Справа № 631/272/22
Провадження № 1-кп/631/72/22
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 червня 2022 року селище міського типу Нова Водолага
Нововодолазький районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з боку сторони обвинувачення:
прокурора ОСОБА_2
потерпілої ОСОБА_3
з боку сторони захисту:
захисника ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця міста Харкова, громадянина України, із середньою освітою, холостого, без утриманців, який не працює, раніше не судимий, зареєстрований та мешкає за адресом:
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України,-
Із змісту обвинувального акту вбачається, що 14.02.2022 року близько 14 години 15 хвилин ОСОБА_3 знаходилась разом із обвинуваченим ОСОБА_6 у своєму домоволодінні, розташованому за адресом: АДРЕСА_1 , й на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ними виник конфлікт, під час якого у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 . У вказаний час та у вказаному місці, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , діючи умисно, з мотивів раптово неприязних відносин, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, підійшов до ОСОБА_3 , яка в цей момент перебувала у кімнаті кухні, та наніс їй два удари кулаком правої руки в область голови, а саме: потилиці. Після цього ОСОБА_3 направилась з кімнати кухні до кімнати прихожої, та саме у цей час ОСОБА_6 наніс останній ще два удари кулаком правої руки в область потилиці, спричинивши їй тілесні ушкодження. Відповідно до висновку експерта № 12-14/11-НВ/22 від 16.02.2022 року у ОСОБА_3 виявлено травматичні набряки м`яких тканин на волосистій частині голови, які утворились від дії тупих твердих предметів з обмеженою гладкою контактною поверхнею, способом, на який вказує потерпіла. За ступенем тяжкості це легкі тілесні ушкодження, що мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більш як шість днів, згідно з підпунктами 2.3.2. та 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступенів тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року. Між спричиненими тілесними ушкодженнями і наслідками, що настали у ОСОБА_3 , мається причинний зв`язок (а. с. 2 5).
Таким чином, своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_6 завдав умисне легке тілесне ушкодження потерпілій ОСОБА_3 , тобто вчинив кримінальне правопорушення, яке органом досудового розслідування кваліфіковано за частиною 1 статті 125 кримінального кодифікованого закону України.
Обвинувачений ОСОБА_6 до суду не з`явився, хоча про час та місце розгляду провадження сповіщений своєчасно та належним чином згідно із вимогами чинного кримінального процесуального законодавства України, про причини своє неявки не повідомив, однак надав заяву, оформлену як телефонограма від 09.06.2022 року, в якій зазначив, що обізнаний про відмову потерпілої від його обвинувачення у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України, та не заперечує проти закриття провадження у справі з цих підстав (а. с. 111, 113, 114 116).
Відповідно до приписів частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», українські суди при вирішенні справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожна людина при визначенні її громадських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.
Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.
Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі статті 6 Конвенції, оскільки здійснення прав, гарантованих нею, передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і співставити їх з матеріалами судової справи.
Разом з тим, керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.
Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Пономарьов проти України», ухваленому 03.04.2008 року (заява №3236/03), вказує, що сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних її принципів - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.
Окрім того, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженим Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 року, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оброни України введений воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
В подальшому Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 року та № 259/2022 від 18.04.2022 року, затвердженими Законами України № 2119-ІХ від 15.03.2022 року і № 2212-ІХ від 21.04.2022 року, у зв`язку із триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оброни України продовжувався строк дії воєнного стану двічі строком на 30 діб.
Зараз, відповідно до Указу Президента України № 341/2022 від 17.05.2022 року, що затверджений Законом України № 2263-ІХ від 22.05.2022 року, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оброни України продовжено строк дії воєнного стану в України з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
Отже, на цей час в Україні запроваджений воєнний стан.
Також, згідно із Переліком територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженим Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25.04.2022 року (із змінами та доповненнями), Нововодолазька селищна територіальна громада Харківського району Харківської області віднесена до місця активних бойових дій.
