1Справа № 335/4498/22 1-кс/335/2449/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2022 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого другого відділу (з дислокацією у місті Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_6 ,подане у кримінальному провадженні № 0000279 від 01.07.2022 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Комишуваха, Оріхівського району Запорізької області, громадянина України, який має неповну вищу освітою, одруженого, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, військової частини НОМЕР_1 , який перебуває на посаді командира 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти, сержанта, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.408, ч.4 ст.296 КК України,

ВСТАНОВИВ:
22.09.2022 року до суду надійшло клопотання слідчого другого відділу (з дислокацією у місті Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000279 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.07.2022 року, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 4 ст. 296 КК України.

Слідчий обґрунтовує клопотання тим, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про ведення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб. В подальшому, Указом Президента України воєнний стан в Україні продовжено до 23.08.2022 року..

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі - Статуту внутрішньої служби ЗС України) командир 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, поважати честь і гідність кожної людини, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.

Відповідно до ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час - у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби ЗС України.

25.02.2022 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 21 сержанта ОСОБА_4 , призначено на посаду командира 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти, зараховано до списків особового складу, поставлено на всі види забезпечення та останній приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Так, сержант ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

24.06.2022 року приблизно о 10 год. 00 хв. (точний час в ході досудового розслідування встановити не надалось за можливе) діючи в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , знехтував проходженням медичного обстеження та в подальшому не з`явився на службу з лікувального закладу. З метою створення обставин, які будуть підтверджувати законність неприбуття до військової частини ОСОБА_4 27.06.2022 року, в телефонному режимі, звернувся до сімейного лікаря з метою отримання направлення на ЕКГ. При цьому, в момент звернення перебував у місті Запоріжжі та час проводив на власний розсуд.

В подальшому сержант ОСОБА_4 , маючи на меті ухилитись від проходження військової служби, самовільно, 01.07.2022 року направився до КНП «Запорізька обласна клінічна лікарня» ЗОР (місто Запоріжжя, вул. Оріхівське шосе, 10) де пробув до 08 год. 00 хв. 07.07.2022 року та був виписаний з лікувального закладу з причин порушення режиму.

Продовжуючи реалізовувати свої злочинні наміри, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , ОСОБА_4 з 07.07.2022 року по 28.07.2022 року не з`явився на службу з лікувального закладу та 28.07.2022 року був затриманий працівниками правоохоронного органу.

При цьому, поважних причин для не з`явлення на службу з лікувального закладу, сержант ОСОБА_4 не мав, в тому числі у хворобливому стані, який би перешкоджав проходженню ним військової служби, не перебував.

Таким чином, сержант ОСОБА_4 , підозрюється у тому, що в проміжок часу з 24.06.2022 року по 01.07.2022 року та з 07.07.2022 року по 28.07.2022 року, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, перебуваючи на посаді командира 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи в умовах воєнного стану, діючи з метою ухилення від проходження військової служби, без поважних причин, самовільно не з`явився на службу з лікувального закладу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, а саме дезертирство, тобто не з`явився на службу з лікувального закладу, з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Окрім того, ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він проходячи військову службу за мобілізацією на посаді командира 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 06.07.2022 року приблизно о 18 год. 40 хвилин (більш точний час в ході досудового розслідування встановити не надалось за можливе), в присутності громадян, що знаходилися у подвір`ї багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, умисно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю здійснив пошкодження транспортного засобу «Dacia» д.н.з НОМЕР_2 , а саме виробом господарсько-побутового призначення нескладним ножем виготовленим саморобним способом по типу туристичних ножів пробив чотири колеса автомобіля «Dacia» д.н.з НОМЕР_2 .

В подальшому, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати злочинний умисел спрямований на порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, на відкритій ділянці місцевості у подвір`ї багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , наніс два удари виробом господарсько-побутового призначення нескладним ножем виготовленим саморобним способом по типу туристичних ножів по капоту транспортного засобу «Dacia» д.н.з НОМЕР_2 , та здійснив залякування оточуючих громадян, тим самим створив ситуацію реальної загрози спричинення шкоди життю та здоров`ю людей, після чого намагався покинути місце вчинення злочину.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, тобто у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю вчинені із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Враховуючи викладене, дії військовослужбовця ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за: ч. 4 ст. 408 та ч. 4 ст. 296 КК України.

29.07.2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 4 ст. 296 КК України.

