Єдиний унікальний номер справи № 201/5898/21
Номер провадження № 1-кп/201/348/2022
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року м. Дніпро

вул. Паторжинського, 18-а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі кримінальне провадження, відомості про яке внесені 11 березня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000078 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, зі слів маючого не закінчену вищу освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-01 квітня 2021 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком 120 годин;

-20 жовтня 2021 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 389 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді арешту строком 3 місяці 10 днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

10 березня 2021 року приблизно о 20 годині 08 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні магазину ТОВ «РУШ» «Ева-23», що розташований за адресою: місто Дніпро, проспект Гагаріна, будинок № 99, побачив на торгівельних полицях товари, які належать ТОВ «РУШ», а саме: «Олд Спай» гель для душу чоловічий White Water», об`ємом 400 мл в кількості 1 одиниці, вартістю 82 гривні, «Пантін шампунь Інтенсивне Відновлення», об`ємом 400 мл в кількості 1 одиниці, вартістю 86 гривні 30 копійок, «Сйос Шампунь для волосся чоловічий Пауер», об`ємом 440 мл в кількості 1 одиниці, вартістю 65 гривень 75 копійок, «Жиллетт Сіріес антиперспірант гелевий чоловічий Кул Вейф Біадс», об`ємом 75 мл в кількості 1 одиниці, вартістю 72 гривень 20 копійок, «Жиллетт Фьюжн Проглайд Флексболл» станок для гоління чоловічий з 2 змінними картриджами в кількості 1 одиниці, вартістю 316 гривні 97 копійок, які помістив в кошик, що мав при собі, а також картридж для гоління чоловічий «Жиллетт Фьюжин Пауер» у кількості 2 штук, вартістю 259 гривень 67 копійок, який взяв в свою ліву руку, та які визначив об`єктом свого злочинного посягання.

Далі, ОСОБА_4 знаходячись у вказаному місці та у вказаний час, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що його протиправні дії носять відкритий характер для співробітників магазину «Ева-23, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, не реагуючи на прохання співпрацівників магазину розрахуватись за товар, утримуючи при собі вищевказані товари, залишив приміщення магазину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «РУШ» матеріального збитку в розмірі 882 гривні 89 копійок.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України визнав повністю і суду показав, що дійсно 10 березня 2021 року близько 20 години він знаходився у магазині «Ева-23», розташованому по проспекту Гагаріна, 99 у м. Дніпрі. З прилавку він взяв гель для душу чоловічий «Олд Спайс» об`ємом 400 мл, шампунь «Пантін» об`ємом 400 мл, шампунь «Сйос» об`ємом 440 мл, антиперспірант гелевий чоловічий «Жилет» об`ємом 75 мл, станок для гоління чоловічий «Жиллетт Фьюжн» з 2 змінними картриджами, які поклав до кошика та 2 картриджа для гоління «Жиллетт Фьюжин», які тримав у лівій руці. У нього не було грошей, щоб розрахуватися за цей товар, а тому він вирішив його викрасти. З цією метою, він, утримуючи при собі товар, пройшов повз касову зону, не розрахувавшись за нього та вийшов з магазину. На прохання співробітників розрахуватись за товар не відреагував. Додав, що у той період приймав наркотичні засоби та йому були необхідні гроші. Викрадене майно продав, гроші витратив на особисті потреби та наркотики. При цьому, не оспорював ні обставини скоєння ним правопорушення, що інкримінується, ні кількість, ні найменування, ні вартість вкраденого ним майна. У скоєному щиро розкаявся та просив суворо не карати.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини його вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_4 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинене обвинуваченим дійсно мало місце, воно містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України і ОСОБА_4 винний у його вчиненні, так як він своїми умисними діями, вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), тому він підлягає покаранню за вчинення такого кримінального правопорушення.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Насамперед, суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_4 має незакінчену вищу освіту, не одружений, офіційно не працевлаштований, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття у скоєному.

Передбачених ст. 67 КК України обставин, обтяжуючих покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Отже, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд насамперед виходить із ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, враховує особу обвинуваченого та обставину, що пом`якшує покарання останнього, наведену вище, та приходить до переконання, що останньому має бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 186 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

Разом із цим, виходячи з наведених вище обставин та проаналізованих даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 у їх сукупності, враховуючи, що тяжких наслідків від вчиненого злочину не настало, суд приходить до висновку про можливість виправлення останнього без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення за ним постійного та обов`язкового контролю, тобто із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі із випробуванням та поклавши на нього відповідні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Крім того, судом встановлено, що до постановлення вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2021 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 389 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді арешту строком 3 місяці 10 днів, ОСОБА_4 винен ще й в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до ухвалення попереднього вироку.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій третій цієї статті призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього кодексу.

Відповідно до висновку, викладеного в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 23 вересня 2019 року в справі № 199/1496/17 кримінально-правові норми, передбачені статтями 70, 75 КК України, не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів в тих випадках, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком. Оскільки самостійне виконання таких вироків не засноване на вимогах закону про кримінальну відповідальність, призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК України, суд має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням та визначити іспитовий строк в порядку та межах, передбачених ст. 75 КК України.

Так, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 186 КК України 10 березня 2021 року, тобто до постановлення вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2021 року, тому суд вважає за необхідне обвинуваченому остаточне покарання із застосуванням вимог ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2021 року більш суворим за цим вироком, і як зазначалося вище, звільнити його від відбування призначеного остаточного покарання з випробуванням.

В рамках даного кримінального провадження заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі, і запобіжні заходи, не застосовувалися.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Відповідно до вимог ст. 118, 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

В рамках даного кримінального провадження під час досудового розслідування судовим експертом ОСОБА_5 проведено судову-товарознавчу експертизу № 1152 від 25 березня 2021 року, та відповідно до звіту про фактичні затрати на проведення цієї експертизи вартість виконаних робіт склала 250,00 гривень.

Водночас, виходячи з того, що вищезазначений експерт не є експертом державної установи, судові витрати на проведення вказаної експертизи в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 124 КПК України не можуть бути стягнуті з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів в порядку п. 9 ст. 100 КПК України слід вирішити наступним чином:

- диск «DVD-R марки «Perfeo» на якому знаходиться фрагмент відеозаписів з камер внутрішнього відеоспостереження магазину «Ева-23» за адресою: м. Дніпро, пр. Гагаріна, 99, який зберігається в матеріалах кримінального провадження № 0000078 необхідно зберігати в матеріалах вказаного кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370- 374, 394, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2021 року більш суворим покаранням, призначеним цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до положень ст. 76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- диск «DVD-R марки «Perfeo» на якому знаходиться фрагмент відеозаписів з камер внутрішнього відеоспостереження магазину «Ева-23» за адресою: м. Дніпро, пр. Гагаріна, 99, який зберігається в матеріалах кримінального провадження № 0000078 зберігати в матеріалах вказаного кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцятиденного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.

Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1