Відтак, оскільки захист прав і свобод людини як втілення принципу верховенства права вимагає надання переваги внутрішньому змісту юридично значущих дій над зовнішньою формою їх вираження, покладаючись на те, що чинне законодавство пов`язує існування кримінального провадження у формі приватного обвинувачення із волевиявленням особи, яка є постраждалою від нього, керуючись приписом кримінального процесуального кодифікованого закону України щодо відмови потерпілої від обвинувачення як безумовної підстави для його закриття, а також беручи до уваги те, що Кримінальний процесуальний кодекс України не містить імперативної норми щодо порядку вирішення питання та обов`язкової безпосередньої участі обвинуваченого у судовому засіданні під час прийняття відмови потерпілої від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, не пов`язаного з домашнім насильством, суд вважає за можливе в порядку виключення вирішити питання за відсутності обвинуваченого, проте за обов`язкової умови наявності у судовому засіданні його захисника.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, а саме: потерпілої, яка фактично відмовилася від обвинувачення, прокурора та захисника, які не заперечували проти закриття провадження у справі, - всебічно, повно, неупереджено й безпосередньо з`ясувавши всі обставини, встановлені в судовому засіданні, у їхні сукупності й оцінені з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, не здійснюючи оцінку доказів на підтвердження фактичних обставин правопорушення, суд приходить до висновку про можливість закриття кримінального провадження, виходячи з наступного.
Порядок закриття кримінального провадження передбачений параграфом 1 глави 24 й главою 27 Кримінального процесуального кодексу України № 4651-VІ від 13.04.2012 року (зі змінами та доповненнями).
Частина 1 статті 283 вказаного нормативно-правового акту передбачає, що особа має право на розгляд обвинувачення проти неї в суді в найкоротший строк або на його припинення шляхом закриття провадження.
В той же час, з огляду на приписи частини 1 статті 26 Кримінального процесуального кодексу України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим кодексом, а виходячи з засад диспозитивності і змагальності сторін кримінального провадження - до числа процесуальних прав потерпілого у справах приватного обвинувачення належить і його право на відмову від обвинувачення.
Пункт 7 частини 1 статті 284 цього ж процесуального кодифікованого закону України визначає, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках передбачених цим кодексом, його представник, відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.
Зазначена відмова потерпілого в розумінні приписів частини 4 статті 26 Кримінального процесуального кодексу України є безумовною підставою для такого закриття.
Також, як обумовлює абзац 2 частини 7 статті 284 кримінального процесуального кодифікованого закону України, якщо обставини, передбачені пунктом 7 частини 1 цієї статі, виявляються під час судового провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.
Тобто, при вирішенні питання про закриття провадження, суд під час судового засідання повинен переконатись у тому, що воно відноситься законом до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення й не здійснюється щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, а також те, що потерпілий дійсно відмовився від обвинувачення у ньому.
Пункт 1 частини 1 статті 477 Кримінального процесуального кодексу України визначає кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення як провадження, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених статтею 125 Кримінального кодексу України (умисне легке тілесне ушкодження) тощо.
Водночас, виходячи з приписів частини 1 розділу І та розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами» № 2227-VІІІ від 06.12.2017 року, до злочинів, пов`язаних з домашнім насильством, відносяться ті, що визначені у статті 126-1, 134, 151-2, 152 154 Кримінального кодексу України № 2341-ІІІ від 05.04.2001 року (із змінами та доповненнями).
Таким чином системно аналізуючи наведене, враховуючи особливості та обставини вчинення інкримінованого обвинуваченому проступку, судом встановлено, що це кримінальне провадження здійснюється у формі приватного обвинувачення щодо проступку, який не є пов`язаним з домашнім насильством, оскільки ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 Кримінального кодексу України.
Крім того, в ході судового засідання суд переконався, що потерпіла ОСОБА_3 , яка бере участь у справі з боку сторони обвинувачення, дійсно відмовилась від обвинувачення, правильно розуміє наслідки своєї відмови та наполягає на закритті справи в суді, а прийняте нею рішення є безсумнівним, свідомим, беззаперечним, та добровільним, тобто таким, що не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, будь-якого іншого впливу із чиєї б то ні било сторони.