Слідчий вказує, що протиправні дії ОСОБА_4 в інкримінованих йому злочинах повністю підтверджується зібраними у провадженні доказами: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення; доповіддю командира військової частини; протоколом огляду місця події; висновками судових експертиз; матеріалами службового розслідування; протоколами допитів свідків; протоколом допиту потерпілого та іншими матеріалами кримінального провадження.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 4 ст. 296 КК України, санкцією яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до дванадцяти років.

29.07.2022 року ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя відносно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжних захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 діб по 26.09.2022 року включно.

26.09.2022 року строк застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується, однак закінчити досудове розслідування у зазначений строк не видається за можливе, оскільки у кримінальному провадженні необхідно:
- витребувати висновки призначених у кримінальному провадженні судових експертиз;

- з урахуванням отриманих висновків судових експертиз, вирішити питання про призначення інших експертиз;

- встановити додаткових свідків протиправних дій ОСОБА_4 під час здійснення хуліганських дій;

- з урахуванням додатково зібраних доказів в разі необхідності повідомити підозрюваного про зміну раніше повідомленої підозри;

- підготувати документи та виконати з підозрюваним, захисниками та потерпілими вимоги ст.ст. 290-291 КПК України, надати їм достатній час для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження;
- скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування;
- виконання інших слідчих та розшукових дій, які необхідні для закінчення досудового розслідування у даному провадженні.

Поряд із цим, у порядку передбаченому ст. 295 КПК України керівником Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні до трьох місяців, оскільки у кримінальному провадженні необхідно виконати слідчі та процесуальні дії, проведення та завершення яких потребує додаткового часу.
Необхідність продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою, обумовлюється слідчим наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які вказують на те, що застосування менш суворого запобіжного заходу не забезпечить його належну процесуальну поведінку та надасть можливість уникнути підозрюваному кримінальної відповідальності шляхом: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідка, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Відповідно до ст. 12 КК України, злочини передбачені ч. 4 ст. 296, ч. 4 ст. 408КК України є тяжким та особливо тяжким злочинами.

Метою та підставами продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Підставою продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.
При оцінці обставин, передбачених ст. 178 КПК України, досудове слідство прийшло до висновків, що:

- наявні докази вчинення підозрюваним ОСОБА_4 тяжкого та особливо тяжкого кримінального правопорушення є вагомими та допустимими, отриманими у встановленому КПК України порядку;

- у разі визнання винуватим, ОСОБА_4 загрожує покарання за тяжкий та особливо тяжкий злочин у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до дванадцяти років;

- вік та стан підозрюваного ОСОБА_4 дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням волі та свободи пересування;

- раніше ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягувався;

- репутація підозрюваного може дискредитувати Збройних Сил України;
- ризику продовження чи повторення протиправної поведінки.

Окрім того, органу досудового розслідування ще необхідно встановити ряд обставин вчинення кримінального правопорушення та провести значний обсяг слідчих дій, направлених на пошук нових доказів скоєного злочину підозрюваним. У разі перебування ОСОБА_4 на волі виникає ризик вчинення ним дій, спрямованих на приховування та знищення речових доказів його протиправної діяльності.

Все вищезазначене дає органу досудового розслідування достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, у подальшому може:
- переховуватися від органів досудового слідства та /або суду;
- незаконно впливати на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні;
- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
- вчинити інше кримінальне правопорушення.
Крім того, жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Обставинами, які дають підстави зробити висновки про наявність вищевказаних ризиків є:

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до дванадцяти років, у зв`язку з чим, у органу досудового розслідування є підстави вважати, що останній з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин може переховуватись від органів досудового розслідування.
ОСОБА_4 усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і наступного покарання у вигляді від 3 до 12 років позбавлення волі, може умисно ухилятися від явки в органи досудового слідства, слідчого судді або переховуватись від органів досудового розслідування, та суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі.
Таким чином, ОСОБА_4 під час дії на території України воєнного стану, з метою створення перешкод досудовому слідству, може виїхати за межі території України або на тимчасово окуповані території України, у зв`язку з цим, у правоохоронних органів фактично не буде можливості затримати підозрюваного та як наслідок, притягнути останнього до кримінальної відповідальності, існують ризики переховування останнього у такий спосіб від органів досудового розслідування та суду.
Отже існує ризик того, що ОСОБА_4 у разі не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може переховуватись від органів досудового розслідування, та суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі.

Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування від органів досудового розслідування та суду.
Підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, продовжуючи проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 самостійно або через інших осіб може перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої показання з показанням інших осіб, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі «алібі» щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому правопорушення, тим самим перешкодити встановленню істини в кримінальному провадженні, що дає підстави стверджувати, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно забезпечити виконання запланованих процесуальних рішень у кримінальному провадженні. У випадку не застосування до підозрюваного запобіжного заходу, існує вірогідність незаконного впливу на свідків. Вказані дії можуть протиправно перешкоджати кримінальному провадженню та встановленню всіх обставин події, зокрема перешкоджати їх прибуттю до слідчого, прокурора або суду, іншим чином вплинути на своїх колишніх знайомих по службі тощо.
Слід також врахувати те, що ОСОБА_4 довгий час є військовослужбовцем та володіє навичками рукопашного бою та вогнепальної стрільби, що відповідно дасть йому можливість впливати на свідків або помститися свідкам та потерпілим шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій, що само по собі створює склад кримінального правопорушення.

Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконний вплив на свідків у вказаному кримінальному провадженні.
Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 , в період воєнного стану вчинив кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військове кримінальне правопорушення) зокрема не з`явився вчасно на службу без поважних причин, обов`язки військової служби не виконував, до військової частини безпідставно не прибував, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби. В цей час вживав алкогольні напої та вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 296 КК України.

Окрім цього, з матеріалів кримінального провадження та показань свідків можна зробити висновок про недбале ставлення ОСОБА_4 до військової служби та покладених на нього обов`язків. Своїми противоправними діями ОСОБА_4 підриває бойовий дух військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 та демонструє негативний приклад поведінки військовослужбовця Збройних Сил України.

З огляду на вищевикладене орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_4 через своє відношення до військової служби може вчинити інше кримінальне правопорушення передбачене Кримінальним кодексом України.

Вказані факти свідчать про наявність ризику повторного вчинення кримінальних інших правопорушень в т.ч. проти встановлено порядку несення військової служби (військові кримінальні правопорушення) та інші злочини.

Таким чином, наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, стороною обвинувачення встановлено обґрунтовану наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України.
З метою запобігання спробам ОСОБА_4 переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, потерпілих, експертів у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення з мотивів помсти, сторона обвинувачення вважає за доцільне продовжити щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_4 пов`язана з тим, що особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом, та його застосування не достатнє для забезпечення виконання підозрюваним його обов`язків у цьому кримінальному провадженні, оскільки сам ОСОБА_4 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що віддалена від місця розташування органу досудового розслідування, у зв`язку із чим неможливо ефективно забезпечити необхідну міру контролю за поведінкою підозрюваного, що дасть останньому можливість переховуватись від слідства. Крім того, в смт. Комишуваха, Запорізької області та в інших розташованих неподалік населених пунктах на теперішній час мешкає більшість свідків та потерпілих у вказаному кримінальному провадженні, що надасть змогу ОСОБА_4 здійснювати вплив на свідків та переховуватися від правосуддя.

Неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , пов`язана з тим, що органом досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 є мешканцем смт. Комишуваха Запорізької області, як і більшість можливих свідків в даному кримінальному провадженні, в зв`язку з чим ОСОБА_4 може здійснювати на них психологічний або фізичний вплив, що свідчить про неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до сторони обвинувачення не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до слідчого, прокурора або слідчого судді на першу вимогу.

Разом з тим, поручителі з числа цивільних осіб не зможуть забезпечити виконання підозрюваним обов`язків щодо не здійснення впливу на свідків та потерпілих в даному кримінальному провадженні.

За таких обставин застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти цим ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість обвинуваченого свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для обвинуваченого у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування.

В свою чергу, слідчий вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів створить в очах військовослужбовців уяву безкарності та свавілля, а в очах суспільства уяву неспроможності правоохоронних органів захистити пересічних громадян.

Крім того, звертає увагу, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, і будучі покликаним захищати територіальну цілісність держави та народ України, замість виконання своїх службових обов`язків, вчинив хуліганські дії.

Продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 відповідає суспільному інтересу. Також, гарантії того, що останній не вчинить інше кримінальне правопорушення, відсутні.

Все вищезазначене дає органу досудового розслідування достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, у подальшому може переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, потреба у продовженні до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який є найбільш суворим, винятковим запобіжним заходом, зумовлюється переліченими ризиками у сукупності з тяжкістю інкримінованого йому злочину.
Зазначені обставини виправдовують потребу в ізоляції підозрюваного ОСОБА_4 на час досудового розслідування, що є можливим лише у разі тримання його під вартою, а інші запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків.

