Провадження по справі № 1-кп/752/686/21
В И Р О К
іменем України

"02" грудня 2021 р. Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарях - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження, данні про яке 27.08.2019 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0007230 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ромашки Рокитянського району Київської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, що має на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за місцем реєстрації адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

встановив:
27.08.2019 о 14:05 год. поліцейський роти №1 батальйону №2 полку №1 Департаменту патрульної поліції рядовий поліції ОСОБА_9 , під час виконання службових обов`язків, до яких відповідно до Закону України «Про національну поліцію» та Положення «Про департамент патрульної поліції» відносяться контроль за дотриманням учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, підійшов до транспортного засобу марки «Hyundai» модель «Matrix», н.з. НОМЕР_2 , водій якого зупинився у смузі для руху маршрутних транспортних засобів навпроти ТРЦ «ОушенПлаза», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 176.

Поліцейський через відкрите скло водійської двері, роз`яснив водію, якого у подальшому встановлено як ОСОБА_4 , що він зупинився у смузі для руху маршрутних транспортних засобів, що заборонено Правилами дорожнього руху, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, і попросив пред`явити посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. ОСОБА_4 вимоги працівника поліції, які були повторені неодноразово не виконував, документи не надавав, зокрема і після того, як у його автомобіль сіли два пасажири.

Коли ОСОБА_4 розпочав дії з відновлення руху автомобіля, поліцейський ОСОБА_9 , повторюючи вимогу припинити рух автомобіля, взявся лівою рукою за двері. У той час, коли ОСОБА_4 почав прискорювати рух автомобіля, поліцейський ОСОБА_9 схопив водія рукою за верхній одяг. Між тим, ОСОБА_4 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень поліцейському, продовжив рух автомобіля, в результаті чого ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді синця в лівій лобній ділянці та синця на зовнішній поверхні лівого гомілково-ступневого суглобу, які за ступенем тяжкості віднесені до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, суд визнає винуватим ОСОБА_4 в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 вину у пред`явленому йому обвинувачені не визнав. Суду надав показання, що у день подій працював таксистом і отримав замовлення забрати пасажирів від ТРЦ «Оушен плаза». Не заперечує, що зупинився у смузі, яка призначена для руху громадського транспорту, оскільки йому потрібно було забрати пасажирів. Він не вимикав двигун та увімкнув аварійну сигналізацію. Попереду нього стояла машина та евакуатор. Коли розмовляв по телефону, до машини підійшов поліцейський, яким є потерпілий ОСОБА_10 , та сказав, що він порушив правила дорожнього руху, оскільки зупинився у недозволеному місці, тому його машина буде евакуйована. Поруч із поліцейським були інші сторонні особи. Він неодноразово попросив надати декілька хвилин, після чого він поїде. Між тим, поліцейський, йому відмовляв і вимагав надати документи. В цей момент до нього у машину сіли пасажири і він вирішив, що можна їхати. Оскільки поліцейський був на певній відстані від його машини, відновив рух, повернув кермо праворуч. Не заперечує, що під час руху чув, як поліцейський кричав йому припинити рух, але він на це не звертав увагу та поїхав з місця. Заперечує, що мав намір завдавати тілесні ушкодження працівнику поліції. Вважає, що він мав право зупинятися на смузі для руху маршрутних транспортних засобів, оскільки це було здійснено з метою посадки пасажирів та на короткотривалий час. Він побоювався, що його машину евакуюють, тому і поїхав з місця. Його зупинили через дві години і незаконно провели обшук машини. Протокол за те, що він зупинився у недозволеному місці, на нього не складали. Не визнає себе винуватим у пред`явленому обвинуваченні, просить виправдати.

