н/п 1-кс/953/2734/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2022 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту з майна, накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2021 року у кримінальному провадженні за № 0001832 від 08.12.2021, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

29.07.2022 до Київського районного суду м. Харкова поштою надійшло клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту з майна, накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2021 року у кримінальному провадженні за № 0001832 від 08.12.2021, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у якому заявник просить: скасувати арешт з транспортного засобу - автомобіля «Toyota Rav 4» д/н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 .

В обґрунтування клопотання власник майна, посилаючись на ст.ст. 173, 174 КПК України, зазначив, зокрема, наступне.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 14.12.2021 у справі № 953/23691/21 було накладено арешт на транспортний засіб «Toyota Rav 4» д/н. НОМЕР_1 , з визначенням місця зберігання за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 107.

Заявник вважає, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба, оскільки на теперішній час у даному кримінальному провадженні з вказаним транспортним засобом проведенні всі необхідні слідчі дії. Так, всі сліди злочину, які зберіг на собі транспортний засіб, зафіксовані судовим експертом і не можуть бути приховані, знищені, перетворені. Разом з цим, на даний час, автомобіль зберігається на відкритій місцевості, що призводить як до знищення слідів, які утворились внаслідок ДТП. Крім того, зазначений автомобіль потрібен заявнику для використання у власних потребах.

У судове засідання власник майна ОСОБА_3 не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений судом своєчасно та належним чином (а.с. 7).

Слідчий СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 та процесуальний керівник у кримінальному провадженні прокурор відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_5 про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлені судом своєчасно та належним чином (а.с. 7), проте в судове засідання не з`явилися. 01.08.2022 прокурор відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_5 та слідчий СУ ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 через канцелярію суду подали заяви, в яких зазначили, що на даний час у кримінальному провадженні проведено ряд автотехнічних досліджень. Вважають, що повне скасування арешту з автомобіля «Toyota Rav 4» д/н. НОМЕР_1 не є доцільним на даний час, однак не заперечують проти зміни місця зберігання арештованого автомобіля із зобов`язанням власника автомобіля надати автомобіль для огляду слідчому, прокурору на першу законну вимогу. Розгляд вказаного питання просять проводити без їх участі. До заяви додано витяг (а.с. 8-10).

Неявка учасників процесу не є перешкодою для розгляду клопотання.

Слідчий суддя, вивчивши документи та матеріали, якими заявник обґрунтовує доводи клопотання та які надані до суду, приходить до наступного.

СУ ГУ НП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001832 від 08.12.2021, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (а.с. 9).

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 14.12.2021 накладено арешт на автомобіль «Toyota RAV 4», р.н.: НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_3 , з визначенням місця зберігання в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України № 1104 від 19.11.2012, на території спеціального майдану зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів, розташованому за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 107(а.с. 2-3).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як передбачено ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

У відповідності до ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження (ч. 1 ст. 7 КПК України).

Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.

В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), заявник скаржився на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст. 1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п. 35).

Звертаючись до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна власник майна зазначає, що на теперішній час з транспортним засобом«Toyota RAV 4», р.н.: НОМЕР_1 проведені всі необхідні слідчі дії, які можуть стосуватися автомобіля.

Проте, з наданих матеріалів вбачається, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, що не виключає в подальшому проведення слідчих дій з вказаним транспортним засобом.

Враховуючи викладене вище, слідчий суддя приходить до висновку, що потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, як арешт вказаного вище транспортного засобу в частині розпорядження та відчуження.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Однак, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для власника майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає можливим скасувати арешт автомобіля «Toyota RAV 4», р.н.: НОМЕР_1 , належного ОСОБА_3 в частині заборони його ремонтування та користування, та передати його на відповідальне зберігання ОСОБА_3 , з покладенням на нього обов`язку забезпечити зберігання вказаного транспортного засобу - до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку, попередивши її про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 28, 107, 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту з майна, накладеного ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2021 року у кримінальному провадженні за № 0001832 від 08.12.2021, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, задовольнити частково.

Скасувати арешт з автомобіля «Toyota RAV 4», р.н.: НОМЕР_1 , належного ОСОБА_3 в частині заборони його ремонтування та користування, передавши його на відповідальне зберігання ОСОБА_3 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням на нього обов`язку забезпечити зберігання вказаного транспортного засобу - до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку.

Попередити ОСОБА_3 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

У задоволенні іншої частини клопотання ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1