Справа № 487/1368/22
Провадження № 1-кс/487/1201/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2022 року Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000115 від 25.04.2022 за ознаками кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.190 КК України про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,

ВСТАНОВИВ:

04.05.2022 року прокурор Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 в рамках здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості про вчинення якого 25.04.2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000115 звернулася до слідчого судді із клопотанням, у якому просила Задовольнити клопотання про накладення арешту на майно, вилучене в рамках розслідування кримінального провадження №0000115, в ході проведення огляду 30.04.2022, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон біло-помаранчевого кольору марки «Motorola»; банківську картку № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ; банківську картку № НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , 910. Визнати місцем зберігання вищевказаного майна камеру зберігання речових доказів Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, розташованого за адресою: місто Миколаїв, вулиця Біла, 44, з метою уникнення приховування, пошкодження, псування чи знищення вказаних речей.

Клопотання мотивоване тим, що згідно ч. 2 п. 1 ст. 167 КПК України, мобільний телефон та банківські картки зберегли на собі сліди кримінального проступку та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в зв`язку з чим виникла необхідність у накладенні арешту на зазначені предмети.

Прокурор до судового засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд клопотання за її відсутності, клопотання підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити.

В судовому засіданні власник майна був відсутній. Його неприбуття, згідно положень частини 1 статті 172 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши клопотання, матеріали, якими прокурор мотивував його доводи, слідчий суддя дійшов наступного.

В провадженні сектору дізнання Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області перебувають матеріали досудового розслідування за №0000115 від 25.04.2022, за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 25.04.2022 до Миколаївського РУП надійшла заява від ОСОБА_4 яка просить вжити заходи реагування до невідомої особи, яка шахрайським шляхом, під приводом необхідності проведення лікування, заволоділа грошовими коштами ОСОБА_5 у сумі 4000 грн.

Даний факт зареєстровано до ЖЕО Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області за №6283 від 25.04.2022 та в подальшому внесено відомості до ЄРДР за №0000115 від 25.04.2022 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Під час проведення першочергових дій було прийнято заяву та опитано ОСОБА_4 , яка пояснила, що 24.04.2022 року перебувала за місцем свого мешкання та на її мобільний телефон зателефонувала невстановлена особа. Взявши слухавку, невстановлена особа одразу почала запитувати у ОСОБА_4 як справи та інше, через що останній здалося, що це її брат. В ході спілкування ОСОБА_4 запитала у невстановленої особи, як його дружина, на що отримала відповідь, що вона у лікарні та потрібні гроші, щоб купити ліки. Далі вказана невстановлена особа попросила у ОСОБА_4 3000 грн. на ліки, на що остання погодилась і невстановлена особи надіслала номер банківської картки № НОМЕР_6 .

Через брак у ОСОБА_4 коштів, остання попросила свою доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 надіслати 3000 грн. на вищевказані реквізити банківської картки, що остання і зробила зі своєї картки № НОМЕР_7 . Через декілька хвилин вищезазначена невстановлена особа зателефонувала знову і попросила ще 1000 грн. на ліки. Після чого ОСОБА_4 знову попросила свою доньку надіслати ще 1000 грн. на вищезазначені реквізити.

В подальшому ОСОБА_4 зателефонувала своїй доньці і попросила, щоб остання зателефонувала братові ОСОБА_4 , який, як гадала остання їй телефонував і якому надходили гроші, щоб донька запитала чи надійшли братові 1000 грн.

Через декілька хвилин ОСОБА_4 подзвонила донька та повідомила, що брат ОСОБА_4 ніяких грошей не отримував і нічого не просив. Після цього останні зрозуміли, що їх ошукали.

В ході досудового розслідування було отримано пояснення від ОСОБА_6 , останній повідомив, що на протязі останнього місяця він телефонує різним людям з метою заволодіння через обман їх грошовими коштами. Номери підбирає навмання і перевіряє чи є такий номер за допомогою месенджеру «Viber».

Приблизно 23.04.2022 ОСОБА_6 подзвонив на якийсь номер, який саме не пам`ятає, де відповіла жінка, з якою останній привітався та спитав як справи. Вказана жінка впізнала в ОСОБА_6 якогось свого родича. Далі останній повідомив вищевказаній жінці наступне: «Моя в больнице», після чого жінка назвала якесь ім`я і ОСОБА_6 відповів: «Да». Після цього ОСОБА_6 попросив у вищевказаної жінки 3000 грн. на ліки, на що остання погодилась, однак зазначила, що не має змоги зараз перерахувати гроші, проте її якась родичка з м. Одеси перерахує, і попросила продиктувати номер банківської картки. Далі по телефону ОСОБА_6 повідомив номер банківської картки, номер якої ОСОБА_6 не пам`ятає (вказаної картки в натурі в нього не було, на кого вона зареєстрована не пам`ятає, він її придбав), після чого розмова закінчилась.

Через декілька хвилин на вищевказану картку прийшло 3000 грн. Після цього ОСОБА_6 знову вирішив подзвонити вищевказаній жінці, у якої останній ще раз попросив на ліки 1000 грн., на що жінка погодилась і повідомила, що її родичка з м. Одеси перерахує. Через декілька хвилин на вищевказану картку прийшло 1000 грн.

Після цього отримані 4000 грн. із вищевказаної картки ОСОБА_6 переказав на свою картку № НОМЕР_1 . Далі, в цей день ОСОБА_6 поїхав на ринок «Колос» в м. Миколаєві біля супермаркету «АТБ» в банкоматі «Райфайзен банку» зняв із картки № НОМЕР_1 4000 грн., які витратив на алкогольні напої.

Наступного дня ОСОБА_6 знову зателефонував вищевказаній жінці, хотів попросити ще 1000 грн. на ліки, однак остання повідомила, що грошей не має і поклала слухавку.

30.04.2022 в ході огляду місця події за адресою: м. Миколаїв, вул. Біла, 44 громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , добровільно видав мобільний телефон біло-помаранчевого кольору марки «Motorola», який поміщено до сейф-пакету №EXP0251576 та дві банківські картки: 1) зеленого забарвлення № НОМЕР_1 , 06/23, НОМЕР_3 ; 2) темного забарвлення з малюнком № НОМЕР_4 , 09/28, 910, які поміщено до поліетиленового пакету та скріплено клаптиком паперу.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завдання арешту майна є запобігання можливості його приховання, пошкодження псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У цьому випаду, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

30.04.2022 дізнавачем сектору дізнання Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_7 винесено постанови про визнання вилучених речей речовими доказами, оскільки зазначені речі відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України - є матеріальним об`єктом, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, містять відомості, які використовуються як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, набуті кримінально протравним шляхом, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вищевказані речі, вилучені в ході проведення вищевказаного огляду, мають доказове значення у кримінальному провадженні, згідно ч. 7 ст. 237 КПК України, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду (ч. 2 ст. 168 КПК України).

Частиною 5 ст. 171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

За приписами ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Як передбачено ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 КПК України. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання (ч.ч. 1, 2 ст. 171 КПК України).

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженню; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаних у клопотанні речей.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 132, 170-172 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене в рамках розслідування кримінального провадження №0000115, в ході проведення огляду 30.04.2022, за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон біло-помаранчевого кольору марки «Motorola»; банківську картку № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ; банківську картку № НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , 910.
Визнати місцем зберігання вищевказаного майна камеру зберігання речових доказів Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, розташованого за адресою: місто Миколаїв, вулиця Біла, 44.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення відповідно до пункту 9 частини 1 статті 309 Кримінального процесуального кодексу України.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, інший власник майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1