Справа № 503/301/22
Провадження № 1-кп/503/37/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2022 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима судове провадження за кримінальним провадженням внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000698 від 30.07.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Побєдне Джанкойського району АР Крим, громадянки України, українки, не працюючої, з середньою-спеціальною освітою, не перебуває у шлюбі, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст. 162 ч.1, 185 ч.1, 2 КК України,
сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , обвинувачена ОСОБА_3 , захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_7 , секретарі судового засідання ОСОБА_8 , ОСОБА_2 ,

встановив:
Епізод № 1
18.06.2021 року близько 11 години, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_3 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , виносила злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення майна із домоволодіння ОСОБА_5 .
З метою реалізації свого злочинного наміру 18.06.2021 року близько 11 години ОСОБА_3 знаходячись за вищевказаною адресою та діючи з урахуванням сприятливої для неї обстановки, яка на її переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, скориставшись тим, що власниця будинку відсутня за місцем мешкання, а за будинком приглядає її матір ОСОБА_6 , увійшла з її дозволу до будинку, після чого ввійшла до спальні, дістала із шафи жіночу сумку бежевого кольору, звідки таємно, умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, викрала грошові кошти у сумі 1350 Євро, які згідно довідки ПАТ «Державний ощадний банк України» за офіційний курсом Євро до гривні станом на 18.06.2021 року складав 32,4424 грн. Таким чином, спричинила потерпілій збитку на суму 43797,24 грн.
В цей же день та час, ОСОБА_3 , продовжуючи свої злочинні дії, охоплені єдиним умислом, підійшла до настінної полиці на якій стояла скринька з ювелірними прикрасами, звідки таємно, умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, викрала золоту каблучку 585 проби вагою 1,85 грам вартістю 1372,63 грн, золоту сережку 585 проби вагою 1,11 грам вартістю 823,58 грн та золоту сережку 585 проби вагою 0,51 грам вартістю 378,40 грн.
Після чого, зникла з місця події із викраденим майном та розпорядилась ним на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_5 збитку на загальну суму 46371,85 гривень.

Епізод № 2
21.06.2021 року близько 11 години, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_3 перебуваючи з дозволу власника у будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , виносила злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме золотого ланцюга та золотого кулону, які належать ОСОБА_6 , що були у використанні та зберігались у одній із житлових кімнат будинку.
В цей же день та час, з метою реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_3 перебуваючи з дозволу власника ОСОБА_6 в будинку розташованому за вищезазначеною адресою, діючи з урахуванням сприятливої для неї обстановки, яка на її переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, підійшла до тумби на якій стояв телевізор, з корисливих мотивів з метою власного збагачення, таємно, умисно, повторно, викрала зі скриньки, яка знаходилась у вказаній тумбі, золотий ланцюг 583 проби завдовжки 57 сантиметрів вагою 1,32 грам вартістю 975,11 грн та золотий кулон 585 проби вагою 0,76 грам вартістю 563,89 грн, які були у використанні.
Після чого, зникла з місця події із викраденим майном та розпорядилась ним на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_6 збитку на загальну суму 1539 грн.

Епізод № 3
27.07.2021 року близько 8 години, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_3 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , виносила злочинний умисел, спрямований на таємне проникнення до житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_5 , з метою порушення обстановки в будинку та імітації крадіжки майна.
