Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1381/20
Провадження № 1-кп/332/15/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2022 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,
при секретарях: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурорів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисників: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинуваченого: ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, який працює водієм КП «Запоріжелектротранс», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
18.09.2017, приблизно о 19-25 годині, водій ОСОБА_10 , керуючи маршрутним мікроавтобусом «Мерседес Спринтер», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Північне шосе з боку вул. Демократичної в напрямку вул. Нарвської в м. Запоріжжі.

В цей же час, в районі зупинки громадського транспорту «вул. Північне шосе», пішохід ОСОБА_11 здійснював перетин проїзної частини вул. Північне шосе по позначеному дорожніми знаками та дорожньою розміткою нерегульованому пішохідному переході, рухаючись зліва направо за ходом руху мікроавтобусу під керуванням водія ОСОБА_10 .

При наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, по якому проїзну частину перетинав пішохід ОСОБА_11 , водій ОСОБА_10 , маючи об`єктивну спроможність виявити зазначений пішохідний перехід та пішохода ОСОБА_11 , діючи в порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України, де сказано: «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека», своєчасних заходів до зменшення швидкості руху керованого ним автомобілю не застосував, дорогу пішоходу не надав, в результаті чого допустив наїзд передньою частиною кузова керованого ним транспортного засобу на останнього.

Внаслідок зазначеної дорожньо транспортної пригоди пішохід ОСОБА_11 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 3260 від 13.10.2017, отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди, а саме: поєднана тупа травма голови, тулубу, кінцівок у вигляді: тупої травми голови садна у лівій тім`яно-скроневій області і верхній частині лівої половини обличчя із забійною раною на його фоні в тім`яній області, садна в області носа, обмежених субарханоїдальних крововиливів (за даними судово-гістологічної експертизи), у вигляді тупої травми тулубу - садна у поперековій області зліва, крововиливу у м`які тканини спини в області лівої лопатки, перелому лівої лопатки, перелому грудного відділу хребта на рівні 2-3-го грудних хребців з розривом спинного мозку і його оболонок, переломів 2-7-го ребер зліва по навколо-хребтовій лінії, переломів 2-8-го ребер з права по навколо-хребтовій лінії, переломів 2-7-го ребер з права по задній пахвовій лінії, полосо подібних крововиливів під плеврою в областях коренів легень, крововиливу під капсулою селезінки в області воріт, крововиливу в тканину підшлункової залози в області тіла; у вигляді тупої травми верхніх кінцівок садна на задній поверхні правого ліктьового суглобу, садна на задній поверхні нижньої третини правого передпліччя і переломів ліктьової і променевої кісток у нижніх третинах, поодиноких саден на зовнішній поверхні правої кисті в областях 1,3, 4-го пястно-фалангових суглобів, між фалангового суглобу 1-го пальця і проксимальних між фалангових суглобів 2, 3, 5-го пальців, садна на зовнішній поверхні лівого плечового суглобу, садна на зовнішній поверхні верхньої і середньої третини лівого передпліччя, переривчастого садна на зовнішній поверхні лівої кисті (зап`ястя, п`ясти і першому пальці); у вигляді тупої травми нижніх кінцівок синця на зовнішній поверхні верхньої третини правої гомілки, переломів у верхніх третинах великої гомілкової і малої гомілкової кісток правої гомілки, садна на передній поверхні лівого колінного суглобу, садна на передній поверхні верхньої третини лівої гомілки, садна на передній поверхні середньої третини лівої гомілки, двох поодиноких саден на внутрішній поверхні лівої ступні у області перших плюсно-фалангового і між фаланговому суглобів.

Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_11 стала поєднана тупа травма голови, тулубу, кінцівок у вигляді множинних ушкоджень м`яких тканин, обмежених субарханоїдальних крововиливів (у порожнину мозкового черепу), множинних переломів кісток скелету з ушкодженнями внутрішніх органів і розривом спинного мозку з його оболонками у верхній частині грудного відділу хребта з подальшим нерівномірним кровонаповненням головного мозку і переважним недокров`ям внутрішніх органів.

Порушення водієм ОСОБА_10 , згідно з висновком судової інженерно-транспортної експертизи за експертним напрямом дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди № 9-246 від 16.04.2020, висновком судової інженерно-транспортної експертизи за експертним напрямом дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди № 9-380 від 20.05.2020, вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП та її наслідками. Водій ОСОБА_10 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом зупинки керованого ним транспортного засобу до місця наїзду.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою провину визнав у повному обсязі, своїми показами підтвердивши обставини, викладені в обвинувальному акті. Пояснив, що 18 вересня 2017 року в вечірній час він керував маршрутним мікроавтобусом «Мерседес Спринтер», здійснював рух з Заводського району м. Запоріжжя в бік проспекту Металургів. Їхав в межах дозволеної швидкості руху. В районі так званої «чорної гори» відбувався наїзд на пішохода, який перетинав дорогу. Місце наїзду було неосвітлене. Він зупинив транспортний засіб та разом із пасажирами намагався надати першу медичну допомогу постраждалому, викликали поліцію. Щиро кається у скоєному, оскільки з його неуважності загинула людина.

