Номер провадження: 11-сс/813/1074/22
Справа № 501/1787/22, 1-кс/501/415/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 26.07.2022 року, -

встановив:

оскарженою ухвалою відмовлено у відкритті провадження за скаргою представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , поданої в порядку ст.303 КПК України, на бездіяльність слідчого, яка полягала у неврученні потерпілому пам`ятки про процесуальні права та обов`язки у кримінальному провадженні №0000005 внесеному до ЄРДР за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя послався на те, що чинним КПК не передбачено строк, у який органом досудового розслідування вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки потерпілого, та зазначена бездіяльність не може бути оскаржена в порядку ст.303 КПК.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, просить її скасувати та постановити нову, якою повернути справу на новий розгляд до суду першої інстанції, для розгляду іншим слідчим суддею. Апелянт зазначає, що при прийнятті рішення слідчим суддею не враховано той факт, що слідчий, після реєстрації в ЄРДР заяви ОСОБА_5 , зобов`язаний був вручити останньому пам`ятку про права та обов`язки потерпілого. Однак, з 05.01.2022 року, тобто моменту внесення відомостей до ЄРДР, ОСОБА_5 не вручена пам`ятка про його процесуальні права та обов`язки, що свідчить про вчинення слідчим бездіяльності, яка полягала у невчиненні інших процесуальних дій, які він повинен вчинити у передбачений КПК строк. За наведених обставин, апелянт вважає, що слідчим суддею не було з`ясовано всі обставини справи та безпідставно відмовлено у відкритті провадження.
Прокурор, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційного суду не з`явився, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.
Адвокат ОСОБА_6 також не з`явилась до суду апеляційної інстанції, але звернулась із клопотанням про розгляд справи за її відсутності, а також за відсутністю потерпілого ОСОБА_5 .
Апеляційний суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення, судом були створені всі умови для реалізації права учасників процесу на доступ до правосуддя та приймаючи до уваги те, що сторони провадження, будучи повідомленими про дату та час розгляду апеляційної скарги в апеляційному суді не з`явились, суд оцінює таку поведінку, як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За таких обставин, враховуючи положення ч.4 ст.107, ч.4 ст.405 КПК України апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів.

Заслухавши суддю-доповідача; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК (далі КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.
Главою 26 КПК передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Частина 4 статті 304 КПК визначає лише одну підставу за якої слідчий суддя вправі відмовити у відкритті провадження за скаргою - якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.
Щодо обґрунтування слідчим суддею рішення про відмову у відкритті провадження за скаргою представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 з посиланням на те, що бездіяльність слідчого, яка полягає у надані особі, яка звернулася із заявою про вчинення кримінального правопорушення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого, не підлягає оскарженню в порядку ст.303 КПК, то такий висновок слідчого судді колегія суддів визнає необґрунтованим, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.55 КПК потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Частиною 2 статті 55 та пункту 2 цієї ж статті КПК регламентовано, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів судового провадження вбачається, що 23.09.2021 року ОСОБА_5 подано заяву про вчинення кримінального правопорушення, однак за даною заявою відомості до ЄРДР в порядку ст.214 КПК внесені не були.

Далі, відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси, орган досудового розслідування було зобов`язано внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_5 , що слугувало підставою для реєстрації 05.01.2022 року в ЄРДР кримінального провадження №0000005 за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Разом з тим, з моменту внесення відомостей до ЄРДР та до 15.07.2022 року, тобто моменту звернення представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 зі скаргою до слідчого судді районного суду, потерпілому не була вручена пам`ятка про його процесуальні права та обов`язки, та не надано відповідь на клопотання про вручення такої пам`ятки.

Однак, на переконання апеляційного суду, після внесення відомостей до ЄРДР слідчий, враховуючи відомості викладені в заяві ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення стосовно вказаної особи, зобов`язаний був вручити цій особі пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого у даному кримінальному провадження.

За таких обставин, слід констатувати, що поза увагою слідчого судді залишився той факт, що потерпілий у своїй скарзі фактично ставив питання про невиконання слідчим вимог абзацу другого статті 55 КПК, тобто нездійснення слідчим обов`язкової процесуальної дії, а саме невручення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки, яка повинна були бути вручена слідчим невідкладно після внесення відомостей до ЄРДР.
Апеляційний суд звертає увагу, що системний аналіз положень ст.ст.55, 214 КПК свідчить про те, що у разі відсутності підстав для визнання потерпілим особи, яка звернулася із заявою про вчинення кримінального правопорушення, посадова особа правоохоронного органу повинна була винести відповідну постанову, що надавало б особі, яка вважає себе потерпілою реалізувати своє право на оскарження такого процесуального рішення.
Тобто, в даному кримінальному провадженні, посадова особа правоохоронного органу, яка внесла до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за заявою особи, майно якої було безпосереднім об`єктом злочинного посягання, отримавши клопотання такої особи про надання їй пам`ятки про процесуальні права та обов`язки, повинна була перевірити достатність підстав для визнання такої особи потерпілою, та відповідно невідкладно прийняти рішення про визнання такої особи потерпілою, або про відмову у визнанні потерпілим.
За наведених підстав, на думку апеляційного суду, в даному провадженні бездіяльність слідчого полягала у неврученні особі, яка звернулася із заявою про вчинення кримінального правопорушення відносно неї, а також у неприйняті посадовою особою правоохоронного органу процесуального рішення про відмову у визнанні потерпілим, що в контексті положень ч.1 ст.303 КПК є предметом оскарження на стадії досудового розслідування.
Таким чином, оскільки слідчий суддя не врахував наведених вище вимог процесуального закону та безпідставно відмовив у відкритті провадження за скаргою представника потерпілого, доводи апелянта про існування підстав для скасування оскарженої ухвали слідчого судді заслуговують на увагу.

З огляду на наведене, керуючись п.2 ч.3 ст.407 КПК, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати оскаржену ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд скарги представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 в суді першої інстанції, іншим слідчим суддею.

Керуючись вимогами ст.ст. 214, 309, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 26.07.2022 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , поданої в порядку ст.303 КПК України, на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні №0000005 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд скарги представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , в суді першої інстанції, іншим слідчим суддею.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4