ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 11-cc/819/635/21 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ухвала слідчого судді Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

Секретарі ОСОБА_5

За участю прокурора ОСОБА_6

Захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні Херсонського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №0000197 за апеляційними скаргами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 24 вересня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 24 вересня 2021 року частково задоволено клопотання ст. слідчого відділу СУ ГУНП в Херсонській області. Накладено арешт із забороною розпорядження та користування на виявлені та опечатані в ході огляду місця події від 21.09.2021 року, проведеного на скидному каналі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на півдні с. Строганівка Чаплинського району Херсонської області, об`єкти, а саме на:

- екскаватор жовтого кольору з позначкою марки «JCB» д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 ;

- автодорожній каток, д/н НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_10 ;

- автодорожній каток, д/н НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_10 ;

- автогрейдер з д/н НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_8 ;

- навантажувач з д/н НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_10 ;

- автогрейдер без державного номеру з маркуванням на крані 1402, (власник не встановлений через відсутність будь-яких ідентифікаційних ознак);

- вантажний автомобіль марки «Зіл» з цистерною помаранчевого кольору з позначенням «Вода», д/ НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_10 ;

- самоскид марки «Маз» з д/н НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 вказує на незаконність ухвали слідчого судді, просить скасувати ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 24 вересня 2021 року про накладення арешту на автогрейдер з д/н НОМЕР_4 .

В обґрунтування апеляційних вимог вказує про те, що у даному кримінальному провадженні №0000197 вона являється третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Згідно ч.2 ст.64-2 КПК України з клопотанням до суду про арешт майна третьої особи має право звернутися виключно прокурор, а тому вважає, що арешт на її майно, автогрейдер з д/н НОМЕР_4 , накладено за клопотанням неуповноваженої на те особи.

Діючий арешт майна порушує її конституційні права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Водночас апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді як пропущеного з поважних підстав.

В апеляційній скарзі ОСОБА_9 вказує на незаконність ухвали слідчого судді, просить скасувати ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 24 вересня 2021 року про накладення арешту на самоскид марки «Маз» з д/н НОМЕР_7 .

В обґрунтування апеляційних вимог вказує про те, що у даному кримінальному провадженні №0000197 він являється третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Згідно ч.2 ст.64-2 КПК України з клопотанням до суду про арешт майна третьої особи має право звернутися виключно прокурор, а тому вважає, що арешт на його майно, самоскид марки «Маз» з д/н НОМЕР_7 , накладено за клопотанням неуповноваженої на те особи.

Діючий арешт майна порушує його конституційні права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Водночас апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді як пропущеного з поважних підстав.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, захисника, які в судових дебатах залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Вирішуючи питання про дотримання апелянтами строку на апеляційне оскарження судового рішення, колегія суддів виходить із того, що клопотання слідчого було розглянуто слідчим суддею без участі власників майна, а тому колегія суддів вважає, що з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 слід поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді як пропущений з поважних причин.

Що стосується законності ухвали слідчого судді, то суд апеляційної інстанції переглядає оскаржуване судове рішення відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України в межах апеляційної скарги щодо правомірності накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , при цьому колегія суддів виходить з наступного.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовим доказом в розумінні ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінальних протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як убачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів провадження, слідчим відділом СУ ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000197 від 21.09.2021 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, а саме умисне знищення та пошкодження майна, що завдало шкоди в особливо великих розмірах.

В ході огляду місця події 21.09.2021 року в період часу з 12 год. 27 хв. по 18 год. 10 хв., за участі головного інженера Чаплинського управління водного господарства, на дамбі скидного каналу «Захід-Схід» з пікету (ПК) 105 по 138 ПК виявлено штучно зроблену дорогу, шляхом насипання щебню; починаючи з ПК 138 по 126 ПК виявлено відсутність бетонних блоків, що перешкоджали проїзду на вказаному об`єкті; на 105 ПК виявлено насип щебню, від 110 ПК до 111 ПК шляхом насипання ґрунту виявлено розширення дороги. Крім пошкоджень цілісності скидного каналу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на вищевказаній ділянці виявлено споруду металеву сірого кольору, що на момент огляду зачинена на замок. Крім того, на місці проведення огляду виявлено та опечатано техніку та транспортні засоби, в тому числі автогрейдер з д/н НОМЕР_4 та самоскид марки «Маз» з д/н НОМЕР_7 , що не були в робочому стані, кабіни були зачинені, водіїв не було (а.п.12-15).