Від потерпілої ОСОБА_12 надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, цивільний позов в рамках кримінального провадження заявляти не буде.

За клопотанням сторони обвинувачення, судом долучені та досліджені наступні документи:

-витяг з ЄРДР № 0000306 від 19.09.2017 за ч.2 ст. 286 КК України (Т. 1 а.с. 107-108);

-протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 18.09.2017 ділянки автодороги по вул. Північне шосе у м. Запоріжжі, під час якого виявлено труп пішохода ОСОБА_11 та автомобіль «Мерседес Спринтер», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із схемою місця ДТП та фото таблицею (Т. 1, а.с. 109 - 123);

-висновок експерта № 9-624 від 19.10.2017, відповідно до змісту якого, на момент проведення експертного огляду рульове керування, робоча гальмівна система та ходова частина мікроавтобуса Mercedes Benz 313 CDI реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходились у працездатному стані (Т. 1, а.с. 126-137);

-протокол огляду від 19.09.2017 відеофайлу з відеореєстратора, вилученого під час огляду ДТП з мікроавтобуса Mercedes Benz 313 CDI реєстраційний номер НОМЕР_1 момент зіткнення автомобіля з пішоходом (Т. 1, а.с. 138-142);

-висновок експерта № 3260 від 13.10.2017, відповідно до змісту якого, смерть ОСОБА_11 настала від поєднаної тупої травми голови, тулубу, кінцівок у вигляді множинних ушкоджень м`яких тканин, обмежених субарахноїдальних крововиливів, множинних переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів і розривом спинного мозку з його оболонками у верхній частині грудного відділу хребта з подальшим нерівномірним кровонаповненням головного мозку і переважним недокрів`ям внутрішніх органів (Т. 1, а.с. 143-149);

-протокол додаткового огляду місця події від 26.09.2017 (Т. 1, а.с. 150-153);

-протокол проведення слідчого експерименту від 26.09.2017 за участю свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 (Т. 1, а.с. 154-157);

-висновок експерта № 9-650 від 10.10.2017, згідно зі змістом якого, у розглянутій дорожньо-транспортної ситуації водій ОСОБА_10 повинен був діяти відповідно до вимог пп. 12.2, 18.1 ПДР України. В діях водія ОСОБА_10 невідповідностей вимогам пп.12.2, 18.1 ПДР України не вбачається. Водій ОСОБА_10 не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_11 (Т. 1, а.с. 160-165);

-протокол проведення слідчого експерименту від 02.10.2017 за участю свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 із відеозаписом вказаної слідчої дії (Т. 1, а.с. 166-170);

-висновок експерта № 9-246 від 16.04.2020, згідно зі змістом якого, у розглянутій дорожньо-транспортної ситуації водій ОСОБА_10 повинен був діяти відповідно до вимог пп. 12.2, 18.1 ПДР України. В діях водія ОСОБА_10 невідповідностей вимогам п.12.2 ПДР України не вбачається. В діях водія ОСОБА_10 вбачаються невідповідності вимогам п. 18.1 ПДР України, що знаходиться в причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди. Водій ОСОБА_10 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_11 при застосуванні заходів гальмування з моменту виникнення небезпеки (Т. 1, а.с. 173-179);

-протокол додаткового огляду місця ДТП від 12.05.2020, за участю водія ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_8 , під час якого експериментально встановлено, що конкретна видимість пішохода, який перетинає проїзну частину по нерегульованому пішохідному переході для водія мікроавтобусу наступає не менш ніж за 3 секунди до моменту наїзду, а саме коли мікроавтобус знаходиться на відстані 41,7 м від місця наїзду на пішохода (Т. 1, а.с. 180-184);

-висновок експерта № 9-380 від 20.05.2020, згідно зі змістом якого, у розглянутій дорожньо-транспортної ситуації водій ОСОБА_10 повинен був діяти відповідно до вимог пп. 12.2, 18.1 ПДР України. В діях водія ОСОБА_10 невідповідностей вимогам п.12.2 ПДР України не вбачається. В діях водія ОСОБА_10 вбачаються невідповідності вимогам п. 18.1 ПДР України, що знаходиться в причинному зв`язку з подією даної дорожньо-транспортної пригоди. Водій ОСОБА_10 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_11 шляхом зупинки керованого ним транспортного засобу до місця наїзду (Т. 1, а.с. 186-192).

Свідок обвинувачення ОСОБА_15 суду пояснив, що 18.09.2017 в денний час він перебував в своєму гаражі, розташованому по вул. Північне шосе у м. Запоріжжі, де ремонтував автомобіль. Разом із ним в гаражі перебував його товариш ОСОБА_16 , який йому допомагав. Біля 19-00 години ОСОБА_17 пішов додому. Приблизно через півгодини, йому зателефонувала дружина ОСОБА_18 , та повідомила що ОСОБА_19 збила машина неподалік його гаражу. Він вийшов на проїзну частину дороги по вул. Північне шосе, де в районі зупинки громадського транспорту на дорозі, біля пішохідного переходу виявив збитого мікроавтобусом білого кольору ОСОБА_20 без ознак життя. На той час на вулиці було темно, освітлення проїжджої частини не працювало.

