досвід, особисті та ділові зв`язки, швидко та ефективно вчинить активні дії щодо приховання такого майна, перешкоджаючи таким чином виконанню завдань кримінального провадження.
З огляду на викладене, приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку протиправних діянь ОСОБА_6 , обґрунтованість повідомленої йому підозри, наявність указаних ризиків, слід прийти до висновку, що інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти спробам підозрюваного вчинити дії, спрямовані на перешкоджання кримінальному провадженню, а тому необхідно
5. Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 до моменту його викриття здійснював свою незаконну діяльність з надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України.
ОСОБА_6 перебуваючи на волі, керуючись зрадницькими мотивами щодо Українського народу, маючи зв`язки представниками спецслужб рф, використовуючи такі зв`язки та набутий досвід працівника спецслужби, а також відповідні зв`язки може надалі здійснювати діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України - шпигунство, надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, тобто продовжувати вчиняти кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 111 КК України.
Обставини, встановлені під час досудового розслідування, на думку сторони обвинувачення, виправдовують тримання підозрюваного під вартою, так як тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним, у сукупності із даними про особу підозрюваного, суспільний інтерес, високий рівень суспільної небезпечності інкримінованого кримінального правопорушення, а також з огляду на наявність у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, унеможливлюють застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу, оскільки з урахуванням обґрунтованості підозри та фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, його тяжкості, орган досудового розслідування приходить до висновку, що для досягнення цілей, визначених ст. 177 КПК України, відносно підозрюваного має бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, всупереч доводам сторони захисту, слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 , кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255 КК України (в редакції Закону № 671-IX від 04.06.2020), ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законами № 1183-VII від 08.04.2014, № 1689-VII від 07.10.2014.).
Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та всупереч доводам сторони захисту, правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.
Зокрема, такими доказами є:
- доручення про проведення слідчих (розшукових) дій в порядку ст. 40 КПК України Службі безпеки України № 01/02/02-305-22 від 30.05.2022 на 1 арк.;
- супровідний лист Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України щодо виконання доручення № 5/6/1/4-7016 від 07.06.2022 на 1 арк.;
- рапорт реєстр. № 5/6/1/4-7015 на 1 арк.;
- клопотання про проведення обшуку помешкання, яке знаходиться на третьому поверсі будівлі за адресою: АДРЕСА_1 на 4 арк.;
- протокол обшуку від 20.06.2022 помешкання, яке знаходиться на третьому поверсі будівлі за адресою: АДРЕСА_1 на 7 арк.;
- додаток до протоколу обшуку від 20.06.2022 опис речей, предметів та документів, вилучених 20.06.2022 під час проведення обшуку помешкання, яке знаходиться на третьому поверсі будівлі за адресою: АДРЕСА_1 на 1 арк.;
- додаток до протоколу обшуку від 20.06.2022 флеш-носій із відеозаписом обшуку помешкання, яке знаходиться на третьому поверсі будівлі за адресою: АДРЕСА_1 ;
- постанова про призначення судової комп`ютерно-технічної експертизи від 21.06.2022 на 2 арк.;
- постанова про визначення слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування у кримінальному провадженні (слідчої групи) та старшого слідчої групи від 29.06.2022 на 4 арк.
- протокол огляду від 06.07.2022 на 3 арк.;
- додатки до протоколу огляду від 06.07.2022 на 61 арк.;
- постанова про призначення судової психолого-лінгвістичної експертизи від 14.07.2022 на 4 арк.
- постанова про призначення судової експертизи звукозапису від 14.07.2022 на 3 арк.
- клопотання експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮУ від 14.07.2022 на 1 арк.
- протокол допиту свідка ОСОБА_6 від 08.07.2022 на 15 арк.;
- копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 3489 на 1 арк.;
- копія ордеру № 0019983 від 08.07.2022 на 1 арк.;
- сейф-пакет ДБР № S2020011 з картою пам`яті додатком до протоколу допиту свідка ОСОБА_6 від 08.07.2022;
- протокол огляду від 08.07.2022 на 3 арк.;
- додаток до протоколу огляду від 08.07.2022 у вигляді карти памяті Kingston micro SD TVHN003620075;
- протокол огляду від 15.07.2022 на 2 арк.;
- додаток до протоколу огляду у вигляді карти пам`яті TOSHIBA M203 16 GB micro SD 1743LH3881A, яка поміщена до білого паперового конверту;
- запит у порядку ст.ст. 40, 93 КПК України від 15.07.2022 № 01/02/02-464-22 на 2 арк.
- лист-відповідь на запит від 15.07.2022 № 354/10-8-01/22 на 1 арк.
- копія супровідного листа Ради національної безпеки і оборони України від 14.12.2013 № 1920/9-12-8 на 1 арк.