В цей же день близько 9 години, з метою реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_3 перебуваючи біля будинку ОСОБА_5 , розташованому за вищезазначеною адресою, діючи з урахуванням сприятливої для неї обстановки, яка на її переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, за допомогою ключа, який попередньо викрала, таємно проникла до середини житлового будинку, де діючи з метою імітації крадіжки розкидала речі, тим самим порушила недоторканість житла особи.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 визнала свою вину у вчиненні вище викладених кримінальних правопорушень та надала покази про обставини вчинення кримінальних правопорушень, які за своїм змістом відповідають вище вказаним обставинам. При цьому, відзначила, що викрадені грошові кошти у іноземній валюті обміняла на гривні, після чого витратила їх на власні потреби. В свою чергу викрадені ювелірні вироби здала до ломбарду. Також зазначила, що на відшкодування шкоди завданої кримінальними правопорушеннями віддала потерпілій ОСОБА_5 грошові кошти у іноземній валюті в розмірі 700 Євро, хоча на уточнююче питання суду повідомила, що ніякого письмового документа, зокрема розписки, при передачі цих коштів не складалося. Тому пред`явлений потерпілими до неї цивільний позов визнає частково в межах визнаного обвинувачення, а саме суму матеріальної шкоди заявлену потерпілою ОСОБА_5 визнає виключно в частині за виключенням розміру еквівалентного сумі вже повернутих їй коштів в розмірі 700 Євро. Крім того, повідомила суду, що має на своєму утриманні трьох малолітніх дітей, наймолодшого з яких народила лише 14.05.2022 року і ще не отримала не нього свідоцтво про народження. Просила не призначати суворе покарання, оскільки свою вину у вчиненому осягнула та в майбутнього подібного не вчинить.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердила відсутність заперечень щодо обставин викладених у обвинувачені та підтримала пред`явлений нею цивільний позов до обвинуваченої про стягнення матеріальних та моральних збитків в розмірі 90169,09 грн, а покарання останній просила призначити найсуворіше. На уточнюючі питання суду щодо відсутності в цивільному позові конкретно визначеної вимоги про розмір заявленої вимоги про відшкодування моральної шкоди пояснила, що сума моральної шкоди включена нею у заявлений розмір матеріальної шкоди. Також підтвердила ту обставину, що грошові кошти в розмірі 700 Євро, які вона отримала від обвинуваченої ОСОБА_3 , були останньою насправді передані не в рахунок відшкодування шкоди завданої вчиненням кримінальних правопорушень, а в рахунок повернення позичених ще раніше у неї коштів, близько за два роки до вчинення кримінальних правопорушень.
Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання була належним чином повідомлена у відповідності до вимог ч.1 ст. 135 КПК України та наказом Державної судової адміністрації України від 20 вересня 2013 року № 119 «Про реалізацію проекту надсилання судами SMS-повідомлень учасникам судового процесу (кримінального провадження) у місцевих та апеляційних загальних судах», про що свідчить відповідна довідка про доставку SMS від 11.05.2022 року (а.с.126). При цьому, подала до суду письмову заяву від 10.05.2022 року про розгляд судового провадження (а.с.125), зокрема її цивільного позову, за її відсутності, в якій також зазначила про підтримання позовних вимог в повному обсязі. У відповідності до положень ч.5 ст. 128 КПК України суд вважає за можливе застосувати норму ч.3 ст. 211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, оскільки остання не суперечить засадам кримінального судочинства.
Крім повного визнання обвинуваченою своєї вини за трьома епізодами кримінальних правопорушень з наданням відповідних показів, її вина у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, підтверджується також іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні, а саме:
за епізодом № 1
- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000698 від 30.07.2021 року (а.с.75), з якого вбачається, що 29.07.2021 року до ВПД №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області надійшла заява ОСОБА_9 про викрадення в період часу з 27 по 29.07.2021 року з житлового будинку майна у вигляді грошових коштів в розмірі 1350 євро;
- заявою ОСОБА_5 від 06.08.2021 року (а.с.86) до начальника ВПД №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області про притягнення до кримінальної відповідальності особи, яка в період часу з 27 по 29.07.2021 року проникла до житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_3 та здійснила з-відти крадіжку грошових коштів у сумі 1350 євро;
- рапортом від 30.07.2021 року (а.с.81-82), згідно якого при виїзді СОГ на місце події встановлено, що в період часу із 27 по 29.07.2021 року з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 вчинено крадіжку майна;
- довідкою ТВБВ № 10015/0395 Філії Одеське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» від 18.02.2022 року №_113,395-50/2 (а.с.101). згідно якої офіційний курс євро до гривні станом на 18.06.2021 року складав 32,4424 грн;
за епізодом № 2
- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000161 від 15.02.2022 року (а.с.76), з якого вбачається, що 15.02.2022 року до ВПД №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області надійшла заява ОСОБА_6 про викрадення в липні 2021 року належного їй майна;
- заявою ОСОБА_6 від 15.02.2022 року (а.с.89) до начальника ВПД №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області про притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які протягом червня-липня 2021 року здійснили крадіжку належного їй майна з території домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;
- рапортом від 15.02.2022 року (а.с.83), згідно якого було вчинено крадіжку майна належного ОСОБА_6 з території її домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ;
- за епізодами № 1 і № 2 висновком експерта від 14.02.2022 року № 610/22 (а.с.103-107) за результатами проведення судовим експертом ОСОБА_10 судово-товарознавчої експертизи, згідно якої ринкова вартість досліджуваних об`єктів, з урахуванням ПДВ, (з урахуванням зносу) становила: золотий ланцюг 583 проби завдовжки 57 сантиметрів вагою 1,32 грам, який був у використанні, станом на 21.06.2021 року 975,11 грн; золотий кулон 585 проби вагою 0,76 грам, який був у використанні, станом на 21.06.2021 року 563,89 грн; золота каблучка 585 проби вагою 1,85 грам, яка була у використанні, станом на 18.06.2021 року 1372,63 грн; золота сережка 585 проби вагою 1,11 грам, яка була у використанні, станом на 18.06.2021 року 823,58 грн; золота сережка (дитяча) 585 проби вагою 0,51 грам, яка була у використанні, станом на 18.06.2021 року 378,40 грн;
за епізодом № 3
- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000187 від 21.02.2022 року (а.с.77), з якого вбачається, що 21.02.2022 року до ВПД №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області надійшла заява ОСОБА_5 про проникнення ОСОБА_3 до приміщення житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_3 ;
- заявою ОСОБА_5 від 21.02.2021 року (а.с.87) до начальника ВПД №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області про притягнення до кримінальної відповідальності осіб, які в період часу з 26 по 29.07.2021 року проникли до будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 ;
- рапортом від 21.02.2022 року (а.с.84), зареєстрованим у журналі ЄО за № 373 від 21.02.2022 року. згідно якого із заяви ОСОБА_5 вбачається, що разом із подією, яка була зареєстрована до журналу ЄО за № 1923 від 29.07.2021 року, наявна також окрема подія щодо проникнення до домоволодіння.
