Справа №463/3924/22
Провадження №1-кс/463/2660/22
У Х В А Л А

09 червня 2022 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 та на постанову про відмову у визнанні потерпілим -

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на бездіяльність слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 щодо не розгляду клопотання від 26.04.2022 та на постанову слідчого від 02 травня 2022 року, якою відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим в кримінальному провадженні № 0000006 від 06.01.2022 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України. Просить вказану постанову скасувати, визнати ОСОБА_3 потерпілим, вручити йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки, ознайомити з матеріалами справи, а також вчинити процесуальні дії, а саме повідомити чи вносилися зміни до витягу з ЄРДР щодо кваліфікації дій ОСОБА_6 і надати копію такого витягу.

Скаргу мотивує тим, що в провадженні ТУ ДБР перебуває вказане кримінальне провадження, яке внесене до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 24.12.2021. Однак, слідчий, всупереч вимог ст. 55 КПК України, виніс необґрунтовану постанову про відмову у визнанні його потерпілим. Крім цього, всупереч вимог ст. 220 КПК України не вчинив процесуальні дії щодо розгляду клопотання адвоката від 26.04.2022.

В судове засідання скаржник подав заяву про підтримання скарги з наведених в ній мотивів та розгляд справи за його відсутності.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив. В силу ч.3 ст. 306 КПК України його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

З матеріалів вбачається, що в провадженні слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, перебуває кримінальне провадження № 0000006 від 06.01.2022 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

За обставинами справи, відомості в ЄРДР внесені на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 24.12.2021 за заявою ОСОБА_3 від 06.12.201 щодо неправомірних дій, на думку заявника, слідчого ВР ЗСТ ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 , який перевищив службові повноваження під час досудового розслідування в іншому кримінальному провадженні за ознаками ч. 2 ст. 286 КК України (ч. 1 ст. 365 КК України).

Оскаржуваною постановою слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 від 02 травня 2022 року відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим в кримінальному провадженні № 0000006 від 06.01.2022 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України. Слідчим зроблено висновок, що на даний час відсутні підстави для визнання ОСОБА_3 потерпілим відповідно до ст. 55 КПК України, зокрема в матеріалах не міститься відомостей, які свідчать про завдання йому шкоди, не визначено її розмір та не встановлено причинного зв`язку між можливим вчиненням кримінального правопорушення та настанням будь-якої шкоди.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Статтею 55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до ч. 5 ст.110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

З наявних матеріалів скарги вбачається, що прийняттю оскаржуваного рішення передувало проведення повної та всебічної перевірки обставин, які мають значення для кримінального провадження, викладені у ньому висновки є такими, що ґрунтуються на нормах чинного законодавства, постанова слідчого відповідає вимогам ч.5 ст.110 КПК України.

Оцінюючи законність постанови слідчого від 02.05.2022 про відмову у визнанні потерпілим, слід врахувати, що КПК України допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілою. Умовою для цього є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в ч.1 ст. 55 КПК України. «Очевидність та достатність» таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим, і може полягати, зокрема, у такому:

-очевидна відсутність події або складу кримінального правопорушення;

-відсутність шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву;

-очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням та заподіяною шкодою;

-наявність завданої кримінальним правопорушенням шкоди іншому виду, ніж передбачено ч. 1 ст. 55 КПК України;

-неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 365 КК України полягає у перевищенні влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 365 КК України (ч. 3 примітки ст. 364 КК України), істотною шкодою є шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується виключно прямим умислом.

Разом з тим, заявник у своїй заяві не навів будь-якого обґрунтування в чому саме полягає завдана йому матеріальна чи моральна шкода.

Виходячи з визначення поняття потерпілого, яке міститься у статті 55 КПК України (фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди), логічним є висновок, що на момент прийняття слідчим рішення про визнання потерпілим, шкода вже повинна бути завдана останньому від кримінального правопорушення, що розслідується.

Із матеріалів справи випливає, що завдання шкоди заявник пов`язує із перевищенням службових повноважень уповноваженою особою під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, учасником якого він є, і яке на даний час триває. Тобто фактично заявник не погоджується з діями та рішеннями службової особи, що само по собі на даний час не може вказувати на завдання ОСОБА_3 моральної, фізичної або майнової шкоди.

З цих підстав слідчий суддя вважає обґрунтованою оскаржувану постанову слідчого, тому як наслідок у задоволенні скарги в цій частині слід відмовити.

Разом з тим, слідчий суддя погоджується з доводами заявника, які вказують на бездіяльність слідчого щодо розгляду клопотання в порядку ст. 220 КПК України.

Так, відповідно до ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Встановлено, що представник ОСОБА_3 звернувся з клопотанням від 26.04.2022 до слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного Бюро Розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_5 про визнання ОСОБА_3 потерпілим і як наслідок вручення йому пам`ятки про процесуальні права та обов`язки, ознайомлення з матеріалами справи, з приводу чого слідчим винесено оскаржувану постанову від 02.05.2022, оцінку якій надано слідчим суддею вище. Разом з тим, заявник у клопотанні від 26.04.2022 просив слідчого вчинити інші процесуальні дії, а саме повідомити чи вносилися зміни до витягу з ЄРДР щодо кваліфікації дій ОСОБА_6 і надати копію такого витягу.

В цій частині клопотання слідчим не вирішено, а оскільки відповідно до вимог ст. 220 КПК України, слідчий зобов`язаний розглянути клопотання особи, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, та задовольнити таке, або винести вмотивовану постанову про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання, однак такого обов`язку не виконав, скарга в цій частині є підставною та підлягає до задоволення, саме у вигляді зобов`язання слідчого розглянути клопотання оскільки згідно з ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, тому у суду відсутні підстави для зобов`язання слідчого прийняти конкретне рішення про задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст. 55, 110, 220, 303, 306, 307, 372 КПК України -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Зобов`язати слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного Бюро Розслідувань, розташованого у м. Львові, в кримінальному провадженні № 0000006 від 06.01.2022 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України розглянути клопотання представника ОСОБА_3 від 26.04.2022 про проведення процесуальних дій (повідомлення чи вносилися зміни до витягу з ЄРДР щодо кваліфікації дій ОСОБА_6 і надання копії такого витягу), та задовольнити таке, або винести вмотивовану постанову про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання, з обов`язковим інформуванням заявника про результати розгляду та наданням відповідних процесуальних документів.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1