Справа № 473/1679/20
Номер провадження1-кп/473/81/2021
В И Р О К
іменем України

"13" грудня 2021 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі суду: головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську Миколаївської області кримінальне провадження №0000370 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дачу-Борзой Грозненського району Чеченської республіки Російської Федерації, громадянина Російської Федерації, чеченця, має посвідку на постійне проживання в Україні з 2015 року, працює в ТОВ «АМАРАНТ» менеджером з продажу, із середноюю освітою, одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст.89 КК України,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.386 КК України,

Сторони кримінального провадження та інші учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

захисник адвокат ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Суд визнав доведеним те, що Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області у складі колегії суддів здійснюється розгляд обвинувального акту у кримінальному провадженні №0001374 від 25.08.2019 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ч.1 ст.357, ч.2 ст.146, ч.1 ст.147, ч.3 ст.289, ч.1 ст.263 КК України, та відносно інших обвинувачених (справа №473/402/20, номер провадження 1-кп/473/152/2020). Потерпілими у вказаному кримінальному провадженні є ОСОБА_7 та ОСОБА_8

05.03.2021 близько 13:00 ОСОБА_4 , перебуваючи у залі судового засідання №1 Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області за адресою: Миколаївська область, м. Вознесенськ, вул. Кібрика, 11, у приміщенні для тримання обвинувачених, відносно яких обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, достовірно знаючи про те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є потерпілими у вищевказаному кримінальному провадженні та їх показання були підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності та обрання запобіжного заходу, під час перебування колегії суддів у нарадчій кімнаті, маючи умисел перешкодити правосуддю та всебічному, повному і об`єктивному судовому розгляду справи, діючи умисно, з метою залякати, шляхом психологічного тиску та погроз застосування насильства примусити відмовитись від давання показань, змінити раніше надані показання під час надання їх суду на його користь, тобто надати завідомо неправдиві показання, а також перешкодити з`явленню до суду для надання показань, щоб уникнути кримінальної відповідальності, погрожував потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 застосуванням до них насильства, супроводжуючи свої погрози грубою нецензурною лайкою та ударами по склу приміщення, у якому утримувався, демонструючи свої рішучі протиправні наміри та погрожуючи здійснити вказані дії у майбутньому з помсти за дані ними показання, чим грубо перешкодив здійсненню правосуддя у кримінальному провадженні №0001374 від 25.08.2019.

Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_4 потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відмовились з`являтися у судові засідання з розгляду вказаної справи, письмово повідомивши суд та виклавши свої мотиви, обгрунтовуючи їх погрозами насильством з боку ОСОБА_4 на їх адресу.

Позиція обвинуваченого:

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав. Пояснив суду, що судове засідання 05.03.2020 по справі, в якій він є обвинуваченим, було звичайним та він лише спілкувався із суддею Дробинським, нікому погроз не висловлював. Свідок ОСОБА_9 висловлювався на адресу потерпілих, але його слова не містять погроз. Крім того, обвинувачений вказав, що по даному кримінальному провадженню слідчий ОСОБА_10 викликав його попити каву, при цьому не допитував, не роз`яснював право на захист, не запросив захисника. В свою чергу, обвинувачений повідомляв про те, що в нього є захисник; матеріали кримінального провадження для ознайомлення не надавалися, копії не вручалися, документи підписав під тиском слідчого. Обвинувальний акт також отримав під тиском прокурора, яка вказувала, що він звідси не вийде. На думку ОСОБА_4 , потерпілі та свідки обвинувачення, які надали показання в судовому засіданні, його обмовили.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
Потерпілий ОСОБА_7 , пояснив в судовому засіданні, що він є потерпілим по іншій справі, яка у березні 2020 року розглядалася у Вознесенському міськрайонному суді Миколаївської області за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , та коли суд вийшов на перерву, в залі залишилися ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , конвой у кількості 3-4 осіб, прокурор ОСОБА_12 , місцевий житель ОСОБА_13 , слідчий ОСОБА_14 , та тоді від обвинуваченого ОСОБА_4 на адресу його та брата ОСОБА_8 лунали погрози та висловлювання нецензурної лайкою, а саме те, що його та брата ( ОСОБА_8 ) посадять і будуть приходити до камери і робити « ОСОБА_15 та ОСОБА_16 », а також погрожув застосуванням сексуального та фізичного насильства, оскільки він, як потерпілий, дає показання у суді, при цьому обвинувачений гучно стукав по склу, за яким перебував у залі суду. Погрози потерпілий сприймав як реальні. При цьому обвинувачений ОСОБА_9 піддакував ОСОБА_4 . Даний випадок був одиничним, який тривав хвилин п`ять-десять, на попередніх судових засіданнях ніяких образ та погроз не було. Разом з тим, потерпілий вказав, що після погроз зі сторони обвинуваченого, він прийшов до суду та написав заяву з посиланням на те, що не буде присутнім у судовому засіданні 24.03.2020 та в подальших судових засіданнях у зв`язку із вказаною протиправною поведінкою обвинуваченого.

