Номер провадження: 11-кп/813/1493/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участі обвинуваченого ОСОБА_6 ,
його захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Малиновського райсуду м. Одеси від 03.06.2022, якою в межах кримінального провадження №0001148 від 22.04.2020, відносно:
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одеса, громадянина України, працюючого по найму, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, із визначенням розміру застави, строком на 60 днів, до 01.08.2022,
установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеною ухвалою суду було задоволене клопотання прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 про застосування у відношенні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із утриманням його в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» стром на 60 днів до 01.08.2022 із визначенням розміру застави, як альтернативної міри запобіжного заходу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 198 480 грн.
Мотивуючи своє рішення, суд 1-ої інстанції послався на те, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме спроби переховуватись від органів досудового розслідування, суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж проваджені, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
На наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України вказують ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_6 не з`являвся до суду за час слухання кримінального провадження, та був оголошений у розшук.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 не погодившись із оскаржуваною ухвалою суду вказує, що вона постановлена з порушенням вимог КПК України та підлягає скасуванню з наступних підстав:
- сама лише тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 , у разі визнання його винним, без чіткого обґрунтування неможливості запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, не може бути підставою для застосування щодо нього найсуворішого запобіжного заходу;
- обвинувачений себе виним не визнає в пред`явленому йому обвинувачені, а сама підозра у вчинені інкримінованого йому злочину є цілком необґрунтованою та базується на припущеннях;
- суд 1-ої інстанції не врахував дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, отримав освіту, постійно мешкає зі своєю родиною, зокрема з цивільною дружиною, виїздив за кордон працювати;
- що стосується ризику переховування від суду, обвинувачений дійсно перебував на роботі за кордоном, та не зміг з`явитися до суду на кілька засідань, коли ж в січні 2022 повернувся до України, повідомив суд та просив призначити дату слухання справи.
Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду 1-ої інстанції від 03.06.2022 та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
В судовому засіданні апеляційного суду захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_6 підтримали доводи апеляційної скарги в повному обсязі та просили її задовольнити.
Водночас в судове засідання апеляційного суду представник прокуратури не з`явився, про час та місце його проведення прокуратура була повідомлена належним чином, на електрону адресу суду надійшов лист, в якому прокурор ОСОБА_10 просив розглянути апеляційну скаргу захисника без його участі.
Враховуючи викладене, колегія суддів, керуючись вимогами ст. 422-1 та ч. 4 ст. 107 КПК України, вважає за можливе апеляційний розгляд провести за відсутності прокурора.
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Частиною 4 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено права кожного, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.
На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що на розгляді в Малиновському райсуді м. Одеси знаходиться кримінальне провадження №0001148 від 22.04.2020 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.
Відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу («Запобіжні заходи, затримання особи»).
Виходячи з положень п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.
При цьому, положення ч. 2 ст. 422-1 КПК України встановлюють, що суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду 1-ої інстанції: 1) ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою; 2) клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді 1-ої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Також, зважаючи на те, що приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому (-им) запобіжного заходу.
Такі обставини досліджуються безпосередньо судом 1-ої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку ст.ст. 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.
Тобто, апеляційний суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши клопотання про продовження строку тримання під вартою (у разі його наявності), ухвалу суду щодо продовження запобіжного заходу, а також, в деяких випадках, копію обвинувального акту та журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких доказів, що можуть бути підставою для продовження або застосування запобіжного заходу у судовому засіданні.
Апеляційний суд враховує, що в ході судового розгляду провадження, ухвалою Малиновського райсуду м. Одеси від 09.11.2021, обвинувачений ОСОБА_6 був оголошений у розшук, у зв`язку із систематичною неявкою в судові засідання суду 1-ої інстанції.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_10 заявив клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та вказав на обставини, які на його думку свідчать про їх наявність.
Натомість, зважаючи на обставини інкримінованого ОСОБА_6 особливо тяжкого злочину в сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, його характеру та суспільної небезпечності, а також міри покарання, яка може бути йому призначена у разі визнання винуватим, колегія суддів вважає, що рішення суду 1-ої інстанції є обґрунтованим та прийнятим з урахуванням положень ст.ст. 177, 178, 183 КК України.
На переконання апеляційного суду, є об`єктивні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від суду, оскільки він умисно не з`являвся до суду та був оголошений у розшук.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Також, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Таким чином, твердження сторони захисту про те, що суд 1-ої інстанції не врахував дані про особу обвинуваченого, що він раніше не судимий постійно мешкає зі своєю родиною, зокрема з цивільною дружиною, апеляційний суд приймає до уваги та вважає, що суд 1-ої інстанції при застосування запобіжного заходу врахував особу обвинуваченого.
Що стосується тверджень захисника про законне працевлаштування ОСОБА_6 за кордоном, колегія суддів вважає їх неспроможними оскільки обвинувачений знаючи про розгляд справи щодо нього в суді, без дозволу суду, залишив територію України, виїхав на заробітки та був оголошений в розшук.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що на підставі наданих апеляційному суду матеріалів, а також обставин та характеру інкримінованого обвинуваченому злочину, стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 на теперішній час неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки він не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які об`єктивно продовжують існувати з огляду на зазначені апеляційним судом обставини.
Більш того, колегія суддів звертає увагу на те, що застосовуючи щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, суд 1-ої інстанції визначив йому альтернативний запобіжний захід у виді застави, у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який, на переконання апеляційного суду, є помірний для обвинуваченого та його сім`ї.
Отже, доводи захисника ОСОБА_7 про наявність підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, апеляційний суд вважає безпідставними.
Відповідно до приписів п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Отже, колегія суддів приходить до переконання, що прокурором була доведена неможливість застосування на даному етапі судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, тому вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування законної та обґрунтованої ухвали.
Керуючись ст.ст. 24, 28, 177, 183, 199, 318, 370, 404, 405, 407, 419, 422-1, 532 КПК України, апеляційний суд
ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського райсуду м. Одеси від 03.06.2022, якою в межах кримінального провадження №0001148 від 22.04.2020, відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартоюв ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, до 01.08.2022, із визначенням розміру застави,як альтернативної міри запобіжного заходу у розмірі 198 480 грн. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4