Дата документу 13.09.2021 Справа № 317/695/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 317/695/17 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/716/21 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8

розглянула 13 вересня 2021 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 18 січня 2021 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого органом досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини :

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачується в наступному.
24 січня 2017 року, в період часу з 05 години 30 хвилин до 06 години 28 хвилин біля АЗС Parallel, що розташована за адресою: вул.Городська 1 с.Бабурка Запорізького району Запорізької області було проведено огляд автомобіля Mercedes-Benz Vito з державним номером НОМЕР_1 , який знаходився в користуванні обвинуваченого ОСОБА_7 .
В ході проведеного огляду на передньому пасажирському сидінні було виявлено та вилучено поліетиленовий зіп-пакет, в якому знаходився порошок коричневого кольору, який згідно до висновку експерта № 7-136 від 01 лютого 2017 року містить в своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін, масою 0,683 г. в перерахунку на основну.
Зазначену речовину ОСОБА_7 невстановленим шляхом незаконно придбав, зберігав та перевозив у салоні вказаного автомобіля без мети збуту до моменту виявлення співробітниками поліції.

Районний суд, посилаючись на відсутність в кримінальному провадженні жодного доказу, який свідчив би про те, що мало місце кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України (незаконне придбання, зберігання та перевезення психотропних речовин без мети збуту), в якому обвинувачується ОСОБА_7 , прийшов до висновку про необхідність виправдати ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України, в зв`язку з недоведеністю того, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому ОСОБА_7 обвинувачується.

Вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 18 січня 2021 року:
ОСОБА_7 визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 309 КК України та виправданий у зв`язку із недоведеністю того, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачується.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі прокурор, не погоджуючись з оскаржуваним вироком, вважає, що вирок суду є необґрунтованим та незаконним через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а також через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд, розглядаючи кримінальне провадження, надав неправильну оцінку добутим доказам, не допитав усіх свідків, у зв`язку із чим судове провадження проведено неповно та однобічно.

Вважає, що судом було порушено принцип змагальності та рівності сторін у суді першої інстанції, оскільки суд безпідставно не розглянув та не надав прокурору можливості ознайомитися з матеріалами кримінального провадження й перейшов до судових дебатів, фактично позбавивши прокурора можливості виступити в судових дебатах на підтримку висунутого обвинувачення не забезпечив сторонам необхідних рівних умов для реалізації їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Крім того вказує, що прокурором 13.01.2021 року та 14.01.2021 року заявлено ряд письмових клопотань про виклик та допит у якості свідків працівників патрульної поліції ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які 24.01.2017 року були присутні під час виявлення та вилучення у ОСОБА_7 наркотичних засобів та про яких учасникам провадження стало відомо під час допиту 05.01.2021 року в суді свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , однак у їх задоволенні судом необґрунтовано відмовлено.

Також вказує, що судом невірно надано оцінку показанням свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , оскільки покази, надані ними в суді, не відповідають показам зазначеним судом у вироку.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор у судовому засіданні висловив підтримку доводам апеляційної скарги, вказавши про те, що суд не надав можливості ознайомитись з матеріалами справи, просив вирок скасувати з призначенням нового судового розгляду провадження.
Захисник у судовому засіданні заперечував доводам та вимогам апеляційної скарги, просив вирок суду залишити без змін. Зазначив, що суд дослідив усі докази, показання свідків, викладені у вироку, відповідають тим, що надавались ними в судовому засіданні. Прокурор не скористався правом на ознайомлення, дії сторони обвинувачення вказують на спробу до затягування процесу.
Обвинувачений підтримав позицію свого захисника, просив відхилити апеляційну скаргу, а вирок суду залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України та загальної засади змагальності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Незважаючи на доводи прокурора щодо необґрунтованого виправдання ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України, місцевий суд, в достатньому об`ємі аргументував власні висновки та надав оцінку дослідженим доказам.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_7 висунуто обвинувачення за ч. 1 ст. 309 КК України, а саме як незаконне придбання, зберігання та перевезення психотропної речовини без мети збуту.