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив суду, що є також потерпілим по іншій справі по обвинуваченню ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 за ст.ст. 146, 286 КК України, яка розглядалася в Вознесенському міськрайонному суді Миколаївської області, під час судового розгляду прокурору ОСОБА_17 заявлено відвід та судді вийшли до нарадчої кімнати. В залі були секретар, конвой, обвинувачений ОСОБА_4 та ОСОБА_9 (за склом), Рибінські вийшли. Обвинувачений ОСОБА_4 кричав, психував, стукав по склу, за яким знаходився, вказував, що проти нього та брата ОСОБА_7 буде застосовано фізичне та сексуальне насильство, та він і брат будуть на його місці, за гратами, куди будуть приходити кожного дня та справляти потреби, робити із них «девочек», «Машку Дашку», ображав нецензурною лайкою, у тому числі «баригами», вказуючи, що їм з братом ОСОБА_8 кінець. Тривало це хвилин 5-10. При цьому, обвинувачений ОСОБА_9 «піддакував» ОСОБА_4 . Крім того, потерпілий посилається на те, що погрози сприймав реально, оскільки раніше ОСОБА_9 та ОСОБА_4 наносив тілесні ушкодження брату ОСОБА_7 , а тому, на думку потерпілого, ОСОБА_4 здатен на такі дії; у зв`язку із вказаними протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_4 він більше не приходив до суду на судові засідання, про що написав заяву до суду з посиланням на погрози обвинуваченого ОСОБА_4 . До поліції також звернувся із заявою у зв`язку з погрозами обвинуваченого. В подальшому, за ініціативою чоловіка на ім`я « ОСОБА_18 », він отримав пропозицію примиритися з обвинуваченим ОСОБА_4 , який вибачався перед ним та братом, проте потерпілий йому нічого не обіцяв. При цьому була присутня адвокат ОСОБА_6 . Потерпілий зауважив, що дані показання надає без примусу. Крім того, обвинувачений вказував співробітнику поліції « ОСОБА_19 », який був у залі суду, що він буде разом з потерпілими.

Свідок ОСОБА_20 (раніше ОСОБА_21 ) суду пояснила, що 05.03.2020 була старшим конвою, здійснювала доставку обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_4 ; обвинувачені Рибінські під вартою не перебували; потерпілих взнала у зв`язку із розглядом справи. Щодо обставин даного кримінального провадження пояснила, що коли суд виходив на перерву, обвинувачений ОСОБА_4 емоційно голосно висловлювався на адресу потерпілих (які сиділи мовчки та його не провокували), вказуючи, що коли прийде час, то вони займуть його місце, та нестимуть відповідальність за наклеп, бив по склу, на її зауваження припинити такі дії, висловився, що сам знає що робити. Тому вона викликала наряд поліції. Крім того, свідок ОСОБА_20 пояснила, що під час подій, вона не постійно була присутня у залі суду, оскільки виходила. Під час судового розгляду були присутні прокурор ОСОБА_17 , потерпілі, які сиділи біля прокурора; працівники ОСР; конвой, у тому числі ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , який на теперішній час не працює; секретар судового засідання, яка то виходила, то заходила. Щодо висловів ОСОБА_4 на адресу потерпілих, що з них зроблять «Машку Дашку», та щодо інших погроз чула від колег вже після засідання в поліцейському автомобілі.

Свідок ОСОБА_17 пояснив суду, що 05.03.2020 він прийшов в судове засідання до суду по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , які перебували під вартою, Рибінських. Були присутні потерпілі, працівники конвою, у тому числі ОСОБА_20 , ОСОБА_25 ; «група підтримки», чи був секретар не пам`ятає; захисник, яка заявила йому відвід як прокурору. Так, коли суд видалився до нарадчої кімнати, то ОСОБА_4 почав в бік потерпілих дуже голосно викрикувати нецензурною лайкою, вказував, що вони «бариги», будуть «Дашкою і ОСОБА_15 » та потраплять на їх місця, вони все для цього зроблять та будуть кожного дня будуть приходити до них до камери. При цьому кричав чого ви на мене не дивитесь, сюди дивіться, та бив по склу. Погрожував потерпілим фізичною розправою, в перекладі на прийнятну мову «вам хана». Зауваження робили працівники поліції. Коли зробила зауваження захисник, то трохи заспокоївся.

