13.09.22 Справа №469/527/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 вересня 2022 року смт.Березанка
Слідчий суддя Березанського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
встановила:

Начальник Березанського відділу Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 12 вересня 2022 року звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, яке є речовими доказами у кримінальному провадженні, а саме: риби роду бичок в кількості 163 шт., риби роду судак у кількості 1 шт. та конструкції прямокутної форми "ятер" довжиною 1.2 м., висотою 60 см., з метою збереження речових доказів, проведення у кримінальному провадженні необхідних судових експертиз.
Клопотання обґрунтоване тим, що 09 вересня 2022 року до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.249 КК України, тобто незаконне зайняття рибним, звіриним або іншим водним добувним промислом.
09 вересня 2022 року у ході огляду місця події берегової лінії Березанського лиману в межах с. Василівка Миколаївського району, Миколаївської області виявлено білий поліетиленовий мішок, в якому знаходилась риба роду бичок чорного та зеленого кольору в кількості 163 шт. розміром по 15 см. та одна рибина роду судак розміром 40 см. Поряд з мішком виявлено конструкцію прямоугольної форми довжиною 1.2 м., висотою 60 см. (ятер).
Прокурор посилається на наявність достатніх даних про те, що зазначені у клопотанні речі використані як засоби та знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди, а подальша експлуатація може негативно вплинути на хід і результати досудового розслідування.
Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Положення цієї норми КПК України узгоджуються зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
Частина перша статті 249 КК України передбачає кримінальну відповідальність за незаконне зайняття рибним, звіриним або іншим водним добувним промислом, якщо воно заподіяло істотну шкоду.
За диспозицією ч. 1 ст.249 КК України незаконне зайняття рибним, звіриним або іншим водним добувним промислом є кримінальним правопорушенням, якщо воно заподіяло істотну шкоду; за відсутності такої шкоди порушення правил рибальства тягне за собою адміністративну відповідальність за відповідними частинами ст.85 КУпАП.
У клопотанні прокурора будь-які відомості щодо обґрунтування факту завдання шкоди та її попередньо визначеного розміру у даному кримінальному провадженні, як це вимагає об`єктивна сторона ст. 246 КК України, відсутні, а тому підстави вважати, що завдана виловом риби шкода є істостною, прокурором не доведені.
Наявну у матеріалах клопотання роздруківку Постанови Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 року № 1209 "Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів" слідчий суддя не бере до уваги з таких підстав.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.171 КПК України обґрунтування необхідності арешту майна має бути викладене прокурором, слідчим у клопотанні про арешт майна.
Зокрема, за змістом ст.ст.170, 132 КПК України у клопотанні має бути обгрунтована і наявність обгрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення.
За ч.1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження; такими засадами є, зокрема, законність, що передбачає обов"язок прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого всебічно, повно і неупереджено виявити та дослідити обставини кримінального провадження (ст.9 КПК), та змагальність сторін (ст.22 КПК), що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу.
За відсутності викладу обгрунтування заявлених прокурором вимог у клопотанні, що подане слідчому судді, самостійне встановлення слідчим суддею обставин, які підлягають доказуванню при розгляді клопотання, може бути розцінене як виконання функцій сторони обвинувачення та буде грубим порушенням основних принципів кримінального провадження.
Отже, існування обгрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, є недоведеним.
Клопотання та додані до нього документи не містять відомостей про призначення судових експертиз щодо зазначеного у клопотанні майна.
Посилання на існування ризиків можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна у клопотанні відсутнє, як і обставини, що свідчать про наявність таких ризиків.
Відповідно, є недоведеним і існування необхідності арешту майна.
Слідчий суддя також зважає на те, що риба є продукцією, яка піддається швидкому псуванню та потребує спеціальних умов зберігання.
Умови поводження з такими речовими доказами регулюються ч.6 статті 100 КПК України.
Разом з тим, відомості про прийняття щодо вилученої риби рішень, передбачених вказаною нормою, у клопотанні відсутні.
Зважаючи на викладене, прокурором не доведено, що арешт вилученої риби сприятиме її збереженню як речового доказу.
Враховуючи, що вилучену рибу оглянуто, виміряно та сфотографовано при огляді місця події, необхідність її подальшого збереження прокурором не доведено.
Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Виходячи з викладеного, клопотання задоволенню не підлягає, оскільки необхідність арешту майна та наявність ризиків не доведено.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.132, 170-173 КПК України, слідчий суддя -
п о с т а н о в и л а:
У задоволенні клопотання відмовити.
Копію ухвали негайно після її постановлення вручити прокурору.
Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Дата проголошення повного тексту ухвали 16 вересня 2022 року об 11.45 год.
Слідчий суддя: