Справа № 471/35/22
Провадження № 1-кп/467/52/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.05.2022 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка кримінальне провадження № 0000210, внесене до ЄРДР 26 грудня 2021 року по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крива Пустош Братського району Миколаївської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, маючого неповну середню освіту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого:
05 жовтня 2021 року Арбузинським районним судом Миколаївської області за ст. 126-1 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України "Про запобігання та протидії домашньому насильству", усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно 10 лютого 2021 року, 06 березня 2021 року, 28 березня 2021 року та 03 квітня 2021 року вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_6 , за що був притягнутий до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 173-2 КпАП України постановою Братського районного суду Миколаївської області від 07 травня 2021 року у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Крім того, ОСОБА_4 , продовжуючи умисно систематично вчиняти домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_6 , 25 грудня 2021 року на ґрунті неприязнених відносин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив психологічне насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_7 шляхом створення конфлікту з нею, в ході якого в нецензурній грубій формі словесно ображав ОСОБА_7 та принижував її, незважаючи на те, що своїми противоправними діями може залякати її та спричинити психологічну травму, внаслідок чого потерпіла, побоюючись за фізичне здоров`я, змушена була залишити будинок та вийти на подвір`я, чекаючи приїзду працівників поліції.

Також в ході словесної сварки ОСОБА_4 знущався, виганяючи ОСОБА_7 з дому, тим самим викликав у останньої емоцій невпевненість, нездатність себе захистити та відчуття загрози своєму здоров`ю.

Викладене обвинувачення підтверджується сукупністю доказів, досліджених судом.
Допитаний у суді обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав провину у вчиненні кримінального правопорушення, показав, що він дійсно 25 грудня 2021 року близько 21 години він повернувся додому в стані алкогольного сп`яніння, де знаходилася його матір ОСОБА_7 . На пропозицію матері дати йому поїсти він відмовився, розпочав сварку з матір`ю, у ході якої ображав її нецензурними словами, потім ударив рукою по обличчю та став виганяти її з будинку на вулицю. При цьому матір прохала його припинити свої дії, однак він не міг зупинитися, розуміючи при цьому, що він її лякає. Після цього мати вибігла на вулицю та викликала працівників поліції.

Потерпіла ОСОБА_7 у судовому засіданні показала, що 25 чи 26 грудня 2021 року, вона точно не пам`ятає, біля 21 години її син ОСОБА_4 повернувся додому в стані алкогольного сп`яніння. Вона запропонувала йому поїсти, однак він відмовився та почав її ображати та намагався вдарити. Від таких дій вона вибігла на вулицю, бо злякалась, що він може застосувати насилля щодо неї. Там вона заховалась та викликала поліцію. Разом з працівниками поліції вона повернулась до будинку, де її син продовжував погрожувати їй тим, що позбавить її житла. До цього випадку син неодноразово застосовував до неї насильство, були такі дні, що вона тричі на день викликала працівників поліції.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, і проти цього не заперечують учасники судового розгляду справи.

Враховуючи викладені обставини, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 126-1 КК України як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань або погіршення якості життя потерпілої особи.

Норма ч. 2 ст. 50 КК України регламентує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, зокрема засудженими.

Відповідно до положення ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Отже, згідно з положеннями ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Судом не встановлено обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує те, що останній скоїв нетяжкий злочин, не одружений, негативно характеризується за місцем проживання, на обліку у психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря нарколога КНП «Братська ЦРЛ» з діагнозом «Синдром алкогольної залежності. Постійний перебіг», не працює, раніше судимий, вчинив кримінальне правопорушення у період іспитового строку, встановленого вироком суду, беручи до уваги досудову доповідь органу пробації, який прийшов до висновку про наявність середнього ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та середнього ризику небезпеки для суспільства та вважає достатнім і доцільним для виправлення та перевиховання призначити йому покарання у виді позбавлення волі з застосуванням ст. 71 КК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 під час розгляду справи не обирався і підстав для його обрання суд не вбачає.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 05 жовтня 2021 року і за сукупністю вироків остаточно визначити йому покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому рахувати з дня його затримання у ході виконання вироку суду.
На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1