Отримавши покази обвинуваченої ОСОБА_3 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, дослідивши письмові докази сторони обвинувачення, враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів у кримінальному провадженні, оскільки учасники судового провадження не заперечували проти цього.
Учасникам судового провадження судом було роз`яснено, що згідно ч.2 ст. 394 КПК України вони позбавлені права оспорювати обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч.3 ст. 349 КПК України. З чим учасники погодились і проти чого також не заперечували.
Суд визнає зазначені вище формулювання обвинувачень за епізодами № 1-3 доведеними, а дії обвинуваченої ОСОБА_3 кваліфікує:
- за епізодом № 1 за ч.1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка);
- за епізодом № 2 за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно;
- за епізодом № 3 за ч.1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла особи.
Діючи у відповідності до вимог ст. 337 КПК України суд, з урахування показань наданих обвинуваченою під час судового розгляду, вважає доведеною вину ОСОБА_3 відповідно до висунутих їй обвинувачень, а тому остання повинна нести відповідальність за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 162 ч.1, 185 ч.1, 2 КК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень щодо епізодів № 1-3.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої, щодо епізодів № 1 і 3 судом не встановлені. Водночас із цим суд, у відповідності до своїх дискреційних повноважень, вважає необхідним на підставі положень пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 та висновків викладених в постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 12.11.2019 року у справі № 556/588/18 (провадження № 51-569км19) визнати обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченої щодо епізоду № 2, вчинення кримінального правопорушення щодо особи з інвалідністю, яка хоча і не зазначена такою обставиною в обвинувальному акті, але її існування об`єктивно вбачається зі змісту фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та викладені у обвинувальному акті при формулюванні висунутого обвинувачення, а саме те, що потерпіла ОСОБА_6 є особою, яка має безстроково ІІ (другу) групу інвалідності за загальним захворюванням, на підставі акту огляду МСЕК № 1926/18 від 25.10.2016 року, про що також свідчить копія відповідної довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 10 ААВ № 808084 виданої Подільською міжрайонною МСЕК 25.10.2016 року (а.с.45).
Відповідно до наявних у суду відомостей, ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується негативно; не перебуває у шлюбі; не працює; у лікаря-нарколога та/або лікаря-психіатра на обліку не перебуває; має трьох малолітніх дітей ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та сина, якого народила ІНФОРМАЦІЯ_4 , але ще не звернулась за здійсненням державної реєстрації його народження з отриманням відповідного свідоцтва. Всі зазначені діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Раніше до кримінальної відповідальності не притягалася.
Аналіз інформації про соціально-психологічну характеристику обвинуваченої з досудової доповіді органу з питань пробації, вказує на те, що ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінені як середні, у зв`язку з чим беручі до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченої, її спосіб життя, історію правопорушень, орган з питань пробації вважає, що виправлення обвинуваченої без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі для окремих осіб). У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника обов`язку відповідно до п.2 ч.3 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, а окрім цього, за результатами соціально-психологічної характеристики було визначено проблемні питання особистості обвинуваченої та її життєдіяльності, на які повинні бути спрямовані заходи впливу: формування навичок конструктивного та критичного мислення, рефлексії, планування та постановки цілей; формування розуміння власної відповідальності за свої вчинки та наявності наслідків кожної дії, а також вміння їх прогнозувати.
При призначенні міри покарання ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчинених діянь кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є кримінальними проступками ч.1 ст. 162 і ч.1 ст. 185 КК України та нетяжким злочином ч.2 ст. 185 КК України, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому, внаслідок наявності у обвинуваченої малолітніх дітей, які не досягли віку сім та чотирнадцять років, а також її не працевлаштованості, то внаслідок обмежень передбачених ч.3 ст. 60 і ч.3 ст. 61 КК України, а також положень ст. 57 КК України, до неї неможливо застосувати за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, покарання у виді виправних робіт і обмеження волі; за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, покарання у виді виправних робіт, арешту і обмеження волі; а за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, покарання у виді арешту і обмеження волі. Таким чином до обвинуваченої за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, можливо застосувати тільки покарання у виді штрафу; за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, можливо застосувати покарання у виді штрафу або громадських робіт (обставина, яка унеможливлює призначення даного виду покарання стан вагітності обвинуваченої на час ухвалення судом вироку відсутня); а за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, можливо застосувати тільки покарання у виді позбавлення волі.
У зв`язку з вище зазначеним суд, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, особу винної та інші вище наведені обставини справи, дійшов висновку, що ОСОБА_3 слід призначити міри покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо, а саме: за кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 162 КК України призначити у виді штрафу в розмірі установленому у санкції згаданої частини статті Особливої частини КК України та з врахуванням наявності на її утриманні неповнолітніх дітей; за кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України призначити у виді громадських робіт у межах, установлених у санкції згаданої частини статті Особливої частини КК України; а за кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185 КК України призначити у виді позбавлення волі у межах, установлених у санкції згаданої частини статті Особливої частини КК України, після чого за сукупністю кримінальних правопорушень визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворих покарань у виді штрафу і громадських робіт більш суворим у виді позбавлення волі.
При цьому, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, особу винної та інші обставини справи, зокрема хоча і негативну характеристику обвинуваченої за місцем проживання, але за наявності у неї трьох малолітніх дітей та її притягнення до кримінальної відповідальності вперше, то суд дійшов висновку про все ж можливість виправлення засудженої без відбування остаточно визначеного покарання в умовах ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим вважає за можливе прийняти рішення про її звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із визначенням іспитового строку та покладенням відповідних обовязків.
Відповідно до положень ч.1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого.
Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Під час судового слідства у кримінальному провадженні судом було встановлено, що розмір матеріальної шкоди завданої вчиненням обвинуваченою ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 і 2 ст. 185 КК України, становить щодо:
- потерпілої ОСОБА_5 в загальному розмірі 46371,85 грн (43797,24 грн + 2574,61 грн = 46371,85 грн), з яких суму 43797,24 грн становить в національній валюті України грошовий еквівалент розміру викраденої суми у 1350 Євро (1350 Євро Х 32,4424 грн = 43797,24 грн), а суму 2574,61 грн становить вартість викрадених ювелірних виробів із золота (1372,63 грн + 823,58 грн + 378,40 грн = 2574,61 грн);
- потерпілої ОСОБА_6 в загальному розмірі 1539 грн, яка є сумою загальної вартості викрадених ювелірних виробів із золота (975,11 грн + 563,89 грн = 1539 грн).
Таким чином суд вважає обґрунтовано заявленим до стягнення з обвинуваченої ОСОБА_3 розміром матеріальної шкоди щодо потерпілої ОСОБА_5 суму 46371,85 грн, а щодо потерпілої ОСОБА_6 суму 1539 грн.
Відповідно до ч.1-3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.
В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою (висновок Касаційного цивільного суду Верховного Суду в постанові від 12 листопада 2020 року у справі № 127/12338/19).
Проте потерпілою ОСОБА_5 , як цивільним позивачем, у даній справі доведено лише протиправність діяння обвинуваченої ОСОБА_3 , але водночас не доведено наявності в неї самої моральної шкоди та її розміру, а від так і причинного зв`язку між протиправною поведінкою обвинуваченої із заявленою моральною шкодою.
У зв`язку з чим суд вважає позовну вимогу позивача ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди необґрунтованою, а тому остання не може бути задоволена.