В рамках даного кримінального провадження було допитано свідка ОСОБА_11 , який показав, що працює охоронцем, охороняє зазначену техніку в нічний час, жодного документального підтвердження не надав, назву підприємства, на якому працює, не вказав. Повідомив, що вказана техніка вкатувала поверхню скидного каналу «Захід-Схід» та прокладала по ній щебінь (а.п.11).

Таким чином, в ході досудового розслідування встановлені підстави вважати, що невстановленими особами за допомогою вказаних транспортних засобів, техніки та металевої споруди проведено будівельні роботи на скидному каналі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », зі зняттям поверхневого шару ґрунту, прокладання дороги, без отримання відповідного дозволу, що спричинило пошкодження каналу в особливо великих розмірах.

Згідно отриманої інформації щодо власників вказаної техніки власником автогрейдера з номерним знаком НОМЕР_4 є ОСОБА_8 (а.п.16).

За інформацією з Регіонального СЦ ГСЦ МВС в Херсонській області власником транспортного засобу МАЗ 551605 з номерним знаком НОМЕР_8 є ОСОБА_9 , 1972 року народження.

Постановою ст. слідчого відділу СУ ГУНП в Херсонській області від 22.09.2021 року вищезазначені транспортні засоби, техніку та споруду визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000197 (а.п.17-19).

В подальшому слідчий, за погодженням із прокурором, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, щодо переховування та відчуження майна, яке визнано речовим доказом, звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з клопотанням про накладення арешту на вищевказане майно.

Задовольняючи частково клопотання, внесене в рамках кримінального провадження №0000197, слідчий суддя дослідивши матеріали, додані до клопотання, врахувавши наявність підстав, передбачених ст. 170 КПК України для накладення арешту на майно, з метою забезпечення кримінального провадження шляхом збереження речових доказів, попередження (унеможливлення) вчинення неправомірних дій щодо його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі вищезазначеного майна особами, причетними до вчинення злочину, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність накладення арешту на вищевказані транспортні засоби та техніку.

Враховуючи викладене, зокрема вірогідне існування ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, слідчий суддя, встановив належні правові підстави, передбачені ч.ч.1,2,3 ст.170 КПК України, для часткового задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на техніку та транспортні засоби, що належать ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , оскільки вказане майно має значення для кримінального провадження, зберегло на собі сліди злочину, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, є засобом вчинення кримінального правопорушення, тобто відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України та обґрунтовано визнано речовими доказами відповідною постановою слідчого від 22.09.2021 року, а доводи апеляційних скарг, які це заперечують, позбавлені правових підстав.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити можливість застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар .

Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно, що належить ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , яке визнане речовими доказами у кримінальному провадженні, врахувавши розумність та співрозмірність обмеження права власності завданнями кримінального провадження, та наслідки арешту майна, а тому доводи апелянтів, які це заперечують, являються немотивованими.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження прав завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає, оскільки обставини в кримінальному провадженні вимагають вжиття саме такого заходу державного регулювання як арешт майна.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно у даному кримінальному провадженні, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності і співмірності.

При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доводи апелянтів про те, що арешт на їх майно накладено за клопотанням неуповноваженої на те особи позбавлені правових підстав, оскільки згідно приписів ч.5 ст.171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під огляду, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, крім того, клопотання про арешт майна у даному кримінальному провадженні погоджене прокурором Херсонської окружної прокуратури.

Посилання в апеляційних скаргах ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про відсутність правових підстав для накладення арешту на майно є немотивованими та грунтується на іншій, суб`єктивній, оцінці апелянтами обставин, встановлених судом.

Апеляційні скарги не містять об`єктивних доводів, які б спростували висновки суду першої інстанції.

Зазначені в апеляційних скаргах доводи та підстави, згідно з якими апелянти просять скасувати ухвалу суду та відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт належного їм майна, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання, які б були підставами для скасування ухвали слідчого судді, не встановлено.

За наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, на підставі повної і об`єктивної оцінки наданих суду матеріалів, у зв`язку із чим підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.171-174, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Клопотання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 24 вересня 2021 року задовольнити.
Поновити ОСОБА_8 та ОСОБА_9 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 24 вересня 2021 року.
Апеляційні скарги ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 24 вересня 2021 року про накладення арешту в кримінальному провадженні №0000197 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_4
(підпис) ОСОБА_3