Справа № 451/83/22
Провадження № 1-кп/451/78/22
ВИРОК
іменем України

19 квітня 2022 року місто Радехів

Радехівський районний суд Львівської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радехів матеріали кримінального провадження № 0000010 від 11.01.2022 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Лопатин Радехівського району Львівської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: - 04.08.2021 р. Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений з випробовуванням до іспитового строку покарання терміном 1 (один) рік; Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 28.03.2022 року скасовано ОСОБА_3 звільнення від відбування покарання з випробуванням; - 09.09.2021 р. Радехівським районним судом Львівської області за ст. 164 ч. 1 КК України до 120 год. громадських робіт;

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, -

де сторонами виступають з боку:

обвинувачення - прокурор ОСОБА_4

захисту - захисник ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3

за участю прокурора, захисника, обвинуваченого

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_3 будучи засудженим вироком Радехівського районного суду Львівської області від 09.09.2021 року до покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та ознайомленим з порядком відбуття покарання у виді громадських робіт, від призначеного покарання ухилився, а саме ОСОБА_3 - 25.10.2021 року повідомлено про вирок суду від 09.09.2021 року Радехівським районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області, що знаходиться за адресою: м.Радехів, вул. Лесі Українки, 33 Львівської області, а також роз`яснено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання за ч.2 ст.389 КК України та якого на підставі розпорядження № 356 від 25.10.2021 року прийнято на громадські роботи, початок терміну відбуття покарання у виді громадських робіт встановлено з 27.10.2021 року.

Однак, обвинувачений ОСОБА_3 у порушення вимог ст. ст. 9, 37,40 Кримінально-виконавчого України, без поважних причин, з метою ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно- небезпечні наслідки, без поважних на те причин у жовтні 2021 року відпрацював 0 (нуль) годин із запланованих 12 (дванадцять) годин, у листопаді 2021 року відпрацював 36 (тридцять шість) годин із запланованих 88 (вісімдесят вісім) годин, у грудні 2021 року відпрацював 28 (двадцять вісім) годин із запланованих 84 (вісімдесят чотири) годин та взагалі не з`являвся для подальшого складання графіку і відбування покарання, громадські роботи не відпрацював.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України - ухилення засудженим від відбування громадських робіт.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованому йому проступку визнав повністю, зазначив, що дійсно вироком Радехівського районного суду Львівської області від 09.09.2021 року був засуджений до покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, також Радехівським районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області його було ознайомлено з порядком відбуття покарання у виді громадських робіт та роз`яснено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання за ч. 2 ст. 389 КК України. З 27.10.2021 року в нього розпочався термін відбуття покарання у виді громадських робіт, однак у жовтні 2021 року відпрацював 0 (нуль) годин із запланованих 12 (дванадцять) годин, у листопаді 2021 року відпрацював 36 (тридцять шість) годин із запланованих 88 (вісімдесят вісім) годин, у грудні 2021 року відпрацював 28 (двадцять вісім) годин із запланованих 84 (вісімдесят чотири) годин та в подальшому не з`являвся для складання графіку і відбування покарання; громадські роботи не відпрацював, бо зловживає алкоголем і завжди перебував у такому стані, що не міг відпрацьовувати. У вчиненому розкаюється, обставини викладені в обвинувальному акті визнає в повному обсязі. Просить суворо не карати. Також зазначив, що 04.08.2021 р. Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений з випробовуванням до іспитового строку покарання терміном 1 (один) рік, однак обов`язків по ст. 75 КК України не виконував, тому ухвалою суду від 28.03.2022 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Судом з`ясовано, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, правильно розуміє зміст фактичних обставин пред`явленого йому обвинувачення, сумнівів у добровільності його позиції немає. Прокурор в свою чергу також не оспорював фактичні обставини, при яких вчинено кримінальне правопорушення, сумнівів у добровільності такої позиції учасників судового провадження в суду немає.

В судовому засіданні учасники судового провадження не заперечили проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, сторонам було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, тому суд за даних обставин визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.

