У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді клопотанням прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0003735, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 23.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,

встановив:

В провадженні суду перебуває вищевказане клопотання прокурора, в якому останній просить закрити кримінальне провадження №0003735, відомості про яке внесено до ЄРДР від 23.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, закрити на підставі п. 3-1 ч. 1 та п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні сектору дізнання Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження №0003735 від 23.11.2019, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 22 листопада 2019 року до Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області надійшла заява гр. ОСОБА_4 , про те, що начальник управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Закарпатській області, незаконно звільняв працівників з роботи з особистих мотивів.
Також встановлено, що згідно попередження заступнику начальника відділення - начальнику відділу надання матеріального забезпечення, страхових виплат, медико-соціальних послуг та перевірок страхувальників Свалявського відділення управління ОСОБА_4 , останнього було попереджено начальником управління ОСОБА_5 про майбутнє звільнення із займаної посади в зв`язку із скороченням штату працівників відділення відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України з 29.12.2017.
Згідно пропозиції щодо запропонованих посад для працівників Свалявського відділення начальником відділення ОСОБА_6 . 20.12.2017 ОСОБА_4 відмовився від запропонованої посади.
Наказом №330-к від 22.12.2017 «Про звільнення у зв`язку із скороченням штату працівників» було звільнено ОСОБА_4 з посади начальника відділення - начальника відділу надання матеріального забезпечення, страхових виплат, медико-соціальних послуг та перевірок страхувальників Свалявського відділення Управління Фонду соціального страхування України в Закарпатській області у зв`язку з скороченням чисельності та штату працівників.
ОСОБА_4 оскаржив наказ №182-к від 24.05.2018 «Про звільнення ОСОБА_4 у зв`язку з скороченням чисельності та штату працівників», проте рішенням Свалявського районного суду від 18.01.2018 відмовлено в задоволенні позовних вимог та постановою Закарпатського апеляційного суду від 24.02.2021 рішення Свалявського районного суду від 18.01.2018 залишено без змін.
Правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 1 ст. 172 КК України. Прокурор в клопотанні зазначає, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172 КК України є кримінальним проступком, відомості про яке внесено до ЄРДР 23.11.2019 р., однак з моменту вчинення кримінального проступку минуло більше двох років, й відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, а отже прокурор вважає наявними підстави для закриття кримінального провадження з підстав не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Прокурор в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, клопотання підтримав та попросив задовольнити.

Дослідивши клопотання, ознайомившись із підставами закриття кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що 22.11.2019 року ОСОБА_4 звернувся до Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області із заявою про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172 КК України, в якій повідомив, що начальник Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Закарпатській області незаконно звільняв працівників з роботи з особистих мотивів.

Витягом з ЄРДР стверджується, що за вказаною заявою ОСОБА_4 23.11.2019 року внесено відомості до ЄРДР (кримінальне провадження №0003735) за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення ч. 1 ст. 172 КК України.

З оглянутих матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження слідчим (дізнавачем) (дізнавачем) було доручено провести допит потерпілого ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_7 , встановити можливих свідків кримінального правопорушення, на виконання вказівок прокурора проведено допит потерпілого ОСОБА_4 , постановлено декілька рішень процесуального характеру.

Відповідно до п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. За вказаних підстав кримінальне провадження закривається судом (п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України).

З цих підстав відповідно до ч. 4 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом за клопотанням прокурора.

Наразі діяння, передбачене ч. 1 ст. 172 КК України, є кримінальним проступком, за вчинення якого, серед іншого, передбачено покарання у виді штрафу від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, або виправними роботами на строк до двох років.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Розглядуване клопотання направлено до суду з підстав, передбачених п. 3-1 ч. 1 та п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України, оскільки не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, а також у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, перебіг яких прокурор вираховує з 22.11.2019 (дата епізоду кримінального проступку).

Однак, суд вважає за необхідне зазначити, що закриття кримінального провадження є однією з форм закінчення досудового розслідування, до якого норми кримінально процесуального закону містять певні вимоги.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відносяться: законність, публічність.

Законність відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, зокрема полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. А публічність, визначена ст. 25 КПК України, передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (рішення у справах «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»). Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження в рамках останнього було фактично проведено допит лише чотирьох свідків та представника потерпілого, не вжито жодних заходів, які стосуються встановлення (або навіть спростування) факту протиправного виготовлення витягу з Реєстру прав та дублікату свідоцтва про право власності на нерухоме майно для перевірки обставин, викладених представником потерпілого в його заяві, а також під час його допиту слідчим. Наведене призвело до того, що документи про підробку яких було заявлено ОСОБА_1 предметом дослідження в рамках кримінального провадження не були, як і не було з`ясовано які саме правові наслідки виготовлення останніх (якщо таке мало місце) мали і які саме права потерпілої особи було порушено.

Так, зі змісту опису по кримінальному провадженню №0003735 вбачається, що під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження слідчим (дізнавачем) проведено лише допит потерпілого ОСОБА_4 від 26.08.2021, а також 25.06.2021 здійснено запит до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Закарпатській області на отримання документів, у зв`язку з досудовим розслідуванням.

Вказане свідчить про те, що слідчим (дізнавачем) у даному кримінальному провадженні проведено лише одну слідчу (розшукову) дію допит потерпілого ОСОБА_4 . При цьому, допит свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 не проводився.

Інших слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, та осіб, причетних до його вчинення, матеріали кримінального провадження не містять, а проведені органом досудового розслідування слідчі дії не свідчать про ефективність такого розслідування.

Також суд звертає увагу органу досудового розслідування, що суб`єкт кримінального правопорушення, передбаченого ст. 172 КК України спеціальний, ним визнається службова особа підприємства, установи, організації, незалежно від форми власності, тощо.

Наказом Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України підтверджується, що начальником управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Закарпатській області є ОСОБА_7 . В заяві про вчинення злочину потерпілий ОСОБА_4 повідомляє, що посадовою особою установи є начальник, вказує юридичну адресу установи. Однак, слідчий (дізнавач) не здійснив необхідних слідчих (розшукових) дій, спрямованих на перевірку причетності означених осіб до розслідуваного кримінального правопорушення, зокрема не здійснив допит таких в спосіб, регламентований КПК України.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що у кримінальному провадженні слідчим (дізнавачем) не здійснювалось досудове розслідування належним чином та не здійснювались дії на виконання обов`язку, встановленого ст. 92 КПК України. А прокурор, не дивлячись на вказані обставини, направив до суду клопотання про закриття кримінального провадження, при цьому належно не перевіривши наявність достатніх підстав для закриття кримінального провадження, в тому числі за іншими підставами.

При цьому, суд наголошує, що наявність підстави для закінчення кримінального провадження за п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України не звільняє дізнавача, слідчого та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та виконання обов`язків, визначених загальними засадами ст. ст. 9, 25 КПК України.

Суд вважає, що таке використання органами досудового розслідування норми, що була запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства» як можливості закінчити досудове розслідування кримінального провадження шляхом закриття судом на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України суперечить завданням та загальним засадам, встановленим чинним КПК України.

За таких обставин, матеріали кримінального провадження не свідчать про ефективність досудового розслідування і правильність висновків прокурора про наявність підстав для звернення до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження, а тому клопотання не підлягає задоволенню, як таке, що заявлено передчасно.

Керуючись ст. ст. 284, 369-372, 376 КПК України, ст. 49 КК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0003735, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, на підставі п. 3-1 ч. 1 та п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1