Справа № 204/2649/22
Провадження №1-і/204/8/22

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2022 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з зали судового засідання Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська клопотання прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України, органами, які ведуть боротьбу з організованою і транснаціональною злочинністю, та координації діяльності правоохоронних органів Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000343 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 червня 2020 року за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України
за участю: прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

10 травня 2022 року на адресу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України, органами, які ведуть боротьбу з організованою і транснаціональною злочинністю, та координації діяльності правоохоронних органів Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000343 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 червня 2020 року за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 підтримав клопотання, в обґрунтування якого зазначив, що в провадженні Красноармійського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження № 0000343 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. У вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 . В площині розгляду клопотання щодо запобіжного заходу, встановлюючи обґрунтованість підозри (обвинувачення), слід виходити з того, що «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин (справа «Нечипорук і Йонкало проти України»). Під час досудового розслідування, 03 вересня 2020 року о 17 годині 35 хвилин за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, в порядку ст. 208 КПК України, був затриманий ОСОБА_4 . Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 05 вересня 2020 року відносно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Маріупольському слідчому ізоляторі УДПтСУ в Донецькій області до 01 листопада 2020 року включно та визначено розмір застави у сумі 63060 грн. В подальшому, строк дії обраного запобіжного заходу було продовжено ухвалами слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя. Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 березня 2022 року було продовжено строк дії запобіжного заходу ОСОБА_4 строком на 60 діб з визначенням розміру застави 63060 грн. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, відповідальність за яке передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, санкція якого передбачає основне покарання від шести до десяти років позбавлення волі, тобто у вчиненні тяжкого злочину, у зв`язку з чим, відповідно до ст. 183 КПК України, до нього може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вказана обставина була врахована судом при обранні запобіжного заходу. Крім того, необхідність застосування вказаного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою була зумовлена тим, що ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Обставин, які б унеможливлювали обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановлено не було. Такі обставини відсутні і на теперішній час. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час судового розгляду встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість спроб переховуватися від суду, продовжити злочинну діяльність, незаконно впливати на свідків. При цьому, суд обґрунтовано дійшов до висновків про наявність реальних ризиків неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_4 , спираючись на практику Європейського суду. Ризики, зазначені у ст. 177 КПК України, які було встановлено судом при обранні запобіжного заходу у вигляді можливості переховування, продовження злочинної діяльності та перешкоджання кримінальному провадженню, і на теперішній час продовжують існувати, адже на сьогоднішній день ОСОБА_4 має статус обвинуваченого у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких та за який передбачене основне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років. Отже, наслідки втечі в цьому разі, можуть бути розцінені ним, як більш сприятливі, ніж можливе покарання і процедура його відбуття. Крім того, знаходячись на свободі, ОСОБА_4 буде мати можливість впливати на свідків, з метою надання останнім викривлених свідчень в суді та врахувати, що ОСОБА_4 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, а також ту обставину, що відповідно до ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо та отримує показання учасників кримінального провадження усно. Про існування вказаних ризиків, відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України крім зазначеного, свідчать такі обставини, як вік та стан його здоров`я, відсутність утриманців та достатніх стримуючих факторів, які б свідчили протилежне. Обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий, не має постійного місця роботи та стійких соціальних зв`язків. Перебуваючи на свободі може переховуватись від суду, адже місця реєстрації не має, паспорта громадянина України не має.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 заперечувала проти заявленого клопотання та зазначила, що ОСОБА_4 вже тривалий час знаходиться під вартою, а саме з серпня 2020 року. Жоден із ризиків, які були зазначені прокурором нічим не підтверджені. Вплив на свідків з боку обвинуваченого не можливий.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора. Ризики зазначені прокурором в клопотанні нічим не підтверджені. Він не зможе впливати на свідків, оскільки в Україні введений воєнний стан та свідки виїхали за межі України.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , суд вважає можливим задовольнити клопотання прокурора, виходячи з наступного.
У відповідності до Розпорядження Голови Верховного Суду України № 17/0/9-22 від 08 квітня 2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Харківської областей)», у зв`язку з неможливістю Красноармійським міськрайонним судом Донецької області здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ на Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.
Судом встановлено, що в провадженні Красноармійського міськрайонного суду Донецької області перебуває кримінальне провадження № 0000343 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 червня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
05 вересня 2020 року ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням суми застави у розмірі 63060 грн. строком на 58 днів, який в подальшому було неодноразово продовжено, останній раз 17 березня 2022 року ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області до 15 травня 2022 року включно, з визначенням суми застави у розмірі 63060 грн.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Так, згідно зі ст. ст. 7,8,9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства, суду.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_4 , строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
При вирішенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України.
ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, постійного джерела прибутку немає, постійного місця реєстрації та місця мешкання не має, не має паспорту громадянина України, міцних соціальних зв`язків та родини не має, що дає підстави вважати, що, перебуваючи на свободі, та під загрозою можливого застосування тяжкого покарання, у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, може переховуватися від суду.
24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан, що дає підстави вважати, що, перебуваючи на свободі, та під загрозою можливого застосування тяжкого покарання, у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, може переховуватися від суду під час воєнного стану в Україні, у тому числі й на території Російської Федерації.
Крім того, існує обґрунтований ризик, що ОСОБА_4 може чинити незаконний вплив на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки у судовому засіданні зазначені особи не допитані, тобто існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Також, обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній схильний до вчинення кримінальних правопорушень, оскільки неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, а також обвинувачений не має офіційного місця роботи, що свідчить про відсутність законного достатнього джерела доходу, який здатен забезпечити рівень життя обвинуваченого, тому існує ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто продовження вчинення кримінальних правопорушень.
Характер та фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення свідчать про підвищену суспільну небезпеку.
Суд вважає, що обраний та продовжений відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
При цьому застосований до обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого діяння, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, а тому на даний час виключається можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який.
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого суд на даному етапі не встановив.
За таких обставин суд приходить до висновку, що підстави для продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою не відпали, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати його належну поведінку, а тому дію обраного запобіжного заходу слід продовжити на 60 днів.
Тому, беручи до уваги доведеність обґрунтованості підозри, ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винним у вчиненні злочину, суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого з тримання під вартою на інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Крім того, судом вирішено питання про альтернативний запобіжний захід у виді застави в розмірі 63060 (шістдесят три тисячі шістдесят) гривень, що не є непомірним для обвинуваченого, крім того ОСОБА_4 належить продовжити, згідно ст. 197 КПК України, строком на 60 днів, з визначенням розміру застави.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110,176-179, 183, 193, 194, 197, 331, 369, 371, 372, 376 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 10 липня 2022 року включно.
Визначити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 63060 (шістдесят три тисячі шістдесят) гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати до суду із встановленою періодичністю; не відлучатися з місця проживання, в якому він тимчасово проживає, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Копію ухвали направити до Державної установи «Львівська установа виконання покарань № 19», для виконання.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1