ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 609/1059/21

1-кп/609/112/2021

15 грудня 2021 року Шумський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, не одруженої, не депутата, не працюючої, з середньою освітою, раніше не судимої, на утриманні має двох малолітніх дітей, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000089 від 07.08.2021 року,-

В С Т А Н О В И В :
З обвинувального акту вбачається, що в ОСОБА_4 , яка 06 серпня 2021 року, близько 16 годині 00 хвилин перебувала на території подвір`я за місцем проживання, яке розташоване по АДРЕСА_1 , під час словесного конфлікту із односельчанкою ОСОБА_5 , виник кримінально-протиправний умисел спрямований на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, ОСОБА_4 , 06 серпня 2021 року, близько 16 години 00 хвилин, перебуваючи на території подвір`я за місцем проживання, яке розташоване по АДРЕСА_1 , переслідуючи мету спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер та значення своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, під час словесного конфлікту із ОСОБА_5 , нанесла один удар мобільним телефоном, який тримала у правій руці в область лобної ділянки голови ОСОБА_5 . Далі, продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_4 , лівою рукою схопила ОСОБА_5 за волосся та мобільним телефоном, який тримала у правій руці нанесла один удар в область носа ОСОБА_5 .

Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинила ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді садна лобової ділянки голови та ділянки перенісся, які за ступенем важкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 кримінального кодексу України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Зазначені обставини встановлені органом досудового розслідування і викладені в обвинувальному акті, який затверджено прокурором.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме щодо фактичних обставин скоєного та завданої потерпілій ОСОБА_5 шкоди, визнав повністю, однак відмовилася надавати будь-які пояснення в судовому засіданні.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що обвинувачена ОСОБА_4 в неї не просила вибачення, ніяких дій, щодо врегулювання конфлікту не вчиняла, щодо міри покарання обвинуваченій покладається на розсуд суду.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Прокурор звернув увагу, що під час судового розгляду даного кримінального провадження обставини вчинення обвинуваченою ОСОБА_4 кримінального проступку знайшло своє підтвердження в повному обсязі, дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, кваліфікація є вірною і обґрунтованою, а винність обвинуваченої повністю підтверджена отриманими та дослідженими доказами. Зазначив, що обвинуваченій доцільно призначити покарання у межах санкції за ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді штрафу.
Приймаючи до уваги, що обвинувачена повністю визнала себе винною у скоєнні інкримінованого їй кримінальному правопорушенні, зважаючи на дослідження судом доказів в порядку, передбаченому ст. 349 ч. 3 КПК України, суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_4 в межах пред`явленого обвинувачення кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 125 КК України, так як обвинуваченою спричинено потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді садна лобової ділянки голови та ділянки перенісся, які за ступенем важкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_4 покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є кримінальним проступком, а також обставини його вчинення, наслідки, які настали, розмір шкоди, дані, що характеризують особу обвинуваченої, ставлення обвинуваченої до вчиненого нею діяння, а також пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, наявність обтяжуючих та пом`якшуючих покарання обставин.
Обставинами, що пом`якшують покарання передбачені ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину та той факт, що потерпіла не наполягала на суворій мірі покарання.
Обставини, що обтяжують покарання передбачена ст. 67 КК України - судом не встановлені.
Дослідивши дані про особу обвинуваченої, судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно, займається вихованням двох малолітніх дітей, хороша матір, скарг в сільську раду на ОСОБА_4 від жителів села не надходило, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судима.
Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, враховуючи те, що ОСОБА_4 характеризується позитивно, раніше не судима, визнала свою вину у вчиненому, думку потерпілої, яка претензій до неї не пред`являє і не наполягає на суворій мірі покарання, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкцій ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 35 (тридцяти п`яти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає в сумі 595 (п`ятсот дев`яносто п`ять) гривень.
Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами, а тому призначене ОСОБА_4 покарання буде відповідати її особі і вчиненому нею злочину.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.
Речові докази відсутні.
Витрати на залучення експертів для проведення експертиз під час досудового розслідування відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 35 (тридцяти п`яти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає в сумі 595 (п`ятсот дев`яносто п`ять) гривень.
Вирок суду першої інстанції може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду або через Шумський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1