Незважаючи на невизнання вини, винуватість ОСОБА_4 у вчинені інкримінованих дій, за обставин, зазначених у вироку, суд вважає доведеною на підставі наступного.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 суду надав показання, в яких зазначив, що з 2018 року працював у поліції. На момент подій обіймав посаду поліцейського роти №1 батальйону №2 полку №1 УПП в м. Києві ДПП. 27.08.2019 о 14 год. здійснював контроль за дотриманням ПДР та з іншими напарниками у складі екіпажу ( ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ) перебував навпроти «ОушенПлаза». Під час несення служби вони виявляли водіїв, які у порушення ПДР зупиняли транспортні засоби на смузі для руху маршрутних транспортних. Він підійшов до транспортного засобу марки «Hyundai», водій якого зупинився у смузі для руху маршрутних транспортних засобів, назвався та повідомив водія, якого він упізнає у обвинуваченому ОСОБА_14 , що той порушив ПДР, та пред`явив вимогу надати документи. Водій на його неодноразові вимоги не реагував. Все тривало 5-7 хвилин, після того, як у салон водія сіли пасажири, водій розпочав рух, під час якого він його схопив за одяг та почав інтенсивно тягнути, намагаючись зупинити рух. Надати роз`яснення водію з приводу можливого застосування превентивних заходів у разі невиконання його вимог не встиг, оскілки поведінка була неадекватною та все відбувалося досить швидко. Водій під час руху наїхав йому на ногу. Він впав на дорожнє покриття на лівий бік та вдарився головою о асфальт, втратив свідомість. Від таких дій отримав травми та був госпіталізований на наступний день.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду надав показання в яких зазначив, що 27.08.2019 у обідній час у складі екіпажу, до якого також входив ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_16 ), виконували службове завдання та відпрацьовували порушення ПДР, а саме п. 17.1 ПДР за адресою ТРЦ «Оушен Плаза». Коли у смузі для руху маршрутних транспортних зупинився автомобіль «Hyundai» синього кольору, ОСОБА_10 направився до водія. Він у цей час знаходився поруч із машиною, яка перебувала попереду «Hyundai» а відстані 5-7 метрів. Коли проходив поруч, чув як ОСОБА_10 пред`являє вимогу водію надати документи, роз`яснює, що той порушив ПДР. Звернув на це увагу, оскільки розмова відбувалася на підвищених тонах. Він пригадує, що водій «Hyundai» був чоловік віком 30 років та одягнений у смугасту футболку. Через незначний час у «Hyundai» сіли дві жінки. Коли обернувся, то побачив, як колеса «Hyundai» вивернулися ліворуч, ОСОБА_10 у цей момент стояв впритул до машини, його права рука була просунута у салон. Водій «Hyundai» здійснив різкий виїзд та ОСОБА_10 вдарився головою о водійські двері «Hyundai» та впав лицем униз на проїзну частину у другій смузі. Водій «Hyundai» поїхав з місця ДТП. Він підбіг до ОСОБА_10 , спитав чи все гаразд. Видимих пошкоджень на ньому не було.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 суду надав показання в яких зазначив, що 27.08.2019 у обідній час у складі екіпажу, до якого також входив ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_16 , відпрацьовували порушення ПДР поруч із ТРЦ «Оушен Плаза». Здійснювали евакуацію машин, які водії залишали у смузі для громадського транспорту. Він спілкувався з одним із водіїв, який порушив правила дорожнього руху та перебував навпроти «МакДональдз». Коли обернувся ліворуч, побачив, як водій «Hyundai» здійснює виїзд у другу смугу, а ОСОБА_10 , який знаходився ліворуч від автомобіля, падає на дорожнє покриття на лівий бік та б`ється головою о асфальт. ОСОБА_10 був без свідомості певний час. Після чого скаржився на біль у нозі та голові.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 суду надала показання, в яких зазначила, що 27.08.2019 у складі екіпажу перебувала поруч із ТРЦ «Оушен Плаза». Вона знаходилася у автомобілі та оформлювала матеріал, коли їй повідомили, що ОСОБА_10 збила машина. Свідком подій не була.

Окрім показань потерпілого та свідків, стороною обвинувачення у підтвердження винуватості ОСОБА_4 надані письмові документи, за наслідками дослідження яких, судом встановлено наступне.

Дані протоколу огляду місця подій свідчать про те, що 27.08.2019 о 16 год. слідчий у присутності потерпілого, спеціаліста оглянув місце подій, яким є дорожнє покриття смуги для маршрутних транспортних засобів навпроти ТРЦ «Оушен Плаза», що розташований по вул. Антоновича, 176 у м. Києві. Схема до протоколу відображає відомості про те, що проїзна частина у місці подій поділена на 5-6 смуг, перша з яких містять дорожню розмітку, яка відповідає п. 1.24 розділу 34 ПДР та позначає смугу для руху лише маршрутних транспортних засобів (а.с. 57-59).