- копія «трудовой книжки» БТ-1 № НОМЕР_1 на ім`я « ОСОБА_20 » на 8 арк.
- копія особової картки № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_16 на 5 арк.
- копія військового квитка серія НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_16 на 3 арк.
- копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_16 від 19.06.1997 на 1 арк.
- копія паспорта громадянина України на на ім`я ОСОБА_16 на 3 арк.
- копія автобіографії ОСОБА_16 на 3 арк.
- копія службової характеристики ОСОБА_16 на 2 арк.
- копія біографічної довідки ОСОБА_16 станом на 14.12.2013 на 2 арк.
- копія листа Апарата Ради національної безпеки і оборони України від 09.09.2021 № 3901/11-05/2-21 на 2 арк.
- копія розпорядження секретаря Ради національної безпеки і оборони України від 09.10.2013 № 64/2013 адмін на 1 арк.
- копія розподілу обов`язків між Секретарем Ради, Першим заступником і заступниками Секретаря Ради національної безпеки і оборони України від 09.10.2013 № 64/2013 на 3 арк.
- копія листа Служби безпеки України від 10.05.2022 № 5/6/3/12-4858 на 1 арк.
- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, встановлювати конкретну кваліфікацію діяння, за яке особа має нести кримінальну відповідальність, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 , кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 1 ст. 111 КК України.
Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, суд приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі "Соловей і Зозуля проти України" зазначено, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.
Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_6 , до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 , підозри.
Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах "Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88", "Erdagoz v. Turkey п. 51", "Cebotari v. Moldova п. 48" "обґрунтована підозра" передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".
Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.
Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 255, ч. 1 ст. 111 КК України, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження, а тому доводи апеляційних скарг щодо відсутності у кримінальному провадженні доказів на підтвердження наявності ознак кримінальнихправопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 1 ст. 111 КК України, колегія суддів вважає передчасними.
Більш того, дослідження та оцінка доказів у кримінальному провадженні відноситься до стадії судового розгляду по суті та не вирішується на стадії досудового розслідування, а тому посилання апелянтів на те, що наявні у матеріалах провадження докази є неналежними та недопустимими, та не підтверджують викладені у клопотанні фактичні обставини інкримінованого кримінальних правопорушень, а також доводи про те, що слідчий суддя під час розгляду клопотання не надав оцінки доказами з точки зору належності та допустимості, не є підставою для скасування ухвали слідчого судді.
Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою судом перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення. Вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення доведена слідчим та сумнівів не викликає.
Також, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, передбачені п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України на які вказує слідчий у клопотанні, існують та підтверджуються матеріалами провадження.
При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.
При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Ґрунтуючись на зазначеному, слідчий суддя прийшов до вірного висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, наявність яких встановлена в ході розгляду клопотання слідчого.
При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.
При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК України, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Фактично, слідчий суддя повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права.
Отже, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини визначені п. п. 1-3, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.
Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя місцевого суду в сукупності із зазначеним, врахував тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 та відомості про його особу, в їх сукупності.
З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.
При цьому у відповідності до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.
На підставі зазначеного, слідчим суддею були враховані обставини справи в сукупності з особою підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який на думку колегії суддів апеляційного суду в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочинів та їх наслідками, є обґрунтованим, а тому підстав вважати його занадто суворим немає.
Таке обмеження права ОСОБА_6 ,на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.
Доводи сторони захисту про те, що органом досудового розслідування не доведено, а слідчим суддею не встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого злочину, наявність ризиків неправомірної поведінки підозрюваного, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційній скарзі про невмотивованість висновків суду щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах кримінального провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (Erdagozv. Turkeyп. 51).
Таким чином колегією суддів встановлено, що доказів, які надані органом досудового розслідування до клопотання про обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою на, момент розгляду вказаного клопотання, було достатньо для обрання такого запобіжного заходу, оскільки вони в сукупності можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.
При цьому, колегією суддів враховуються дані, які характеризують особу підозрюваного, зокрема і ті, на які посилається в апеляційній скарзі сторона захисту, тобто передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України обставини. Однак з урахуванням обставин кримінального провадження, наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, погоджується із висновками слідчого судді щодо необхідності застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому підстав для застосування щодо останнього більш м`яких запобіжних заходів не вбачається.
Також під час апеляційного розгляду не знайшло підтвердження твердження сторони захисту, що клопотання розглянуто не уповноваженим на це судом, оскільки такі твердження спростовуються матеріалами, які долучено до клопотання.
Всі інші обставини, на які посилалась сторона захисту під час апеляційного розгляду, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.
Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.
Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18.07.2022 року є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права, з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК Українита ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження. Натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає - безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , без задоволення.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 184, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних Київського апеляційного суду, -
п о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18.07.2022 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_21