Таким чином, слідчий просив продовжити стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 496 200 грн. У разі внесення застави покласти на підозрюваного наступні обов`язки передбачені ст. 194 КПК України: не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, та місця роботи; утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні; прибувати до слідчого, прокурора або суд за першою вимогою; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у тому числі з державами з котрими Україна має міждержавні договори про перетин кордонів за внутрішньодержавними паспортами.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав повністю в тому ж обсязі і з тих же підстав.
Підозрюваний ОСОБА_4 заперечував щодо продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, а саме - домашній арешт.
Захисник ОСОБА_5 просив застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 . Суду зазначив, що в клопотанні слідчим зазначено, що досудове розслідування прийшло до висновків що репутація підозрюваного може дискредитувати ЗСУ. Такі висновки базуються тільки на підставі однієї службової характеристики та свідків у яких до ОСОБА_4 , виникла неприязнь та негативне ставлення задовго до 24.06.2022 року. Слідчим з невідомих причин не враховуються відомі станом на час виготовлення клопотання, позитивні характеризуючі матеріали, а саме довідка № 06-08/1008 від 28.07.2022 року, про фактичне місце проживання; характеристика від 12.08.2022 року № 18; грамота згідно наказу № 56 від 24.05.2019 року; подяка згідно розпорядження № 127 к /тр від 05.10.2016 року; диплом переможця конкурсу «Батько року» за 2019 р.; лист про нагородження відзнакою Президента України за участь в антитерористичній операції (медаль); відзнаки за жертовність і любов до України (медаль); відзнаки за волю честь та мужність (медаль). Дані матеріали навпаки свідчать про протилежне, та об`єктивно підтверджують сумлінне ставлення ОСОБА_4 , до служби. Крім того, останній одружений і має двох доньок.
Сторона захисту вважає, що припущення про існування ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не гуртуються на доказах. Підозрюваний одразу 24.06.2022 року повідомив керівництво своєї військової частини про те, що він буде перебувати в АДРЕСА_1 , і жодного разу з даного місця проживання нікуди не виїжджав і ні від кого не переховувався. Навіть в період з 06.07.2022 року по 28.07.2022 року, підозрюваний не вчинив жодного злочину та не вплинув на жодного свідка як за своїм місцем мешкання так і на свідків з військової частини (докази такого відсутні). Більш того, підстав та можливості впливати на свідків із в/ч НОМЕР_3 він не має, оскільки у них всіх негативне ставлення до ОСОБА_4 , склалось задовго до 24.06.2022 року. Помсти свідкам в період з 24.06.2022 року по 28.07.2022 року не зафіксовано. Доказів спроб перетину лінії розмежування або кордону України, слідством не встановлено.
Крім того, адвокат наголошує на тому, що слідчим зазначається про можливість вчинення підозрюваним щодо свідків або потерпілого насильницьких дій, однак не враховано, що предмет, яким пошкоджено майно потерпілого, не використовувався підозрюваним взагалі для нанесення тілесних ушкоджень оточуючим, однак в той же час, перед пошкодженням авто, саме ОСОБА_4 оточуючими було завдано удару гайковим ключем по голові (для встановлення слідів шраму, на теперішній час проведена судово-медична експертиза). Після 06.07.2022 року, у слідства докази вчинення насильницьких дій щодо будь-кого, відстуні. Таке доводить, що для суспільства підозрюваний безпечний і може перебувати за своїм зареєстрованим місцем перебування без шкоди для оточуючих. Якби мав намір ОСОБА_4 , переховуватись від слідства шляхом виїзду з місця перебування, то очевидно він мав змогу це зробити, які і вчинити нові злочини, але такого не сталося. Мотивів вчинення нових злочинів у підозрюваного, немає.
З 07.07.2022 року по 28.07.2022 року був відсутній на службі оскільки в зазначений період проходив огляд та лікування в медичних закладах, згідно листа із печатками лікарів та медичних установ, що є в провадженні.
Також, на теперішній час всі експертизи які потребують участі підозрюваного, проведені. Слідчий очікує тільки висновки за ними. Свідки всі опитані. Потреб тримання підозрюваного в умова ізоляції, для забезпечення слідчих дій під час досудового розслідування, не має. Вплинути вже на здійснені процесуальні дії у досудовому розслідуванні, ОСОБА_4 , не може.
Крім того, з 07.09.2022 року по 11.09.2022 року, ОСОБА_4 в умовах СІЗО, нанесені тілесні ушкодження вибито щелепу, що свідчить про реальну загрозу його життю та безпеці. 15.09.2022 року Запорізький апеляційний суд зобов`язав слідчого провести судово-медичну експертизу за даними фактами. 16.09.2022 року, підозрюваний був оглянутий судмедекспертом, однак досі тримання під вартою в окремій кімнаті, керівництвом СІЗО не забезпечено. Слідчим, постанови про застосування щодо ОСОБА_4 , заходу безпеки згідно ч. 1 п. б ст. 19 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві», за клопотанням сторони захисту від 12.09.2022 року а саме окреме тримання в умовах СІЗО, не прийнято. Дані обставини, крім викладених вище, додатково доводять про необхідність застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.
Посилаючись на викладене, адвокат ОСОБА_5 просить відмовити в задоволенні клопотання слідчого, і застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Допитана свідок ОСОБА_7 заявила, що являється дружиною підозрюваного, проживає за адресою: АДРЕСА_3 , разом зі своєю матір`ю та дитиною від попереднього шлюбу. З ОСОБА_4 проживала разом з 15.06.2022 року, а одружились 22.07.2022 року. Повідомила суду, що її чоловік повідомляв своє начальство про своє лікування. Він нікого не залякував. Вона їздила до нього до госпіталю.