Свідок ОСОБА_25 суду пояснив, що у березні 2020 року працював у конвої. У березні чи квітні 2020 року, точної дати не пам`ятає, доставляли двох обвинувачених на судове засідання, яке відбувалося у складі трьох суддів. При цьому був присутній прокурор з м. Вознесенська, двоє потерпілих, конвой, у тому числі ОСОБА_20 (старший конвою), ОСОБА_26 , ОСОБА_24 ; «група підтримки», обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , секретар. Коли судді вийшли до нарадчої кімнати, обвинувачений ОСОБА_4 кричав на адресу поліції про те, що вони справу сфабрикували, а на адресу потерпілих те, що вони будуть сидіти, справа перейде до них, висловлювався на їх адресу нецензурною лайкою, погрожував застосувати насильство, у тому числі вказував, що з них зроблять «Дашку Машку». Потерпілі при цьому мовчали. Такі протиправні дії тривали 5-10 хвилин. ОСОБА_20 (старша по конвою) просила обвинуваченого припини такі дії, але він не заспокоювався, тому вона викликала наряд поліції.

Свідок ОСОБА_26 суду пояснив, що у березні 2020 року був у складі конвою, доставляли в судове засідання ОСОБА_27 , ОСОБА_4 , в залі було багато людей, у тому числі обвинувачені Рибинські, прокурор ОСОБА_17 , секретар судового засідання, двоє потерпілих. Під час перерви, коли судді вийшли, залишився конвой, прокурор, секретар, працівники поліції. Обвинувачений ОСОБА_4 був у збудженому стані, кричав на адресу поліції про те, що вони справу сфабрикували, а на адресу потерпілих висловлювався нецензурною лайкою, називав баригами, казав, що за ці показання вони сядуть за грати, а там з них зроблять «Дашку Машку», погрожував сексуальним насильством, при цьому декілька разів бив по склу. Такі протиправні дії тривали 5-10 хвилин.

Свідок ОСОБА_28 пояснила суду, що у 2020 році (точної дати не пам`ятає), вона була секретарем судового засідання по кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , Рибінських. В залі були присутні прокурор ОСОБА_17 , конвой, потерпілі, та коли колегія суддів вийшла до нарадчої кімнати, вона також вийшла в кабінет №2, звідки чула гучні крики, зміст яких не чула.

Між іншим, за клопотанням сторони захисту були допитані судом свідки ОСОБА_29 та ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_29 в судовому засіданні показав, що обвинуваченого ОСОБА_4 знає візуально по іншій кримінальній справі. У 2020 році (точної дати не пам`ятає), він знаходився в суді як обвинувачений разом із сином Рибінським. ОСОБА_4 перебував під вартою за склом з іншим обвинуваченим на ім`я ОСОБА_30 . При цьому в залі було багато людей, у тому числі прокурор, троє суддів, секретар. Крім того, свідок зазначив, що «після закінчення суду», коли судді видалились, то він вийшов на поріг приміщення суду, на вулицю, та ніяких погроз на адресу поліції та потерпілих не чув, взагалі в залі суду було все тихо, мирно. Що саме відбувалося в залі суду, коли він повернувся не пам`ятає. Поліція не приїздила.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що має приятельські стосунки з обвинуваченим ОСОБА_4 , вони є обвинуваченими в іншій справі, яка розглядалася у Вознесенському міськрайонному судді у 2019 році. Щодо обставин даного кримінального провадження, пояснив, що ніяких погроз обвинувачений ОСОБА_4 потерпілим не висловлював, взагалі з ними не розмовляв, проте сам свідок ОСОБА_9 вказує, що сам звертався до потерпілих, наголошуючи на тому, що: «ви під охороною ходите, обмовляєте нас, як дівки, тому ви і потрапите до в`язниці, де «зеки» над вами «надругаються»; погроз не висловлював. Під час допиту називав потерпілих сестричками. Разом з тим, свідок стверджує, що це було звичайне судове засідання, куди поліцію не викликали. Щодо свого місця перебування свідок вказував, що того дня знаходився то під вартою, то на лавці на третьому ряду разом з обвинуваченим ОСОБА_4 , події відбувалися в присутності одного судді та прокурора ОСОБА_5 , які все чули та зауваження не робили.