Дані супровідного листа та додаток до нього свідчать про те, що ОСОБА_9 з 03.09.2018 по день видачі листа проходить службу в УПП у м. Києві ДПП на посаді поліцейського, є рядовим поліції.

Дані довідки №2257 містять відомості про те, що ОСОБА_9 27.08.2019 о 14 год 40 хв. був доставлений до відділення політравми, де проведено його обстеження за наслідками якого встановлений діагноз: забій м`яких тканин голови та забій правого гомілко-ступневого суглобу.

Згідно даних протоколу затримання, складеного слідим ОСОБА_19 27.08.2019, ОСОБА_4 о 15 год. 35 хв. був затриманий по вул. Велика Житомирська, 5 у м. Києві. Проведено його обстеження на приладі «Драгер», відповідно до якого ОСОБА_4 не перебував у стані алкогольного сп`яніння. Під час затримання проведений обшук ОСОБА_4 за наслідками якого, зокрема, виявлено та вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Hyundai Matrix», н.з. НОМЕР_2 та ключі.

Ухвалою слідчого судді від 29.08.2019 ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання на два місяці.

Згідно протоколу обшуку від 27.08.2019 слідчий під час проведення невідкладного обшуку транспортного засобу «Hyundai Matrix», н.з. НОМЕР_2 , не виявив видимих пошкоджень та дефектів ЛФП. Аналогічні дані містяться і у акті огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 27.08.2019 (а.с. 80). Ухвалою слідчого судді від 11.09.2019 на підставі клопотання слідчого від 28.08.2019 відповідно до вимог ч.3 ст. 233 КПК України було задоволено (а.с. 86-88).

Постановою слідчого від 27.08.2019 було визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні компакт-диск із записами з камер відеоспостереження проїзної частини по АДРЕСА_2 та нагрудної камери працівника поліції ОСОБА_9 (а.с. 89). Під час досудового розслідування даний носій був оглянутий слідчим у присутності двох понятих. Були відтворені два файли, що на ньому містилися, що відображено у протоколі огляду предмета, та за їх наслідками здійсненні стоп-кадри у певні моменти відеозаписів. (а.с. 91-107).

Згідно даних висновку експертного дослідження № 041-2302-2019 28.08.2019 на підставі направлення слідчого №5659 від 27.08.2019 ОСОБА_9 оглянутий лікарем судово-медичним експертом ОСОБА_20 , який виявив та тілі останнього тілесні ушкодження: на переднє-зовнішній поверхні правого передпліччя у верхній третині - ссадно подовженої форми, переривчастого характеру з підсохлою коричневою скоринкю розміром 12х2,7 см; на зовнішній поверхні лівого гомілкового-ступневого суглобу - синець неправильно-овальної форми синього кольору з нечіткими контурами розміром 3,5х3,2 см та аналогічного характеру синець в лівій лобній ділянці розміром 2,8х2,6 см.

Лікарем судово-медичним експертом Київського МКБ СМЕ ОСОБА_21 у період з 24.09.2019 по 26.09.2019 проведена судово-медична експертиза ОСОБА_9 , та наданий висновок № 042-1776-2019, відповідно до якого експерт на підставі медичної довідки №2257 від 26.07.2019 та даних судово-медичного обстеження №041-2302-2019 надав висновок про те, що після подій 27.08.2019 у ОСОБА_22 мали місце такі ушкодження: два синці - в лівій лобній ділянці та на зовнішній поверхні лівого гомілково-ступневого суглобу, а також ссадно на переднє-зовнішній поверхні правого передпліччя в верхній третині. Локалізація, морфологія таких ушкоджень надали експерту підстави вважати, що спричинені вони дією трикратного тупого (тупих) предметів, без характерних особливостей та могли утворитися 27.08.2019. Утворення таких ушкоджень внаслідок падіння з вертикального положення тіла на площину, експертом виключено. Вищезазначені ушкодження висновком експерта визнані такими, що відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с. 74-78).

