Провадження № 1-кс/331/1014/2022
Справа № 331/3314/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 вересня 2022 року місто Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , слідчого 2-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_3 , розглянувши її клопотання про арешт майна в рамках досудового розслідування, внесеного 03 серпня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001391, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 111-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий 2-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням про арешт майна в рамках досудового розслідування, внесеного 03 серпня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001391, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 111-1 КК України.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначено, що слідчим відділом УСБУ в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №001391 від 03.08.2022 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 111-1 КК України.

23.03.2022 слідчим відділом УСБУ в Запорізькій області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000092 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 111-1 КК України.

В подальшому, керуючись ч. 3 ст. 217 КПК України, на підставі постанови прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, про виділення матеріалів досудового розслідування від 03.08.2022, матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000092 від 23.03.2022 за епізодом вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 111-1 ЮС України, виділено в окреме провадження під №0001391 від 03.08.2022.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження встановлено, що громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи депутатом Мелітопольської районної ради восьмого скликання від політичної партії «Опозиційна платформа - За життя», перебуваючи на посаді заступника голови Мелітопольської районної ради, діючи умисно, у невстановлений час, та не пізніше 23.03.2022 року, перебуваючи у м. Мелітополь Запорізької області, де з 25.02.2022 по теперішній час діє окупаційний режим російської федерації (далі - рф), та відповідно до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)станом на 10.08.2022, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25.04.2022 (в редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 17.08.2022 № 188); є таким, що перебуває у тимчасовій окупації, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, прийняв пропозицію невстановлених осіб із числа представників окупаційної влади м. Мелітополь та добровільно зайняв посаду голови у незаконному органі влади - окупаційній адміністрації держави-агресора на території Мелітопольського району, так званій «военно-гражданской администрации Мелитопольского района», створеному на території окупованого м. Мелітополь Запорізької області, яку обіймає по сьогоднішній день.

Крім того, ОСОБА_5 , діючи умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України, в умовах воєнного часу, з невстановленого часу та не раніше 03.03.2022, сприяє представникам іноземної держави у здійснені опору Збройним Силам України (Далі - ЗСУ) та встановленні окупаційного режиму на території м. Запоріжжя і Запорізької області, проведенні підривної діяльності проти України, у тому числі шляхом пошуку, збору та передачі інформації про розташування військових частин, блокпостів та переміщення військової техніки ЗСУ.

29 червня 2022 року Запорізькою обласною прокуратурою ОСОБА_4 повідомлено про те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України - державна зрада у формі надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинена в умовах воєнного стану, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України - добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

13.07.2022 слідчим винесено постанову про оголошення розшуку підозрюваного, у зв`язку з чим 03.08.2022 досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинено на підставі постанови слідчого за погодженням прокурора, який здійснює процесуальне керівництво - прокурора відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_6 .

Водночас, враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуває в м. Мелітополь Запорізької області, що є тимчасово окупованим державою-агресором, та є таким, що переховується від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності, встановивши наявні підстави для відновлення досудового розслідування, 22.09.2022 постановою слідчого досудове розслідування у кримінальному провадженні відновлено.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у власності підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є наступне майно:

- об`єкт нерухомого майна - земельна ділянка з кадастровим номером :01:010:0260, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , частка власності - 1/1;

- об`єкт нерухомого житлового майна - квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , частка власності 1/1;

- об`єкт рухомого майна - автомобіль марки та моделі «ACURA MDX» 2008 року випуску, чорного кольору, з д.н.з. НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_2 ;

- банківський рахунок, що належить ОСОБА_4 та прив`язаний до банківської карти з номером: НОМЕР_3 , відкритий у Акціонерному товаристві «Комерційний банк «Приватбанк» ();

- банківський рахунок, що належить ОСОБА_7 та прив`язаний до банківської карти з номером: НОМЕР_4 , відкритий у Акціонерному товаристві «Комерційний банк «Приватбанк» ().

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Так, згідно п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Згідно з п. 7 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відтак, санкцією ч. 2 ст. 111 КК України, за якою ОСОБА_8 повідомлено про підозру, передбачена конфіскація майна як вид покарання. Санкцією ч. 5 ст. 111-1 КК України, за якою ОСОБА_4 також повідомлено про підозру, передбачено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Таким чином, з урахуванням санкцій ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 111-1 КК України, орган досудового розслідування відповідно до п. З ч. 1 ст. 170 КПК України повинен вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні з метою його конфіскації.

У цей час незастосування заборони або обмеження в користуванні, розпорядженні наведеним вище майном підозрюваного може призвести до: їх перереєстрації на інших фізичних або юридичних осіб, а отже неможливості забезпечити їх спеціальної конфіскації та конфіскації майна як виду покарання, тобто спричинення істотної шкоди інтересам держави.

Слідчий в судовому засіданні підтримала клопотання та просила суд його задовольнити, посилаючись на його обґрунтованість та доведеність.
Слідчий суддя, вислухавши доводи слідчого, перевіривши їх матеріалами справи, приходить до такого.