Висловлюючи позицію з приводу висунутого ОСОБА_7 обвинувачення, останній вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав та пояснив, що в період з 00 годин 00 хвилин до 00 годин 30 хвилин 24 січня 2017 року він повертався з роботи додому на службовому автомобілі Mercedes-Benz Vito з державним номером НОМЕР_1 , який належить Мендруль Геннадію. Зазначив, що оскільки цей автомобіль використовується ритуальною службою, ним користуються різні водії. Під час користування автомобілем він не бачив в салоні наркотиків та, оскільки автомобіль йому не належить, він його не оглядав.

В подальшому, він був зупинений працівниками патрульної поліції та на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за відмову від проходження медичного огляду на стан сп`яніння. Під час складання протоколу працівники поліції почали вимагати дозвіл на огляд автомобіля. Оскільки він не погоджувався з оглядом йому наділи кайданки. Застосування кайданок не було оформлено та запротокольовано. Власника автомобіля на огляд не запросили. Автомобіль стояв із закритими дверима, але не був поставлений на сигналізацію. Після того, як він надав співробітникам поліції дозвіл на огляд автомобіля, вони відкрили двері та почали оглядати салон, перебираючі речі, що були в салоні, відкриваючи шухлядки. Потім йому пред`явили якийсь прозорий пакет з невідомою речовиною та сказали, що знайшли його в автомобілі, після чого було викликано слідчо-оперативну групу, яка приїхала вже ближче до ранку, приблизно о п`ятій годині. При цьому жодних протоколів не складали, кайданки не знімали. При складанні патрульним поліцейським протоколу про адміністративне правопорушення він знаходився в патрульному автомобілі, змоги вільно пересуватися не мав, спостерігати за автомобілем та діями поліцейських з ним не міг. Зазначає, що до приїзду СОГ працівники поліції приблизно три рази проникали до автомобіля.

Коли приїхала слідчо-оперативна група Запорізького РВП та поняті, слічий почав проводити обшук автомобіля, під час якого він стояв осторонь, але міг заглядати до салону через спини людей, які стояли безпосередньо біля машини. Під час обшуку з автомобіля було вилучено той самий прозорий пакет з невідомою йому речовиною, який до цього йому пред`являли патрульні поліцейські, та не належний йому блокнот з записами не його рукою. При цьому протокол обшуку не складався.

Підставою для виправдання ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України суд зазначив не доведення стороною обвинувачення того, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачується, тобто підставу, передбачену п.1 ч.1 ст. ст. 373 КПК України.

З оскаржуваного вироку вбачається, що дійшовши даного висновку, місцевий суд з дотриманням вимог ст. 94 КПК України провів аналіз наданих прокурором в обґрунтування висунутого обвинувачення доказів.

На підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину сторона обвинувачення посилалась на показання свідків, ряд письмових доказів та речові докази.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що він складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_7 за ст. 130 КУпАП та не бачив хто, де та при яких обставинах виявив покетик з якоюсь речовиною, хід поверхневого огляду автомобіля не бачив. Також зазначив, що протоколів про застосування спецзасобів, затримання, особистий обшук та огляд не складалися.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що під час патрулювання засобами спецзв`язку надійшло прохання від іншого екіпажу про допомогу. Хто саме проводив поверхневий огляд ОСОБА_7 та автомобіля, де та ким знайдено пакетик з невідомою речовиною та чи були присутні при огляді свідки не знає. Документи про результати проведеного огляду не складались.

Отже, з показань вказаних свідків вбачається, що вони не бачили за яких обставин та ким було виявлено пакетик з речовиною, хто саме з працівників патрульної поліції проводив поверхневий огляд ОСОБА_7 та його автомобіля та викликав слідчо-оперативну групу.

Доводи прокурора про невідповідність викладених у вироку показань свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , наданим ними в судовому засіданні спростовуються звукозаписом судового засідання від 05.01.2021 року, з якого вбачається, що суд детально та повно відобразив показання вказаних свідків.

Колегією суддів не встановлено суттєвих розбіжностей щодо повідомлених свідками обставин з тими показаннями, які відображені в мотивувальній частині вироку.

Під час апеляційного розгляду прокурор також не зміг пояснити в чому саме полягає невідповідність показань свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Твердження прокурора про неповноту розгляду справи через недопит всіх свідків колегія суддів вважає неспроможними виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 23 КПК України, не суд першої інстанції, а саме сторона обвинувачення повинна забезпечувати явку свідків обвинувачення у судове засідання, чого в даному кримінальному провадженні зроблено не було.

