Справа № 495/2559/22
№ провадження 1-кс/495/982/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2022 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровському клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУ НП в Одеській ОСОБА_6 , поданого в рамках кримінального провадження №0000458 від 23 квітня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Білгород-Дністровський Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

25.05.2022 слідчий СВ Білгород-Дністровського РВП ГУ НП в Одеській ОСОБА_6 звернулась до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.
1. - Виклад обставин, зазначених в клопотанні.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи особою раніше судимою за вчинення умисного корисливого злочину, реальних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, з корисливою метою та прямим умислом, розуміючи протиправний характер своїх дій скоїв корисливий злочин при наступних обставинах.
В період часу з 20:00 години 21.04.2022 року по 08:00 годину 22.04.2022 року ОСОБА_4 , усвідомлюючи та достовірно знаючи про запровадження воєнного стану на території Україні, виявив намір використання воєнного стану для отримання можливості наживи за рахунок розкрадання чужого майна майна фізичних осіб, підприємств, установ та організацій, у тому числі тих, які евакуюються з території можливого проведення воєнних дій, розраховуючи при цьому на погіршення стану охорони громадського порядку, прав, свобод та майна громадян правоохоронними органами внаслідок необхідності зосередження основних сил та засобів для відсічі збройної агресії збройних сил РФ та недопущення порушення територіальної цілісності та недоторканості України, а також на наявність порушення звичайного укладу життя громадян, нормального функціонування підприємств, установ та організацій у зв`язку із виниклою небезпекою внаслідок збройної агресії та загрози проведення бойових дій на території міста Білгород-Дністровського та Білгород-Дністровського району Одеської області. Так, ОСОБА_4 керуючись заздалегідь виниклим прямим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, переслідуючи жагу наживи, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, впевнившись, що його дії не будуть помічені, шляхом віджиму металопластикових дверей проник до приміщення магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_7 . Після цього ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, викрав з приміщення магазину кавоварку Saeco Intelia (чорного кольору) вартість якої станом на 22.04.2022 становить 5500 гривень та рідкокристалічний телевізор Toshiba 40S 2550EV LED TV MR: GG 16-0024, вартість якого станом на 22.04.2022 становить 13330, чим спричинив ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 18830 гривень.
Після чого ОСОБА_4 з місця скоєння кримінального правопорушення зник та викраденим розпорядився на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 18 830 гривень.

На підставі зібраних доказів ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням в інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.
19 травня 2022 року ОСОБА_4 на підставі п.1 ч.1 ст.276, ч.1 ст.278 КПК України вручено повідомлення про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ст.185 ч.4 КК України.
Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого у п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, а також вчинити інші кримінальні правопорушень.
Беручи до уваги, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може переховуватись від органів досудового розслідування, враховуючи те, що особа раніше вчиняла злочини майнового характеру, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, та знову вчинив новий умисний злочин, санкція статті якого передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що свідчить про неможливість запобігання вищезазначених ризиків застосуванням більш м`яких запобіжних заходів.
У зв`язку з викладеним слідчий просив застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів.
2. - Позиції сторін.
Прокурор в судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав, просив задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання, зазначили, що відсутнє обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні шляхом застосування інших запобіжних заходів; не доведено ризик переховування.
3. - Мотивація суду.
Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку учасників процесу, приходжу до наступного.
Відповідно до положень ст.176 КПК України передбачені такі види запобіжних заходів: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.
Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно зі ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.
Згідно правової позиції викладеної в рішенні ЄСПЛ «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
3.1 - Наявність обґрунтованої підозри.
В рамках кримінального провадження №0000458 19.05.2022 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Білгород-Дністровський Одеської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, повідомлено про підозру у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаній з проникненням у інше приміщення в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 22.04.2022; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 23.04.2022; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_7 від 18.05.2022; протоколом обшуку від 12.05.2022; протоколом огляду предмету від 12.05.2022; протоколом допиту підозрюваного від 19.05.2022.
Прокурором у судовому засіданні було зазначено, що існують достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, за який відповідно до ч. 4 ст. 185 КК України передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (ч.2 ст.177 КПК України). Оскільки в процесуальному законодавстві немає чіткого визначення обґрунтованої підозри, слідчий суддя звертається до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 2 ст. 8 КПК України). Обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32). Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184). Тому, цей стандарт доказування є досить низьким - необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.
Отже, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення було доведено ознаки можливого складу злочину. Надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно вчинення ОСОБА_4 дій, що кваліфікуються за ч.4 ст.185 КК України.
3.2 - Наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України і на які вказує слідчий чи прокурор.
Слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий (п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України).