Висновок суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому проступку ґрунтується на даних у судовому засіданні показаннях самого обвинуваченого яким суд надає віри, оскільки такі є послідовними, логічними, не містять суперечностей, і тому не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості, досліджених матеріалах кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення засудженим від відбування громадських робіт доведена повністю і його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.389 КК України.

При призначенні покарання суд враховує положення ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Також суд враховує загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, а саме призначення покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно положень Загальної частини цього Кодексу та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Так кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності до п. 1 ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого суд бере до уваги, що він раніше судимий, судимість не погашена, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває, характеризується посередньо, офіційно не працевлаштований, не одружений.

При призначенні покарання ОСОБА_3 , суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень є покарання у виді арешту в межах санкції ч. 2 ст. 389 КК України. Таке покарання відповідатиме основній меті його призначення - виправлення засудженого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде необхідним та достатнім.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України при призначенні покарання за сукупністю вироків суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Згідно ч.4 ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Частина 1 ст. 71 КК України містить імперативну вимогу про призначення судом покарання за сукупністю вироків (шляхом повного або частково приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком) у випадку, коли засуджений вчинив новий злочин після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання.

Таким чином, приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком, є обов`язком суду, який призначає остаточне покарання за сукупністю вироків.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.72 КК України, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт.

Судом встановлено, що вироком Радехівського районного суду Львівської області від 09.09.2021 р. ОСОБА_3 засуджений за ст. 164 ч.1 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин. Вказане покарання ОСОБА_3 не відбув. Невідбутий строк покарання становить 56 годин громадських робіт, що відповідно до ст. 72 ч.1 п) 4 КК України із розрахунку одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт, що відповідає 7 дням арешту, тому покарання ОСОБА_3 має бути призначене відповідно до ст. ст. 71,72 КК України.

Крім того, при призначенні покарання суд також враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 засуджений вироком Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 04.08.2021 року за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі. Водночас, відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбуття призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, визначених ст.76 КК України. З обставин даної справи видно, що дане, нове, кримінальне правопорушення ОСОБА_3 вчинив в період жовтень - грудень 2021 року відповідно, тобто під час іспитового строку.

Відповідно до ч. 3 ст.78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу. Також відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами покарання" у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України.

З урахуванням наведеного, беручи до уваги, що нове кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_3 в період іспитового строку, визначеного йому вироком Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 04.08.2021 року, остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити за сукупністю вироків на підставі ч.1 ст.71 КК України, приєднавши йому до покарання, визначеного новим вироком суду, також частину невідбутного покарання за попереднім вироком Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 04.08.2021 року. При цьому, суд враховує вимоги ч.4 ст.71 КК України, згідно яких остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Враховуючи викладене остаточне покарання ОСОБА_3 має бути призначене відповідно до ст. ст. 71,72 КК України.

Також підлягає врахуванню те, що відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами покарання" у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 14.09.2021 року (справа № 127/25037/17), яким наголошено, що в разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням суперечить точному змісту кримінального закону.

У даному кримінальному провадженні № 0000010 від 11.01.2022 року ОСОБА_3 не затримувався та до нього запобіжний захід не застосовувався.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Речові докази вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Підстав для застосування правових приписів ст.174 КПК України немає.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд-

ухвалив :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді арешту на строк 1 (один) місяць.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць, призначеного за даним вироком, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 72 КК України повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Радехівського районного суду Львівської області від 09.09.2021 року у виді 7 (семи) днів арешту та повністю приєднати 3 роки позбавлення волі - невідбуту частину покарання за вироком Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 04.08.2021 року, визначивши остаточне покарання ОСОБА_3 у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця 7 (сім) днів позбавлення волі.

Речовий доказ особову справу № 7/2021 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка згідно постанови про визнання та прилучення до справи речових доказів від 26.07.2021 року визнана речовим доказом повернути до Радехівського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Радехівський районний суд Львівської області.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Вирок виготовлено в одному примірнику в нарадчій кімнаті.

Головуючий суддяОСОБА_1