Так, зазначені в реєстрі матеріалів досудового розслідування свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 неодноразово викликались місцевим судом шляхом надіслання судових повісток та здійснення телефонних дзвінків за вказаними в реєстрі матеріалів досудового розслідування, протоколах допиту свідків та клопотаннях прокурора про виклик свідків адресами та телефонами, однак в судові засідання не з`явились, прокурор також не забезпечив явку вказаних свідків в судове засідання у встановлені судом відповідно до ст. 114 КПК України процесуальні строки.

Також прокурором було заявлено клопотання про виклик та допит свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які не допитувалися під час досудового розслідування, та про яких повідомив під час допиту свідок ОСОБА_14 як на осіб, які були також присутні під час виявлення та вилучення у ОСОБА_7 наркотичних засобів.

Між тим, прокурор у клопотанні, крім прізвища ім`я та по батькові, не зазначив будь-яких інших анкетних даних, місця проживання вказаних свідків та підтвердження їх місця роботи, що саме вони можуть підтвердити або пояснити суду та чому вказані особи не були встановлені в ході досудового розслідування, поважність причин їх не встановлення на досудовому розслідуванні.

Отже, місцевий суд обґрунтовано відмовив прокурору у задоволенні клопотання про виклик та допит свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

За приписами ч. 1 ст. 28 КПК України кримінальне провадження повинно здійснюватись в розумні строки.

Матеріали кримінального провадження доводять, що суд першої інстанції створив всі необхідні умови для реалізації стороною обвинувачення процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, разом з тим, клопотань про доручення встановлення місця знаходження свідків, застосування відносно них примусового приводу прокурором заявлено не було.

Місцевий суд обґрунтовано визнав недопустимим доказом протокол огляду місця події від 24.01.2017 року (т. 1 а.п. 119-124) через порушення працівниками патрульної поліції вимог КПК України при здійсненні ними проникнення до автомобіля та порушення порядку (процедури) проведення такої слідчої дії як огляд транспортного засобу, який має відповідати вимогам щодо проведення обшуку.

Так, відповідно до протоколу огляду місця події від 24.01.2017 року об`єктом огляду був автомобіль Mercedes-Benz Vito державний номер НОМЕР_1 , який на той час перебував у користуванні обвинуваченого ОСОБА_7 .

Згідно з нормою ч. 2 ст. 233 КПК України транспортний засіб визначено як інше володіння особи, огляд якого згідно з частиною другою статті 237 КПК України здійснюється за правилами, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 234 КПК України обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді.

В матеріалах справи наявна ухвала слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 24 січня 2017 року про надання дозволу на проведений обшук автомобіля Mercedes-Benz Vito державний номер НОМЕР_2 , зі змісту якої вбачається, що клопотання слідчого про надання такого дозволу було направлено до суду після проведення обшуку, хоча і в той же день.

Частиною 3 ст. 233 КПК України передбачено, що слідчий має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину.

В даному випадку підстав для невідкладного проникнення до автомобіля Mercedes-Benz Vito, державний номер НОМЕР_1 , згідно ч. 3 ст. 233 КПК України, не було.

При цьому, колегія суддів зауважує, що фактичне проникнення до автомобіля Mercedes-Benz Vito державний номер НОМЕР_1 відбулось ще до приїзду слідчо-оперативної групи працівниками патрульної поліції, що підтверджується показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 , які узгоджуються з показами допитаних свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 (працівників патрульної поліції) про те, що працівники патрульної поліції кілька разів проникали до автомобіля та, з їх слів, виявили в ньому пакет з наркотичною речовиною.

Також колегія суддів звертає увагу на розбіжності державного номеру автомобіля Mercedes-Benz Vito.

Згідно заяви від 24.01.2017 року ОСОБА_7 надав дозвіл співробітникам поліції провести огляд ввіреного йому автомобіля Mercedes-Benz Vito з державним номером НОМЕР_1 , на АЗС паралель за адресою: с. Бабурка, вул. Городська, 1а (т. 1 а.п. 118).

Ухвалою слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 24 січня 2017 року вже за фактом проведеного обшуку було санкціоновано обшук автомобіля Mercedes-Benz Vito з державним номером НОМЕР_2 , в той час, як автомобіль, який знаходився в користуванні обвинуваченого ОСОБА_7 , має державний номер НОМЕР_1 , що видно й на фототаблиці до протоколу огляду місця події.