Слідчий суддя накладає арешт на грошові кошти чи інше майно, якщо є підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій ст.167 КПК України, а саме:1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування, матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до матеріалів кримінального провадження встановлено, що громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи депутатом Мелітопольської районної ради восьмого скликання від політичної партії «Опозиційна платформа - За життя», перебуваючи на посаді заступника голови Мелітопольської районної ради, діючи умисно, у невстановлений час, та не пізніше 23.03.2022 року, перебуваючи у м. Мелітополь Запорізької області, де з 25.02.2022 по теперішній час діє окупаційний режим російської федерації (далі - рф), та відповідно до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)станом на 10.08.2022, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25.04.2022 (в редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 17.08.2022 № 188); є таким, що перебуває у тимчасовій окупації, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, прийняв пропозицію невстановлених осіб із числа представників окупаційної влади м. Мелітополь та добровільно зайняв посаду голови у незаконному органі влади - окупаційній адміністрації держави-агресора на території Мелітопольського району, так званій «военно-гражданской администрации Мелитопольского района», створеному на території окупованого м. Мелітополь Запорізької області, яку обіймає по сьогоднішній день.

Крім того, ОСОБА_5 діючи умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України, в умовах воєнного часу, з невстановленого часу та не раніше 03.03.2022, сприяє представникам іноземної держави у здійснені опору Збройним Силам України (Далі - ЗСУ) та встановленні окупаційного режиму на території м. Запоріжжя і Запорізької області, проведенні підривної діяльності проти України, у тому числі шляхом пошуку, збору та передачі інформації про розташування військових частин, блокпостів та переміщення військової техніки ЗСУ.

29 червня 2022 року Запорізькою обласною прокуратурою ОСОБА_4 повідомлено про те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України - державна зрада у формі надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинена в умовах воєнного стану, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України - добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

13.07.2022 слідчим винесено постанову про оголошення розшуку підозрюваного, у зв`язку з чим 03.08.2022 досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинено на підставі постанови слідчого за погодженням прокурора, який здійснює процесуальне керівництво - прокурора відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_6 .

Водночас, враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуває в м. Мелітополь Запорізької області, що є тимчасово окупованим державою-агресором, та є таким, що переховується від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності, встановивши наявні підстави для відновлення досудового розслідування, 22.09.2022 постановою слідчого досудове розслідування у кримінальному провадженні відновлено.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у власності підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є наступне майно:

- об`єкт нерухомого майна - земельна ділянка з кадастровим номером :01:010:0260, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , частка власності - 1/1;

- об`єкт нерухомого житлового майна - квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , частка власності 1/1;

- об`єкт рухомого майна - автомобіль марки та моделі «ACURA MDX» 2008 року випуску, чорного кольору, з д.н.з. НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_2 ;

- банківський рахунок, що належить ОСОБА_4 та прив`язаний до банківської карти з номером: НОМЕР_3 , відкритий у Акціонерному товаристві «Комерційний банк «Приватбанк» ();

- банківський рахунок, що належить ОСОБА_7 та прив`язаний до банківської карти з номером: НОМЕР_4 , відкритий у Акціонерному товаристві «Комерційний банк «Приватбанк» ().

Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Тобто, за змістом вказаних положень закону, арешт може бути накладено слідчим суддею на майно, яке набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.
Відповідно до вимог ч.2 ст.172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
На підставі матеріалів, доданих до клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання про накладення арешту є обґрунтованим, оскільки мета та підстави арешту в рамках зазначеного кримінального провадження, узгоджуються з положеннями частин 1, 3 ст. 170 КПК України.

Накладення арешту на вказане майно не несе негативних наслідків для їх володільця, оскільки не несе інформації та не є річчю, які б унеможливлювали життєдіяльність їх володільця.

Обмеження права власності володільця на вказане майно є розумними та співрозмірними із завданнями кримінального провадження.

Відповідно до ст. 2 КПК України «завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відноситься верховенство права, законність, рівність перед законом і судом та інші.

Відповідно до ч.6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу».

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі"Пантелеєнко проти України"зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі"Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішеннявід 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Таким чином, оскільки на момент розгляду вказаного клопотання правовою підставою для накладення арешту на майно є забезпечення конфіскації майна як виду покарання, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання слідчого обґрунтоване та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого 2-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_3 , про арешт майна в рамках досудового розслідування, внесеного 03 серпня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001391, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 111-1 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на майно, шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження, яке належить підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: 1) об`єкт нерухомого майна - земельна ділянка з кадастровим номером :01:010:0260, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , частка власності 1/1; 2) об`єкт нерухомого житлового майна - квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , частка власності 1/1; 3) об`єкт рухомого майна - автомобіль марки та моделі «ACURA МDХ» 2008 року випуску, чорного кольору, з д.н.з. НОМЕР_1 , VIN - НОМЕР_2 ; 4) банківський рахунок, що належить ОСОБА_4 та прив`язаний до банківської карти з номером: НОМЕР_3 , відкритий у Акціонерному товаристві «Комерційний банк «Приватбанк» (); 5) банківський рахунок, що належить ОСОБА_4 та прив`язаний до банківської карти з номером: НОМЕР_4 , відкритий у Акціонерному товаристві «Комерційний банк «Приватбанк» (), з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1