Заслухавши прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали справи, допитавши в якості свідка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02. 2022 року № 2102-IX, в Україні було введено воєнний стан строком на 30 діб.
Указом Президента України від 14.03.2022 року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України від 18.04.2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 21.04.2022 року № 2212-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України від 17.05.2022 року № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 22.05.2022 року № 2263-I, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 року строком на 90 діб.
Указом Президента України від 12.08.2022 року № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від № 2500-IX від 15.08.2022 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 року строком на 90 діб.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначених частиною першою вказаної статті.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ст. 199 КПК України суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики, враховані при застосуванні запобіжного заходу, не зменшилися.
Відповідно до п. 79 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
При вирішення питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує, що обставини у справі з часу обрання запобіжного заходу не змінилися, ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих, експертів у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення підтвердилося.
Згідно ст. 176 КПК України, у кримінальному провадженні можуть бути застосовані такі запобіжні заходи, як особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою. При цьому їх види наведено у порядку зростання ступеня суворості.
Зокрема, застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ніяким чином не перешкоджає підозрюваному вчиняти інші кримінальні правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду та здійснювати незаконний вплив на свідків, потерпілих, експертів у цьому ж кримінальному провадженні.
Застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки не виявляється можливим у зв`язку з відсутністю у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків з особами, що заслуговують довіру та можуть поручитись за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків і зобов`язуються за необхідності доставити його до суду.
Застосування запропонованого стороною захисту запобіжного заходу у виді домашнього арешту, не зможе запобігти зазначеним ризикам та не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Доводи захисника та підозрюваного в частині можливості зміни запобіжного заходу на більш м`який до задоволення не підлягають та жоден більш м`який запобіжний захід не забезпечить належного виконання процесуальних обов`язків підозрюваним.
Окрім цього, не можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який позитивна характеристика підозрюваного з місця проживання, грамоти медалі та запевнення про відсутність вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України в майбутньому.
Відповідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.
В розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, зокрема ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 року зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Разом з тим, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановлені ухвали про продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, вважає за необхідне визначити розмір застави у даному кримінальному провадженні,
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Вік, стан здоров`я ОСОБА_4 не перешкоджають його утриманню в слідчому ізоляторі.
Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження строків тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , слідчим суддею не було встановлено, а стороною захисту не надано та не доведено.
Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.
За обставин, зазначених вище, враховуючи, що строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 закінчується 26.09.2022 року, а ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не змінилися, слідчий суддя дійшов висновку про те, що клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_6 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 197, 199, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу задовольнити.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 37 днів, до 29.10.2022 року включноз можливістю внесення застави у розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 496 200 грн., яка може бути внесена протягом строку дії запобіжного заходу на депозитний рахунок (отримувач: ТУ ДСАУ в Запорізькій області; Ідентифікаційний код за ; номер рахунку (IBAN): UA0001205 Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172. В призначенні платежу необхідно вказувати: вид платежу застава за ОСОБА_4 , номер справи (провадження), суд, в якому розглядається справа).

Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:

- прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з будь-якою особою, яка визнана потерпілим чи свідком у кримінальному провадженні № 0000279;

- носити електронний засіб контролю.

Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти.

Роз`яснити ОСОБА_4 обов`язки, що покладаються у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави та наслідки їх невиконання.

У задоволенні клопотання захисника про зміну запобіжного заходу відмовити.
Встановити строк дії ухвали з 23.09.2022 року по 29.10.2022 року включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 23.09.2022 року.
Повний текст ухвали виготовлено 26.09.2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1