ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1186/22 Справа № 188/1454/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2022 року було продовжено ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 14 травня 2022 року.
Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, в судовому засіданні не встановлено, тому суд першої інстанції зробив висновок про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд першої інстанції врахував відомості про особу обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_7 не працює, обвинувачується у скоєнні злочину в період іспитового строку, на шлях виправлення не став, має непогашені судимості, не має стійких соціальних звязків.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Апеляційну скаргу обґрунтував тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги його показання та показання обвинуваченого ОСОБА_9 , а також у справі не має жодного доказу, що він винен у інкримінованому йому злочині.
Зазначає, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей та дружину, з якою має знаходитися разом у воєнний час, а також він не має наміру переховуватися від суду.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного провадження, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, яке відносяться до нетяжкого злочину, не має стабільного заробітку, не має постійного місця проживання, а тому останній може переховуватися від суду, чим перешкоджатиме здійсненню провадження у справі, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що ризики, передбачені п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати.

Також колегія суддів враховує ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_7 не має офіційного джерела доходу для існування, а також раніше притягувався до кримінальної відповідальності, що дає підстави вважати, що він може продовжити скоєння інших злочинів.
Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 щодо того, що останній має на утриманні двох неповнолітніх дітей та дружину, оскільки ці обставини не зменшують ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, крім того, ці обставини існували і на момент вчинення злочину, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці обвинуваченого.
Колегія суддів зазначає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому.
Також колегія суддів зазначає, що питання доведеності вини обвинуваченого та оцінку доказів у справі у розумінні ст.ст.84, 85, 86 КПК України суд вирішує в нарадчій кімнаті при постановлені остаточного рішення по справі, тому колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги обвинуваченого.
Колегія суддів не вбачає істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали, тому вважає, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України залишити без задоволення.
Ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4