Єдиний унікальний номер № 285/480/20
Провадження № 1-кп/0285/155/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді…………..... ОСОБА_1 ,
секретаря………….................. ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора……………………. ОСОБА_3 ,
обвинуваченого........................ ОСОБА_4
захисника.................................. ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні
кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000024,

по обвинуваченню ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ),
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
який не працює, українця, громадянина України, з загальною середньою освітою, не одруженого,

раніше судимого: 26.04.2006 за ч.2 ст.309 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на 1 рік 6 місяців; 18.09.2006 за ч.2 ст.309 КК України до 4 років позбавлення волі; 17.07.2007 за ч.2 ст.309, ч.2 ст.317 КК України до 5років позбавлення волі з конфіскацією майна; 21.01.2013 за ч.2 ст.309 КК України до 3 років обмеження волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на 1рік 6 місяців; 24.02.2015 за ч.2 ст.307 КК України до 4років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією половиниособистого майна (звільнений13.02.2019 по відбуттю строку покарання),
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 08.01.2020, близько 21:18 год., перебуваючи неподалік магазину «Есоnom Class», що по вул. Шевченка, 41/1 в м. Новоград-Волинський, побачив потерпілу ОСОБА_7 , яка йшла назустріч йому та тримала у правій руці жіночу сумку. В цей час у нього виник умисел на відкрите викрадення вказаної сумки. З даною метою ОСОБА_6 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, наблизився до потерпілої та умисно, відкрито, без застосування фізичного насильства, вирвав з її рук шкіряну жіночу сумку вартістю 1450 грн., в якій знаходилися гаманець вартістю 800 грн., гроші в сумі 100 доларів США, що становить згідно курсу НБУ 2421 грн., та гроші в сумі 3057 грн. Після цього, ОСОБА_6 з викраденим майном залишив місце вчинення злочину, спричинивши ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 7728 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, визнав повністю та пояснив, що на початку січня 2020 року, ввечері, вийшов у місто, де побачив потерпілу, яка йшла йому назустріч, і вирішив викрасти її сумку. З цією метою вирвав сумку з її руки, в якій вона її несла, та втік.

Потерпіла ОСОБА_7 направила до суду заяву про розгляд справи без її участі. Цивільний позов не заявляла. З приводу призначення покарання обвинуваченому покладається на розсуд суду.

Приймаючи до уваги той факт, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому органом досудового слідства кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, суд визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого, а також дослідженням доказів, що стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.
Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 у справі Девеер проти Бельгії, держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_6 щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками, сумнівів у добровільності такої позиції в суду немає.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд знаходить доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_6 та його умисні дії, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), кваліфікує за ч.1 ст.186 КК України.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, які б обтяжували його покарання, не встановлено.
При обранні виду і міри покарання обвинуваченому суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії середньої тяжкості; його характер; дані про особу винного, який раніше судимий, маючи непогашену судимість повторно вчинив злочин, що свідчить про те, що ОСОБА_6 на шлях виправлення не став і належних висновків для себе не зробив. Також за місцем проживання обвинувачений характеризується посередньо, ніде не працює; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Суд враховує позицію потерпілої, яка не наполягає на суворій мірі покарання обвинуваченому, та положення ст.ст.50, 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з цієї мети, а також принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Враховуючи вищевикладене, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч.1 ст.186 КК України, вважаючи його необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.
Разом з тим, враховуючи особу обвинуваченого, який вину визнав та усвідомив протиправність своїх дій, його відношення до скоєного, обставини, що характеризують його поведінку після вчинення діяння, зокрема добровільне відшкодування завданого збитку, позицію потерпілої, суд приходить до висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_6 не є особою, небезпечною для суспільства, а тому його виправлення можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України в умовах звільнення його від відбування основного покарання з випробуванням.
Підстав для звільнення від відбування покарання судом не вбачається.
Суд вважає, що обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшують його суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст.69 КК України.
Потерпілою цивільного позову не заявлено, однак за нею зберігається право на звернення до суду за відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.
Запобіжний захід не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.
Арешт, накладений під час досудового розслідування на майно, вилучене у Петрова 08.01.2020 та 11.01.2020 в ході проведення огляду місця події, необхідно зняти.
Питання про долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Судові витрати відсутні.
Керуючись статтями 337, 370, 371, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання із випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 рік 6 місяців.
Покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти його про зміну місця проживання і роботи.
Підстав для обрання запобіжного заходу суд не вбачає.
Арешт, накладений під час досудового розслідування на мобільний телефон марки «htc», портфель, чоловічу зимову куртку, зняти та повернути зазначені речові докази ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Головуюча суддя ОСОБА_1