Також суд переконався і у тому, що обвинувачений ОСОБА_6 добре розуміє суть відмови потерпілої ОСОБА_3 від обвинувачення та те, що це є підставою для закриття провадження у справі, чим фактично і беззастережно підтвердив судові свою згоду на таке закриття у відповідній письмовій заяві в формі телефонограми.
Приходячи до такого висновку, суд ураховує правозастосовну практику, викладену Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України, який, з огляду на імперативну норму пункту 6 частини 2 статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року (із змінами та доповненнями), забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій (тобто сталість та єдність судової практики) у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом, а саме: постанову Верховного суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду, прийняту 07.07.2021 року в межах справи з єдиним унікальним № 487/1817/18 (провадження № 51-1960 км 21).
Частина 1 статті 126 Кримінального процесуального кодексу України покладає на суд обов`язки вирішити питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалі суду.
Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 118 зазначеного кодексу України к процесуальним витратам відносяться витрати, пов`язані із залученням експертів, які в силу приписів частини 1 та 2 статті 122 цього ж кодифікованого процесуального закону України несе сторона кримінального провадження, яка залучила експерта. При цьому у разі залучення експертів спеціалізованих державних установ стороною обвинувачення, це здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.
Частина 2 статті 124 Кримінального процесуального кодексу України зобов`язує суд стягувати з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта тільки у випадку ухвалення обвинувального вироку.
Отже, незважаючи на те, що в рамках цього кримінального провадження було проведено експертне дослідження саме такою установою, стороною обвинувачення не доведений факт витрат держави на залучення експерта, окрім того, у зв`язку із прийняттям судом ухвали, а не ухваленням вироку, процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, не відшкодовуються.
Також, в межах цього кримінального провадження цивільний позов пред`явлений не був, речових доказів не має, відомостей і доказів щодо застосування на стадії досудового розслідування заходів забезпечення кримінального провадження сторонами не надано.
Постановляючи ухвалу, суд також вважає за необхідне зазначити, що пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області.
За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.
Окрім того, Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року «Про утворення та ліквідацію районів», що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави.
Зокрема, відповідно до підпункту 20 пункту 3 та абзаців 3 і 6 підпункту 20 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Нововодолазький район Харківської області та утворені Красноградській район Харківської області (з адміністративним центром у місті Красноград) у складі території Старовірівської сільської територіальної громади та Харківський район Харківської області (з адміністративним центром у місті Харків) у складі території Нововодолазької селищної територіальної громади, що затверджені Кабінетом Міністрів України, тощо.
При цьому, як чітко визначив законотворець у пункті 6 своєї Постанови, у продовж тримісячного строку з дня набрання нею чинності Кабінет Міністрів України повинен привести свої нормативно-правові акти у відповідність із нею та забезпечити таке приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів.
Одночасно із цим, приписами статті 125 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року № 254к/96-ВР (із змінами та доповненнями), а також статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», закріплено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності, спеціалізації, інстанційності і визначається законом.
Натомість, закон, який змінює існуючу систему судоустрою та приводить її у відповідність до нового адміністративно-територіального устрою, не прийнятий, Валківський окружний суд на цей час свою діяльність не розпочав, а тому кримінальне провадження перебувало на розгляді належного суду.
Постановляючи ухвалу, суд також вважає за необхідне звернути увагу на те, що Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської областей)», урахована неможливість здійснювати правосуддя під час воєнного стану Харківським апеляційним судом та у відповідності до частини 7 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» змінено його територіальну підсудність й визначено її Полтавському апеляційному суду.
Копію ухвали негайно після її проголошення вручити захиснику, потерпілій та прокурору.
Копію цього судового рішення не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, зокрема, обвинуваченому, які не були присутні в судовому засіданні при його проголошенні.
Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати копію ухвали в суді.
На ухвалу може бути подана апеляція в Полтавський апеляційний суд через Нововодолазький районний суд Харківської області протягом 7 днів з дня її проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала, що набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання нею законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Ухвалу постановлено, виготовлено шляхом комп`ютерного набору та підписано суддею в нарадчій кімнаті в одному примірнику

Суддя ОСОБА_1