Розбіжності у державних номерах транспортного засобу, який фактично був предметом обшуку та обшук щодо якого в подальшому було санкціоновано слідчим суддею присутні в усіх письмових доказах, що надані прокурором. Наявні розбіжності є суттєвими.

Зокрема, у висновку експерта № 7-136 від 01.02.2017 року також зазначено, що за постановою слідчого від 25.01.2017 року про проведення експертизи 24.01.2017 року було проведено огляд автомобіля «Mercedes-Benz Vito» з державним номером НОМЕР_2 , а потім передано речовину на експертизу. На фототаблицях до висновку експерта за зображенням вигляду бирок щодо вилучення блокнота та зіп-пакету проведено з автомобіля Mercedes-Benz Vito з державним номером НОМЕР_3 (т. 1 а.п. 128-131)

При цьому саме сторона обвинувачення зверталася до слідчого судді задля санкціонування проведеного обшуку автомобіля «Mercedes-Benz Vito», вказуючи його державний реєстраційний номер НОМЕР_2 і саме щодо такого транспортного засобу слідчий суддя санкціонував проведення обшуку.

Стаття 209 КПК України передбачає, що особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Відповідно до формулювання обвинувачення, ОСОБА_7 було зупинено 24 січня 2017 року о 00 год. 30 хв., а огляд місця події проведено 24 січня 2017 року в період часу з 05 год. 00 хв. до 06 год. 28 хв.

З цього випливає, що обвинувачений ОСОБА_7 фактично був затриманий, однак протокол затримання особи в порядку ст. 208 КПК України в матеріалах провадження відсутній.

З аналізу ст.ст. 223, 234 КПК України обшук є слідчою (розшуковою) дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. Перед проведенням слідчої (розшукової) дії особам, які беруть у ній участь, роз`яснюються їх права і обов`язки, передбачені КПК України, а також відповідальність, встановлена законом.

Згідно з ч. 3 ст. 214 КПК України здійснення досудового розслідування до внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після огляду.

З матеріалів провадження вбачається, що слідчим фактично проведений обшук автомобіля, але відповідний протокол за наслідками проведеної слідчої дії не складався.

Натомість, слідчий ОСОБА_17 склав протокол огляду місця події (т.1 а.с.119-124), між тим дана слідча дія за своїм змістом є обшуком, в ході якого були вилученні предмети.

Однак, вказану слідчу дію у вигляді обшуку, клопотання стосовно санкціонування якого в подальшому і подавав слідчий до слідчого судді, слідчим було проведено до внесення відомостей про вчинення можливого злочину до ЄРДР.

Відомості до ЄРДР відносно ОСОБА_7 з правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 309 КК України були внесені 24.01.2017 року о 10:01 год. з фабулою щодо вилучення у ОСОБА_7 наркотичного засобу саме в ході огляду (т. 2 а.п. 161), тоді як огляд місця події, а фактично обшук, проведено 24 січня 2017 року в період часу з 05 год. 00 хв. до 06 год. 28 хв. (т. 1 а.п. 119).

Отже, фактично провівши обшук до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, з метою надання такій дії законного вигляду, слідчий оформив її протоколом огляду місця події, що вказує на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та обґрунтованість висновку місцевого суду про визнання протоколу огляду місця події недопустимим доказом.

Фактичне проведення обшуку автомобіля, що було зафіксовано протоколом огляду місця події (т.1 а.с. 119-124), знайшло відображення і в ухвалі слідчого судді від 24 січня 2017 року щодо надання дозволу на проведений обшук (т.1 а.с.125), яка постановлена за наслідком розгляду відповідного клопотання органу досудового розслідування.

Правильним було й рішення суду першої інстанції про застосування доктрини «плодів отруєного дерева», яка знайшла відображення в усталеній практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Гефген проти Німеччини», пп.50-52; рішення у справі «Шабельник проти України (№2)», п.66 рішення у справі «Яременко проти України (№2)»), що застосовується відповідно до ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», про визнання недопустимими, всіх інших доказів, які є похідними від протоколу огляду місця події від 24 січня 2017 року, а саме: висновку експерта № 7-136 від 1 лютого 2017 року та речових доказів.

Пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення за ч. 1 ст. 309 КК України проаналізовано також і в контексті правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 13.02.2020 року (справа № 755/6685/17, провадження № 51-3992км19).

Виявлені помилки при проведенні слідчих дій слід визнати суттєвими та такими, що ставлять під серйозний сумнів результат даного кримінального провадження.

Ураховуючи викладене, висновок суду про виправдання ОСОБА_7 в інкримінованому злочині за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з тим, що не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа, є достатньо мотивованим, несуперечливим, підстав до незгоди з ним колегія суддів не вбачає.

Відповідаючи на доводи прокурора щодо ненадання йому можливості ознайомитись з матеріалами справи та можливості виступити в судових дебатах, колегія суддів виходить з наступного.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів було досліджено клопотання прокурора про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, журнали судових засідань від 13.01.2021 року, 14.01.2021 року, 18.01.2021 року та прослухано аудіозапис судового засідання від 14.01.2021 року.

Згідно вхідного штампу канцелярії Запорізького районного суду Запорізької області прокурор ОСОБА_9 звернувся з клопотанням про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження 13.01.2021 року (т. 2 а.п. 195).

При цьому, клопотань про відкладення розгляду справи від прокурора не надходило.

Суд надав прокурору таку можливість ознайомитись з матеріалами справи, між тим реалізація права на ознайомлення пов`язана із волевиявленням ініціатора даного клопотання, який в даному випадку зайняв пасивну позицію.

Одночасно судова колегія звертає увагу на тривалість судового розгляду, зокрема і за участю даного прокурора.

Таким чином, бездіяльність прокурора щодо ознайомлення з матеріалами кримінального провадження не може вважатися порушенням його прав з огляду принцип диспозитивності, закріплений в ст. 26 КПК України, відповідно до якої сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

З прослуханого аудіозапису судового засідання від 14.01.2021 року вбачається, що прокурор пов`язував власний виступ у судових дебатах із ознайомленням з матеріалами кримінального провадження. Однак, протягом достатнього часу прокурор не скористався таким правом і висловлював суду бажання промовляти у судовому засіданні під певною умовою.

Тим не менш, після висунутої судом прокурору пропозиції 15-ти хвилинної перерви для підготовки до судових дебатів та подальшого запитання суду скільки часу необхідно прокурору для ознайомлення та підготовки до судових дебатів, прокурор ОСОБА_9 відповів, що не може сказати скільки конкретно часу йому необхідно, та в подальшому відмовився від виступу в судових дебатах, посилаючись на відмову суду в задоволенні його клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

Таким чином, прокурор своїм правом на виступ в судових дебатах не скористався, хоча суд надав можливість стороні обвинувачення реалізувати його права.

Судова колегія приходить до висновку, що наведені вище дії прокурора вказують на зловживання правами з боку сторони обвинувачення і на фактичну відмову прокурора від виступу в судових дебатах.

На переконання колегії суддів, така позиція прокурора направлена виключно на затягування строків розгляду кримінального провадження, що, в свою чергу, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розумності строків розгляду справи.

З матеріалів провадження вбачається, що місцевий суд дотримався вимог ст.ст. 10, 22, 364 КПК України, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Сторонам було забезпечено рівні права та свободи на реалізацію процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Наведені висновки колегії суддів відповідають правовій позиції, викладеній в постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 755/21750/15-к (провадження № 51-707 км 19) від 13.06.2019 року.

За обставин необгрунтованості доводів апеляційної скарги прокурора про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів констатує відсутність підстав для скасування вироку з призначення нового судового розгляду,

Під час апеляційного перегляду колегією суддів встановлено, що судовий розгляд проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону. Вирок суду відповідає положенням ст. 374 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для скасування судового рішення, не встановлено.

З огляду на викладене, дотримуючись закріпленої в ст. 62 Конституції України принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, встановленого ст. 17 КПК України, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора, а вирок суду першої інстанції вважає законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Вимога прокурора про призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції не ґрунтується на положеннях ст. 415 КПК України. Прокурором не наведено жодної підстави, з чітко визначених даною нормою, для призначення нового судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 18 січня 2021 року відносно ОСОБА_7 , визнаного невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4