Так слідчим у клопотанні було зазначено, що підозрюваний ОСОБА_8 може:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, в тому числі у зв`язку з введенням Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.01.2022 №2102-ІХ, на території України воєнного стану може покинути територію України не маючи паспорту громадянина України для виїзду за кордон;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
На підтвердження зазначених ризиків прокурором в судовому засіданні зазначалось, що підозрюваний є особою, яка раніше притягалась до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення за ч.3 ст.185 КК України, із визначенням йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 було звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 міс. Окрім того. 31.01.2022 відносно підозрюваного до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області було направлено обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Разом з тим, підозрюваний ОСОБА_4 та його адвокат ОСОБА_5 зазначили, що вказані ризики є недоведеними, належного обґрунтування ризику переховування не надано. Підозрюваний перебуває у шлюбі та на утриманні ОСОБА_4 знаходиться малолітня дитина - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В судовому засіданні адвокатом зазначено, що у зв`язку з введенням воєнного стану дружина підозрюваного виїхала до Польщі, а отже догляд за дитиною здійснюється лише батьком.
Відповідно до ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.
Оцінюючи питання про ризик втечі ЄСПЛ зазначає,що він має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v.Moldova (Бекчиєв проти Молдови) §58).
Стосовно загрози втечі, практика ЄСПЛ виходить з того, що можливість жорстокого засудження є недостатньою для виправдання тримання під вартою. При цьому загроза втечі не випливає з простої можливості для обвинуваченого перетнути кордон держави. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно доказувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.
Відповідно до правової позиції Європейського суду відсутність в особи роботи та сім`ї не є доказом того, що вона може схилиться до вчинення нових злочинів. Так само як і сама по собі відсутність постійного місця роботи не є доказом того, що особа зникне (Пшевечерський проти Росії від 24 травня 2003 року).
На підставі наведених сторонами доказів, з урахуванням усіх обставин слідчий суддя приходить до висновку про відсутність ризику переховування у ОСОБА_4 від органів досудового розслідування. В ході досудового розслідування свідків допитано, що унеможливить вплив підозрюваного на них та зміну їхніх показань. Слідчий суддя вважає, що під час розгляду клопотання прокурором не доведений ризик того, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
3.3 - Недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
У клопотанні слідчим зазначено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєні тяжкого кримінального правопорушення та у відповідності до ст. ст. 177-178 КПК України обрання більш м`якої міри запобіжного заходу до підозрюваного у вигляді особистого зобов`язання та особистої поруки не є доцільним, оскільки враховуючи тяжкість вчиненого злочину, може призвести до вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень.
Застосування міри запобіжного заходу у вигляді застави на думку слідчого та прокурора також не є доцільним, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 не зможе внести заставу, яка буде визначена судом, а внесення застави іншими особами не зможе забезпечити виконання обов`язків, визначених судом при ухваленні рішення про обрання запобіжного заходу.
На переконання органу досудового розслідування міра запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не є доцільною, оскільки враховуючи тяжкість вчиненого злочину, може призвести до вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень, а також до незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, що може вплинути на покази вказаних осіб в ході досудового розслідування та подальшого судового розгляду, що може призвести до не повного, не об`єктивного, та не всебічного досудового розслідування.
Дослідивши надані до суду матеріали слідчий суддя приходить до висновку, що обґрунтовуючи неможливість обрання більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 слідчий не довів необхідність застосування саме тримання під вартою як запобіжного заходу, ним не було надано належних доказів на підтвердження недостатності застосування більш м`яких заходів.
Враховуючи правову позицію, викладену у рішенні ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України», правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 року у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою», слідчий суддя вважає, що в даному кримінальному провадженні прокурором не доведено, що наявність існування ризиків, на які він посилається, не може бути забезпечено іншим більш м`яким запобіжним заходом, ніж тримання під вартою, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту, що передбачено статтею 181 КПК України.
З урахуванням викладених обставин, а також досліджених в судовому засіданні матеріалів, враховуючи вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а також обставин, що характеризують підозрюваного, а саме наявність постійного місця проживання, утримання дитини,слідчий суддя дійшов висновку, що буде доцільним та достатнім для запобігання ризикам кримінального провадження обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 193, 194, 196, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУ НП в Одеській ОСОБА_6 , поданого в рамках кримінального провадження №0000458 від 23 квітня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.
Застосувати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем мешкання підозрюваного, а саме: АДРЕСА_1 із забороною йому залишати місце свого проживання у період часу з 20:00 год. до 06:00 год. в межах строку досудового розслідування, тобто до 19.07.2022 року включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- прибувати до кабінету слідчого або прокурора за викликом;
- не відлучатися за межі Білгород-Дністровського району Одеської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, контактних номерів мобільного телефону;
- здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Попередити ОСОБА_4 про наслідки ухилення від покладених на нього судом обов`язків.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1