З даних виписки з медичної карти стаціонарного хворого №3599 вбачається, що ОСОБА_9 у період з 28.08.2019 по 06.09.2019 проходив стаціонарне лікування у неврологічному відділенні Госпіталя ДУ «ТМО МВС України по м. Києву» з діагнозом забій м`яких тканин голови та забій правого гомілково-ступневого суглобу.

За наслідками дослідження в судовому засіданні шляхом відтворення файлу з назвою «10.9.17.85 Либідська площа облачноє хранилище С1954…», що містився на CD-R диску, який наданий стороною обвинувачення, судом встановлено, що камерою зовнішнього спостереження, були зафіксовані події, що відбувалися 27.08.2019 о 14 год. 03 хв. 45 сек. (час зафіксований на записі) на проїзній частині по вул.Антоновича з боку лівого заїзду до паркінгу ТРЦ «Оушен Плаза». Так о 14:03:45 із першої смуги розпочинає рух синій автомобіль (на пасажирському сидінні якого є пасажир), під час маневру перестроювання ліворуч, з лівого боку зі сторони автомобіля у положенні лежачі обличчям униз у другій смузі з`являється тіло чоловіка, який одягнутий у форму поліцейського. Чоловік не рухається, а автомобіль залишає місце, що фіксує камера о 14:03:47.

За наслідками дослідження в судовому засіданні шляхом відтворення файлу з назвою «.МР4», що містився на CD-R диску, який наданий стороною обвинувачення, судом встановлено, що на нагрудну камеру поліцейського зафіксована бесіда із водієм автомобіля, у салоні якого перебувають пасажири, під час якої особа, яка фіксує події на камеру, неодноразово звертається з вимогою до водія надати документи на автомобіль та посвідчення водія, обґрунтовує це тим, що водій порушив правила дорожнього руху. Водій вимоги не виконує та просить його відпустити. Після того, як водія питає пасажир, чи будуть вони їхати, останній розпочинає рух, повертаючи кермо праворуч, а потім ліворуч. При цьому камера фіксує, що рука поліцейського тримається за водійські двері. Зафіксовані крики з вимогою зупинитися, нерозбірливи рухи, падіння камери.

Під час судового засідання потерпілий та обвинувачений не заперечували, що події, зафіксовані на камеру поліцейського, відбувалися за їх участі. При цьому сторона захисту заперечувала, що дані файлу, на якому камерою зовнішнього спостереження зафіксовані дані руху автомобіля синього кольору та падіння поліцейського, відповідають тим, що відбувалися за участі обвинуваченого.

За наслідками оцінки доказів сторони обвинувачення з точки зору їх належності допустимості, достовірності, а також урахуванням позиції сторони захисту, яка просила виправдати ОСОБА_4 за недоведеністю в його діях прямого умислу на спричинення тілесних ушкоджень поліцейському та за наслідками визнання недопустимими та неналежними певних доказів, суд прийшов до наступного.

Аналізуючи вищенаведені показання потерпілого ОСОБА_9 та свідків (окрім ОСОБА_18 ) суд приходить до висновку, що у відношенні до суттєвих обставин справи, їх показання послідовні, узгоджуються між собою і підтверджуються іншими доказами, які містяться в матеріалах справи. Підстав для сумніву щодо об`єктивності таких показань суд не має.

Щодо визначення службових обов`язків потерпілого під час подій, суд виходив з того, що ОСОБА_9 був поліцейським роти №1 батальйону №2 полку №1 УПП в м. Києві ДПП та входив до складу екіпажу, який 27.08.2019 о 14 год. відповідно до Положення про департамент патрульної поліції ніс службу у сфері забезпечення дорожнього руху, зокрема здійснював контроль за дотримання учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, виявлення та припинення адміністративних правопорушень. Тобто події за участі ОСОБА_9 , які є предметом дослідження у даному кримінальному провадженні, зокрема і перевірка документів у водія ОСОБА_4 , відбувалися під час виконання ним службових обов`язків, які регламентовані положеннями Закону України «Про національну поліцію», нормами Правил дорожнього руху, п. 2.4. яких зобов`язує водія на вимогу поліцейського як пред`явити, так і надати для перевірки посвідчення водія, реєстраційні документ на автомобіль та поліс.