Ураховуючи зазначене, часткове визнання обвинуваченою цивільного позову, а також встановлення судом за результатом судового розгляду кримінального провадження заподіяння обвинуваченою ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, в загальному розмірі 46371,85 грн, потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, в розмірі 1539 грн, то суд вважає, що спільно заявлений потерпілими ОСОБА_5 і ОСОБА_6 до обвинуваченої ОСОБА_3 цивільний позов у кримінальному провадженні у частині позовної вимоги потерпілої ОСОБА_6 є обґрунтований у зв`язку з чим у цій частині підлягає повному задоволенню. В свою чергу цивільний позов у кримінальному провадженні у частині позовної вимоги потерпілої ОСОБА_5 є обґрунтованим лише в частині заявлених вимог, а тому у цій частині і підлягає частковому задоволенню у розмірі 46371,85 грн, оскільки саме даний розмір матеріальної шкоди, як фактична обставина справи не оспорювався всіма учасниками процесу під час вирішення судом в судовому засіданні питання передбаченого ч.3 ст. 349 КПК України і тому була визнана судом згідно пункту 3 ч.1 ст. 91 КПК України. Іншу частину заявленої вимоги в сумі 43797,24 грн (90169,09 грн - 46371,85 грн = 43797,24 грн) суд вважає необґрунтованим розміром матеріальної шкоди і сприймає як розмір заявленої до відшкодування моральної шкоди, яка не підлягає задоволенню внаслідок недоведеності свого заподіяння і розміру, оскільки потерпіла ОСОБА_5 , як цивільний позивач, на їх підтвердження та виконання вимог ст. 13 ч.1, 81 ч.1, 83 ч.1 і 177 ч.5 ЦПК України не надала суду жодних належних доказів.
Водночас із вище викладеним суд не погоджується із твердженням висловленим обвинуваченою ОСОБА_3 про те, що нею потерпілій ОСОБА_5 було частково відшкодовано завдану кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду в розмірі 700 Євро, оскільки потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні дану обставину не підтвердила та зазначила, що згадані кошти нею були отриманні від обвинуваченої ОСОБА_3 в рахунок інших правовідносин між ними, оцінку яких суд не вважає за можливе та необхідне давати під час вирішення цивільного позову у даному кримінальному провадженні, а самою обвинуваченою ОСОБА_3 суду не надано жодних належних письмових доказів передачі потерпілій ОСОБА_5 згаданих грошових коштів, зокрема відповідної розписки, заяви, акту тощо. Згідно до загальних засад підтвердження виконання зобов`язань, передбачених ч.1 ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Тому суд не вбачає обґрунтованості у запереченнях обвинуваченої щодо стягнення з неї заявленого потерпілою ОСОБА_5 розміру завданої матеріальної шкоди без врахування розміру вже частково відшкодованого їй розміру цієї шкоди.
Запобіжний захід до обвинуваченої під час досудового розслідування і судового провадження не застосовувався, а до набрання вироком законної сили суд не вбачає ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, та як наслідок необхідності в обранні запобіжного заходу до обвинуваченої з огляду на обставини, передбачені ст. 178 КПК України, на звільнення останньої від відбування покарання, а також поведінку обвинуваченої пов`язану із виконанням нею процесуальних обов`язків під час судового провадження.
Інші заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, у кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Процесуальні витрати в сумі 260 грн, які є винагородою за виконану роботу пов`язану із проведенням судово-товарознавчої експертизи (а.с.102), згідно положень ст. 118, 124 ч.2, 126 ч.1 КПК України, а також з врахуванням положень пункту 6 ч.3 ст. 69 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченої на користь судового експерта ОСОБА_10 .
Керуючись ст. 128, 369-374, 381-382 КПК України, суд

ухвалив:
Визнати ОСОБА_3 винуватою у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.162 ч.1, 185 ч.1, 2 КК України, та призначити їй покарання:
за ч.1 ст. 162 КК України у виді штрафу в розмірі 75 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1275 (одну тисячу двісті сімдесят п`ять) грн;
за ч.1 ст. 185 КК України у виді громадських робіт строком на 120 (сто двадцять) годин;
за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання, шляхом поглинання менш суворих покарань більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік і 6 (шість) місяців не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї, у відповідності до ст. 76 КК України, обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
- а також додатковий обов`язок виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Формування життєвих навичок»: Модуль 4. «Цілепокладення та побудова життєвих планів».
Цивільний позов ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди завданої кримінальними правопорушеннями у кримінальному провадженні задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 майнову шкоду завдану кримінальним правопорушенням в сумі 46371,85 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 майнову шкоду завдану кримінальним правопорушенням в сумі 1539 грн.
В задоволенні іншої частини цивільного позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь судового експерта ОСОБА_10 процесуальні витрати, які є винагородою за виконану роботу пов`язану із проведенням судово-товарознавчої експертизи, в сумі 260 грн.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через суд, який ухвалив його Кодимський районний суд Одеської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1