Свідок обвинувачення ОСОБА_21 суду пояснив, що точної дати та рік він не пам`ятає, приблизно восени три роки потому у вечірній час, він повертався з Заводського району додому на маршрутному таксі «Мерседес Спринтер» білого кольору. На вулиці було темно, погода похмура. На виїзді з району, проїхавши зупинку вул. Футбольна в м. Запоріжжі, в районі «Чорної гори», на повороті дороги, маршрутка збила чоловіка. Це відбулось біля пішохідного переходу та біля наступної зупинки. Перед наїздом маршрутка різко загальмувала. Швидкість руху транспортного засобу була приблизно 50-60 км на годину. Він вийшов з салону та побачив на дорозі чоловіка, який лежав попереду транспортного засобу обличчям до низу. Він його перевернув на спину та намагався зробити чоловіку масаж серця. Чоловік був тучний, старшого віку, з його рота йшла кров, без свідомості. Викликав з цього приводу працівників швидкої допомоги. Свідок зазначив, що бачив пошкодження капоту маршрутки праворуч. Сам момент наїзду не бачив, оскільки перебував в кінці салону.

Свідок обвинувачення ОСОБА_13 суду пояснив, що у середині вересня 2017 року, в вечірній час він разом із своєю дружиною їхали на власному автомобілі Ланос з проспекту Металургів в бік Заводського району м. Запоріжжя. В районі так званої «Чорної гори» він був свідком того, як маршрутне таксі «Мерседес Спринтер» білого кольору, яке рухалось назустріч його руху, на пішохідному переході збило чоловіка у віці. Даний чоловік по ходу його руху перетинав дорогу по пішохідному переходу з права на ліво у спокійному темпі. Від пішохідного переходу на час зіткнення він знаходився на відстані 20-30 метрів, рухався зі швидкістю 60 км на годину. Бачив лише ноги пішохода завдяки ближньому світлу своїх фар та момент зіткнення з маршрутним таксі, яке назустріч їхало по своїй смузі, із увімкненим ближнім світлом фар, приблизно 50 км на годину. Міські ліхтарі у місці ДТП не працювали, було темно. Після ДТП він зупинився, підійшов до чоловіка, який лежав без свідомості. Хтось з пасажирів маршрутного таксі викликав швидку допомогу. Свідок підтвердив, що за його участю та участю його дружини слідчий проводив слідчий експеримент через тиждень після ДТП з залученням статистів та дотриманням погодних умов.

Інших доказів учасниками процесу суду не надано.

Проаналізувавши докази по справі у сукупності, суд вважає їх достовірними, допустимими, об`єктивно та послідовно підтверджуючими одне одного, та винність ОСОБА_10 у скоєнні злочину за викладених у вироку обставинах.

Суд вважає пред`явлене ОСОБА_10 обвинувачення доведеним і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні покарання суд відповідно до ст. 65 КК України враховує:

-ступінь тяжкості вчиненого злочину, який законодавцем віднесений до категорії тяжких, вчинений з необережності;

-особу обвинуваченого, який раніше не судимий, офіційно працевлаштований, на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває; відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду № 008965 від 18.09.2017, станом на час ДТП у стані сп`яніння не перебував;

-обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_10 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину;

-обставин, що обтяжує покарання, судом не встановлено.

Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин скоєння злочину, необережних дій обвинуваченого, тяжких наслідків у вигляді смерті ОСОБА_11 , даних про особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного, суд вважає за необхідне призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи особу обвинуваченого, обставини справи, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_10 можливе без ізоляції від суспільства та приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою і за доцільне вважає застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з покладанням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Враховуючи принцип індивідуалізації покарання, саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого додаткової міри покарання у вигляді позбавлення права керування транспортним засобами. У зв`язку з конкретними обставинами справи, з урахуванням позиції сторін кримінального провадження, враховуючи, що керування транспортним засобом є єдиними джерелом доходу та існування обвинуваченого, суд вважає недоцільним застосовувати до обвинуваченого додаткової міри покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Суд не вирішує питання щодо запобіжного заходу стосовно обвинуваченого, оскільки на час винесення вироку строк його дії закінчився, клопотань щодо обрання, скасування або заміни запобіжного заходу від учасників кримінального провадження не надходило.

Доля речових доказів вирішується відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.349,369,373,374,376 КПК України,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_10 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначивши йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_10 від призначеного основного покарання з випробовуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_10 : повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави 6 987,77 гривень процесуальних витрат (рахунок № UA0008479, одержувач: ГУК у Зап.обл/ТГ м. Запоріжжя/ 24060300, МФО:899998, ).

Речові докази: автомобіль Mercedes Benz 313 CDI реєстраційний номер НОМЕР_1 , який, відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 19.09.2017, зберігається на території спеціального майданчику Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області повернути власникові ОСОБА_22 .

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд міста Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1