Враховуючи, що під час судового розгляду ОСОБА_4 не заперечував, що зупинив автомобіль у смузі для руху маршрутних транспортних засобів навпроти ТРЦ «ОушенПлаза», суд приходить до висновку, що такий превентивний захід як перевірка документів, вчинявся поліцейським ОСОБА_9 обґрунтовано.

Твердження сторони захисту про те, що обвинувачений не мав прямого умислу на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, і тому в його діях відсутній склад злочину, передбачений ч.2 ст. 345 КК України, суд відкидає з наступних підстав.

Життя та здоров`я людини є найвищою соціальною цінністю, а тому насильство щодо будь-якої особи є неприпустимим, а у допустимих законах випадках крайньою мірою, тим більше до працівника правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, оскільки такі особи перебувають під окремим правовим захистом.

Згідно ч.2 ст. 62 Закону України «Про національну поліцію» законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами, а ч.6 зазначеної норми регламентує, що перешкоджання виконанню поліцейським відповідних повноважень, невиконання законних вимог поліцейського, будь-які інші протиправні дії стосовно поліцейського мають наслідком відповідальність відповідно до закону.

За наслідками судового розгляду достовірно встановлено, що ОСОБА_4 , керуючи джерелом підвищеної небезпеки, розумів, що йому інкримінують вчинення адміністративного правопорушення за те, що він зупинився у смузі для руху маршрутних транспортних засобів. Він не виконував неодноразові вимоги поліцейського, усвідомлюючи, що ОСОБА_9 виконує свої службові обов`язки, знаходячись у безпосередній близькості до його транспортного засобу, тримається рукою за двері, та умисно відновив рух автомобіля з місця зупинки. Окрім того, на повторні вимоги поліцейського зупинитися, ОСОБА_4 збільшив швидкість, та виконуючи маневр перестроювання ліворуч, тобто в бік, де знаходився поліцейський, не міг не передбачити, що останній внаслідок його цілеспрямованих дій, міг отримати тілесне ушкодження невизначеного ступнею тяжкості. Наведені обставини, на думку суду, свідчать про те, що обвинувачений усвідомлював, що може заподіяти шкоду здоров`ю потерпілого, передбачав такі наслідки та свідомо припускав їх настання. Таким чином, відповідно до вимог ч.3 ст. 24 КК України, суд вважає, що ОСОБА_4 діяв з непрямим умислом на заподіяння тілесних ушкоджень поліцейському.

Твердження обвинуваченого про те, що поліцейський знаходився на певній відстані від його автомобіля, тому він вважав, що відновлення руху автомобіля не спричинить останньому тілесні ушкодження, спростовуються показаннями потерпілого, свідків, та даними відеозапису. Такі показання суд оцінює як позицію захисту, обрану з метою уникнути відповідальності.

Судом також встановлено, що застосування ОСОБА_9 поліцейських заходів примусу, а саме фізичної сили щодо потерпілого (хапання за одяг) та вимога припинити пересування транспортного засобу, мали місце. Такі заходи носили правомірний характер та відповідали вимогам ст.43, 45 Закону України «Про національну поліцію», враховуючи неправомірні дій ОСОБА_4 із перешкоджання поліцейському вчиняти свої службові обов`язки шляхом ненадання документів та намагання залишити місце подій.

За таких обставин, доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_4 вчинив тілесні ушкодження ненавмисно, оскільки до цього призвели необережні та неправомірні дії поліцейського, суд відхиляє.

Таким чином, суд вважає доведеним, що умисні дії ОСОБА_4 знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з наслідками у вигляді тілесних ушкоджень, що були спричинені потерпілому ОСОБА_9 .

Суд відкидає доводи сторони захисту про те, що висновок експерта є недопустимим доказом з тих підстав, що в ухвалі суду про призначення експертизи зазначалося, що експерту надається лише довідка №2257 від 27.08.2019. Експерт використовував дані тих документів, які йому були надані слідчим на підставі супровідного листа № 7230/125/47/СВ-19 від 24.09.2019, яким останній направив до Київського МКБ СМЕ для проведення судово-медичної експертизи ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11.09.2019, висновок дослідження №041-2302-2019 від 28.08.2019 та довідку № 2257 від 27.08.2019 (а.с.69). За таких обставин суд вважає висновок судово-медичного експерта належним і допустимим доказом.

