ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3062/21 Справа № 190/1375/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника-адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2021 року щодо ОСОБА_8 , -
Встановила:
цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, одруженого, раніше судимого, останній раз:
- 20.06.2012 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України до 15 років позбавлення волі,
про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що поведінка засудженого ОСОБА_8 свідчить про відсутність позитивної динаміки у його поведінці, до засудженого, за період відбування покарання в установі хоч і застосовувалося заохочення, однак останній три рази піддавався стягненням, що свідчить про те, що поведінка засудженого не є сумлінною і не вказує про його виправлення. Готовності до самокерованої, правослухняної поведінки в умовах обмеженої ізоляції та нагляду не виказує.
В апеляційній скарзі:
- засуджений просить переглянути оскаржуване рішення та застосувати до нього вимоги ст. 82 КК України.
Зазначає, що за весь час відбуття покарання, а це більше 10 років, він має 9 заохочень, а останнє стягнення у нього було два роки тому.
Вважає оскаржуване рішення необґрунтованим, оскільки він став на шлях виправлення та заслуговує на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, захисника засудженого, яка просила задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_8 , перевіривши матеріали провадження, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Перевіривши доводи апеляційної скарги засудженого про необґрунтованість висновків суду першої інстанції та наявність підстав для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону судом першої інстанції виконані належним чином.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув клопотання, дослідив необхідні матеріали провадження та особової справи і прийшов до обґрунтованих висновків про відсутність підтвердження того, що засуджений став на шлях виправлення, у зв`язку з чим до нього може бути застосовано положення ст. 82 КК України.
При цьому, апеляційний суд виходить з того, що відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а й кару. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Згідно з ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.
Як слідує зі змісту роз`яснень вищевказаної постанови, положення про те, що засуджений став на шлях виправлення означає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 засуджений 20.06.2012 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років. Початок строку відбування покарання: 12.07.2011 року. Кінець строку відбування покарання: 17.07.2025 року.
Засуджений ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі перебуває з 18.07.2011 року. Під час тримання в установі виконання покарань №4 м. Дніпро характеризувався незадовільно. Мав 1 стягнення, яке погашено в установленому законом порядку. Заохочень не мав.
З 29.10.2012 року по 22.04.2019 року відбував міру кримінального покарання в ДУ Слов`яносербська виправна колонія (№60), де характеризувався добре, мав 1 стягнення, яке на даний момент погашено в установленому законом порядку. Мав 7 заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці.
Під час тримання в установі виконання покарань м. Старобільськ характеризувався незадовільно. Мав 1 стягнення, яке погашено в установленому законом порядку. Заохочень не мав.
З 26.07.2019 року по 05.08.2020 року відбував міру кримінального покарання в ДУ Петрівська виправна колонія (№49), де характеризувався добре. Стягнень не мав. Мав 1 заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці.
21.07.2020 року комісією державної установи «Петрівська виправна колонія (№49)» засудженому ОСОБА_8 було відмовлено в застосування ст. 82 КК України, як такому що не став на шлях виправлення.
З 06.09.2020 року і по теперішній час ОСОБА_8 відбуває міру кримінального покарання в ДУ П`ятихатська виправна колонія (№122). Не працевлаштований на виробництві установи. Стягнень не має. Має 1 заохочення.
Сукупність вказаних даних була прийнята до уваги судом першої інстанції. Їм дана належна оцінка, тому суд першої інстанції, на думку колегії суддів, обґрунтовано дійшов висновку, що поведінка засудженого не є сумлінною і не вказує про його виправлення, тому обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
На думку колегії суддів, заміна призначеного покарання на більш м`яке не буде сприяти досягненню мети кримінального покарання, зазначеній у ч. 2 ст. 50 КК України, а саме, виправленню засудженого, а також, запобіганню вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування або зміни ухвали суду першої інстанції, в ході апеляційного розгляду не встановлено.
Ухвала суду за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Доводи апеляційної скарги засудженого про те, що він став на шлях виправлення та заслуговує на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, на думку колегії суддів, є суб`єктивною думкою засудженого.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги засудженого слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції, як законну, - залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.
Ухвалу П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2021 року щодо ОСОБА_8 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4