Справа № 194/342/22
Номер провадження 1-кп/194/29/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2022 року Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.01.2022 року за № 0000096 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Алзамай Іркутської області, громадянина України, з технічною освітою, одруженого, маючого малолітню дитину 2014 року народження, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 309 КК України,
В С Т А Н О В И В :
В провадженні Тернівського міського суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 309 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив та надав суду письмове клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись, що ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України не відпали.
Обвинувачений ОСОБА_4 щодо клопотання прокурора заперечував, просив суд застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки він бажає надавати допомогу своїй малолітній дитині, та матері похилого віку.
Захисник Сліпець СМ. щодо клопотання прокурора заперечував, оскільки підстави зазначені прокурором не підтверджуються, ризики не доведені. Крім того, дослідженні усі докази, допитані усі свідки, окрім одного, який не є безпосереднім очевидцем події, в той же час впливу на цього свідка ОСОБА_4 не має. Зазначає, що останній є пенсіонером, має матір похилого віку, та малолітню дитину. Просив суд змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого на більш м`який.
Заслухавши прокурора, обвинуваченого, захисника, вивчивши обвинувальний акт, суд приходить до наступного.
Згідно пункту 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що кожен, кого заарештовано має негайно постати перед судом і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
В рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини третьої статті 315 КПК України від 23 листопада 2017 року № 1-р/2017, зокрема, зазначено, згідно з практикою застосування Європейським судом з прав людини пункту 3 статті 5 Конвенції після спливу певного проміжку часу існування лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою; до того ж такі підстави мають бути чітко наведені національними судами (пункт 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України").
Обґрунтованість застосування запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, зокрема домашнього арешту та тримання під вартою, має піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу, періодично об`єктивним та неупередженим судом на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказані запобіжні заходи застосовуються, у тому числі при закінченні досудового розслідування, коли деякі ризики вже можуть зникнути.
Однак, продовження дії заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжних заходів у виді домашнього арешту та тримання під вартою, обраних під час досудового розслідування, без перевірки судом обґрунтованості підстав для їх застосування, суперечить вимогам обов`язкового періодичного судового контролю за застосуванням запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, закріпленого у частині другій статті 29 Конституції України, згідно з якою "ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом".
За приписами частини 1 статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (справа «Боротюк проти України», п. 61). У п.62 зазначеного рішення ЄСПЛ вказав, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними». У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.
ЄСПЛ в справі «Харченко проти України» зазначає, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення.
З рішення ЄСПЛ у справі «Адам`як проти Польщі» вказано, наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть бути виправданням тривалого попереднього ув`язнення.
Відповідно до ч.1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Так, судом встановлено, що по даному кримінальному провадженню обвинуваченому ОСОБА_4 29.01.2022 року було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, тобто він утримується під вартою сім місяців. При цьому, рішення по відношенню до нього, враховуючи ряд об`єктивних причин та складність кримінального провадження, не ухвалено.
Вирішуючи питання про наявність підстав для зміни запобіжного заходу, суд виходить з того, що сама лише тяжкість злочинів, вчинення яких інкримінується ОСОБА_6 , а саме у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 309 КК України, які згідно ст.12 КК України, є відповідно особливо тяжким та нетяжким злочином, не є безумовною підставою для тримання його під вартою, а повинно враховуватись у сукупності з іншими обставинами.
Зокрема, в даний час подані усі докази по справі, досліджені всі матеріали, допитані потерпілий та усі свідки, окрім одного, який не є очевидцем події, а примусовий привід його у судове засідання через органи поліції неодноразово не виконується. Також слід враховувати запроваджений в Україні військовий стан, та дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, пенсіонер, має малолітню дитину та сім`ю, яка мешкає в м. Тернівка, має постійне місце проживання та нерухомість в м. Тернівка, тривалий час перебуває під вартою. У зв`язку з чим, суд вважає, що ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України відпав. Також суд зазначає, що ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, як і раніше суд зазначав, не доведений стороною обвинувачення, оскільки обвинувачений більше десяти років має погашену судимість, іншої причетності до вчинення кримінальних правопорушень не має.
Разом з тим, за результатами встановлених у судовому засіданні обставин, з урахуванням позиції сторони обвинувачення та сторони захисту, суддя вважає, що прокурором доведено наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень хоча не є безумовною підставою для тримання під вартою, однак як обставина з вираховуванням у сукупності з іншими обставинами, зокрема, усвідомлюючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину та нетяжкого злочину, може слугувати умовою для переховування від суду. В той же час, прокурором не доведено того, що більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання ризикам, вказаним у клопотанні.

Аналіз доводів наведених у клопотанні прокурора та матеріалів кримінального провадження в своїй сукупності не дає підстав прийти до висновку про необхідність продовження застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. На переконання суду, в даному випадку на цій стадії кримінального провадження ризики зменшилися та не виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, а тому достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 , процесуальнихобов`язків, забезпечення його належної процесуальної поведінки та таким, що зможе запобігти ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, є запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт.

Отже, на підставі зазначеного, суд вважає за необхідне клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити частково та змінити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
На підставі зазначеного, керуючись 176 - 178, 181, 184, 193-194, 196-197, 369, 372 КПК України, -
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.
Клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 задовольнити частково.
Змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Алзамай Іркутської області.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 негайно з під варти в залі суду.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки:
1.Цілодобово не залишати місце постійного проживання квартиру АДРЕСА_1 , за винятком часу оголошених повітряних тривог.

2.Прибувати до прокурора та суду за першою вимогою, залежно від стадії кримінального провадження.

3.Не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду.

4.Утриматися від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні.

5.Повідомляти прокурора чи суд про зміну місця свого мешкання.
Ухвала суду діє до 24 години 00 хвилин 26 жовтня 2022 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Виконання ухвали покласти на начальника ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1