Так згідно висновку експерта у ОСОБА_9 після подій були виявлені такі ушкодження як: два синці - в лівій лобній ділянці та на зовнішній поверхні лівого гомілково-ступневого суглобу, а також ссадно на переднє-зовнішній поверхні правого передпліччя в верхній третині. Між тим як згідно обвинувального акту ОСОБА_4 інкримінують спричинення таких тілесних ушкоджень як забій м`яких тканин голови та забій правого гомілково-ступневого суглобу. Таке формулювання у визначені характеру ушкоджень з медичної точки зору є помилковим, тому суд вважає, що правильним слід вважати, що ОСОБА_9 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді двох синці - в лівій лобній ділянці та на зовнішній поверхні лівого гомілково-ступневого суглобу. При цьому завдання потерпілому неправомірними діями обвинуваченого такого ушкодження як ссадно на переднє-зовнішній поверхні правого передпліччя в верхній третині не може бути інкриміновано ОСОБА_4 , оскільки це вийде за межі пред`явленого йому обвинувачення.

Суд відкидає доводи сторони захисту про визнання недопустимим доказу протоколу проведення обшуку автомобіля, оскілки ОСОБА_4 залишив місце подій та його розшукували/переслідували, тому висновок суду викладений в ухвалі суду від 11.09.2019 щодо фактичної легалізації обшуку, відповідав вимогам ч.3 ст. 233 КПК України. Окрім того дані, що містяться у протоколі обшуку, акті огляду та тимчасового затримання транспортного засобу не містять прямого доказового значення для встановлення доведеності винуватості ОСОБА_4 у вчинені інкримінованого йому правопорушення, зокрема, згідно даних протоколу обшуку та акту огляду на транспортному засобі, яким керував ОСОБА_4 , не були встановлені видимі зовнішні пошкодження. Підстав для визнання таких доказів недопустимими суд не вбачає.

Визнання недопустимим доказу - носія з електронною інформацією у вигляді СД-Р диска із записами з підстав не встановлення способу їх отримання під час досудового розслідування, суд відкидає, оскільки потерпілий під час проведення судового розгляду зазначав, що можливо сам приніс до слідчого зазначені записи. Враховуючи, що один із записів є записом з нагрудної камери, яка була безпосередньо закріплена на поліцейському ОСОБА_9 , отримання такого доказу слідчим від потерпілого відповідає вимогам, викладеним у п.3 ч.1 ст. 56 КПК України, щодо права потерпілого збирати та подавати докази.

Аналізуючи результати судового розгляду в цілому, суд прийшов до висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_4 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин, що викладені у вироку.

При обранні покарання ОСОБА_4 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, яке є нетяжким злочином, дані про його особу, згідно яких: обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, зі слів працює без офіційного оформлення, позитивно характеризується за місцем проживання, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину 2014р.н., на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває.

Обставин, що обтяжують та/або пом`якшують покарання судом не встановлено.

Ураховуючи наведене, відсутність тяжких наслідків від вчиненого злочину, суд приходить до висновку про призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі у межах санкції ч.2 ст. 345 КК України.

Враховуючи ставлення обвинуваченого до вчиненого, який свою вину не визнав, перед потерпілим не вибачився, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 не можливо в умовах здійснення контролю за його поведінкою, тому не вбачає підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Судові витрати на проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого. Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК. Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст. 370, 371, ч.2 ст. 373, 374, 376 КПК України, -

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (Два) роки.

Строк покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня прибуття і постановлення на облік у виправному центрі.

Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати на залучення експерта в розмірі 378 (Триста сімдесят вісім) грн. на користь держави.

Речові докази: CD-R диск, що знаходиться в матеріалах судового провадження, залишити там же.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд міста Києва протягом 30 днів з дня його оголошення.

Відповідно до частин 3 і 6 ст.376 КПК України роз`яснити учасникам кримінального провадження їх права на ознайомлення із журналом судового засідання і подання на нього письмових зауважень, а також отримання копії вироку, із її врученням обвинуваченому негайно після оголошення.

Суддя ОСОБА_1