Справа № 521/4640/22
Номер провадження:1-кп/521/1131/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 квітня 2022 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР 11.02.2022 року за № 0000119, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в у м. Новий Буг Миколаївської області, учасник бойових дій, має середню освіту, працює без укладення трудового договору на будівництві, не одружений, має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 11.02.2022 року приблизно о 19 годині 10 хвилин, перебуваючи у приміщенні гіпермаркету «Fozzi» (ТОВ «Експансія») за адресою: м. Одеса, вул. Середня, 83-а, переконавшись, що його дії залишаться непомітними для працівників та відвідувачів магазину, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, намагався таємно викрасти: 3 пари чоловічих трусів вартістю 105 грн. за кожну, бритву вартістю 52,33 грн., шкарпетки чоловічі вартістю 68,25 грн., шкарпетки чоловічі вартістю 64,08 грн., шкарпетки чоловічі вартістю 74,91 грн., зубну щітку вартістю 105,5 грн., 5 пляшок алкогольного напою віскі об`ємом 0,7 л вартістю 490 грн. за кожну, а всього на загальну суму 3130,08 грн., однак не зміг довести свій умисел до кінця з причин, незалежних від його волі, оскільки був помічений та зупинений охороною гіпермаркету при спробі ОСОБА_4 залишити місце вчинення кримінального правопорушення.

Вина обвинуваченого у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, ОСОБА_4 , повністю визнавши себе винним, показав що 11.02.2022 року після 19 години, знаходячись у приміщенні гіпермаркету за адресою: АДРЕСА_3 , мав намір купити білизну, алкогольні напої та інше, однак виявив, що на придбання вибраного ним товару не вистачає коштів. Тоді він вирішив вийти з магазину, помістивши товар в рюкзак і не сплативши за нього, тобто вчинити крадіжку, однак був затриманий охороною магазину після того, як намагався залишити приміщення. У скоєному розкаюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України судом не досліджувались інші докази сторони обвинувачення на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у його вчиненні та інших обставин, які ніким не оспорювались.

Обвинувачений повністю визнав вину, згодний з кваліфікацією інкримінованого кримінального правопорушення і з усіма обставинами, зазначеними в обвинуваченні. Прокурор, захисник також не заперечували відносно зазначених в обвинувальному акті обставин.

Оскільки учасники судового провадження вважають, що фактичні обставини підтверджуються доказами, що маються в справі та не потребують дослідження в ході судового розгляду, суд також визнає їх доказаними, а саме - фактичні обставини щодо дати, часу, місця, способу скоєння кримінального правопорушення, форми умислу, а також інші обставини, визначені ч. 1 ст. 91 КПК України.

При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції відсутні, та роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 винен у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна шляхом крадіжки.

ОСОБА_4 раніше не судимий, на психіатричному та наркологічному обліку не перебуває, самостійно виховує малолітню дитину, працює без укладення трудового договору, є учасником бойових дій (статус підтверджується відповідним посвідченням).

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є щире каяття, оскільки він повністю визнав вину та надав правдиві показання про обставини скоєння кримінального правопорушення, а також відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України такою обставиною суд визнає наявність у обвинуваченого статусу учасника бойових дій.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує, що ним вчинено кримінальний проступок, особу винного, наявність пом`якшуючих і відсутність обтяжуючих покарання обставин, і вважає необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів обрати покарання у виді штрафу.

З огляду на те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, якої обвинувачений не уникав, ураховуючи другорядну роль кари як мети покарання, а також фактичне визнання ОСОБА_4 вини і наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину (щире каяття, статус учасника бойових дій), фактичне відшкодування спричиненої шкоди шляхом повернення викраденого майна потерпілій юридичній особі, з урахуванням особи винного, який не судимий, самостійно виховує малолітню дитину, вчинив злочин у зв`язку зі складними життєвими обставинами, також враховуючи його матеріальний стан з огляду на відсутність стабільного заробітку та єдиний вид доходу у вигляді оплати за роботу без офіційного оформлення на будівництві, суд вважає за можливе пом`якшити основне покарання та призначити його із застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі штрафу, встановленої в санкції ч. 1 ст. 185 КК України.

Приймаючи рішення щодо застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання ОСОБА_4 , суд керується висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема у постанові від 20.03.2018 (справа № 695/1446/16): як випливає із законодавчих приписів, значення заходу примусу для досягнення його мети (ст. 50 КК), визначається не лише його суворістю, а й справедливістю. Згідно зі ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому підлягають врахуванню ступінь тяжкості вчиненого суспільно небезпечного діяння, особа винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.
У зв`язку з призначення покарання, не пов`язаного з обмеженням волі, суд вважає за можливе не застосовувати до ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 21.02.2022 року на речовий доказ рюкзак, підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України речові докази у справі, що були повернуті представнику потерпілого, необхідно залишити потерпілій юридичній особі; накладну-рахунок необхідно зберігати з іншими матеріалами кримінального провадження стороною обвинувачення; рюкзак, що зберігається у ВП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, повернути ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, призначивши покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 80 (вісімдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1360 (одна тисяча триста шістдесят) грн.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 21.02.2022 року на речовий доказ рюкзак.

Речові докази у справі: що були повернуті представнику потерпілого бритву, шкарпетки, труси, щітку зубну, алкогольні напої віскі - залишити потерпілій юридичній особі; накладну-рахунок - зберігати з іншими матеріалами кримінального провадження стороною обвинувачення; рюкзак, що зберігається у ВП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, - повернути ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляції, яка може бути подана до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1