Разом з тим, судом досліджено письмові докази:

- Заяви потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_7 начальнику Вознесенського ВПГУ в Миколаївській області, відповідно до яких зазначається, що вони є потерпілими в провадженні №0001374 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_29 , ОСОБА_31 , яке здійснюється у Вознесенському міськрайонному суді та 05.03.2020 відбулося чергове судове засідання. Під час перерви обвинувачений ОСОБА_4 погрожував йому та його брату ОСОБА_7 помститися за дані ними показання по вказаній справі шляхом спричинення тілесних ушкоджень та іншими способами. Крім того, потерпілі вказують, що такими діями обвинуваченого ОСОБА_4 на них здійснюється тиск з метою залякати. Погрози сприймали як реальні. Просять вжити відповідні заходи для захисту (т.1, а.п.56, 60);

- Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 28.08.2020, відповідно до якої обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001374 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.386 КК України, повернуто прокурору для його подання до суду з урахуванням вимог глави 25 КПК України (т.1, а.п.88-89);

- Постанову про відновлення досудового розслідування та визначення органу проведення досудового розслідування від 16.09.2020 у кримінальному провадженні №0000370 від 11.03.2020 (т.1, а.п. 90-92);

- Постанову про призначення групи прокурорів від 17.09.2020, відповідно до якої призначено групу прокурорів у кримінальному провадженні та визначено її у складі прокурорів Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_32 , ОСОБА_33 (т.1, а.п.93);

- Постанову про прийняття до свого провадження матеріалів кримінального провадження від 17.09.2020, винесену інспектором СД Вознесенського ВП ГУНП ОСОБА_34 (т.1, а.п.94);

- Заяву від 25.09.2020 за підписом ОСОБА_4 на ім`я інспектора СД Вознесенського ВП ГУНП ОСОБА_35 про відмову від участі захисника у кримінального провадженні № 0000370 від 11.03.2020 та з посиланням на те, що українську мову розуміє добре та не потребує перекладача (т.1, а.п. 95);

- Повідомлення про завершення досудового розслідування від 25.09.2020, яким прокурор Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_32 повідомила ОСОБА_4 про завершення досудового розслідування, що зафіксовано підписами сторін (т.1, а.п.96);

- Протокол про надання підозрюваному копій матеріалів досудового розслідування від 25.09.2020, із якого вбачається, що копії матеріалів досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_4 отримав, про що свідчить його підпис (т.1, а.п.97-100);

- Відповідь на запит судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 08.04.2020 ОСОБА_36 , із якого вбачається: 1) що в провадженні Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області знаходиться кримінальне провадження №0001374 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ч.1 ст.357, ч.2 ст.146, ч.1 ст.147, ч.3 ст.289, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_9 , ОСОБА_31 , ОСОБА_29 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ч.2 ст.146, ч.1 ст.147, ч.1 ст.357, ч.3 ст.289 КК України; 2) під час розгляду даного кримінального провадження 05.03.2020 були присутні: секретар судового засідання ОСОБА_28 , прокурор ОСОБА_17 , потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисники адвокати ОСОБА_6 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_39 , ОСОБА_29 (т.1, а.п. 71);

- Відповідь на запит заступника начальника Вознесенського ВП ГУ НП в Миколаївській області від 17.04.2020, відповідно до якої 05.03.2020 працівниками Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області було здійснено конвоювання обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_9 до Вознесенського міськрайонного суду для участі у судовому засіданні. Конвоювання здійснювали: старший конвою ОСОБА_40 , конвоїри ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 . Безпосередньо під час судового засідання у залі суду знаходилися: ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 (т.1,а.п.73);

- Заяву потерпілого ОСОБА_7 від 18.03.2020 на адресу колегії суддів Вознесенського міськрайонного суду, в якій зазначається, що він є потерпілим у кримінальному провадженні №0001374 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_29 , ОСОБА_31 , розгляд якого здійснюється у Вознесенському міськрайонному суді. Про дату та час наступного судового засідання 24.03.2020 повідомлений. В заяві посилається на те, що не буде присутнім у вказаному судовому засіданні та в подальших судових засіданнях у зв`язку з тим, що з боку обвинуваченого, зокрема, ОСОБА_4 , на адреси його та брата, інших родичів у минулому засіданні 05.03.2020, під час перерви, лунали погрози насильства та помсти за раніше надані ними показання. З даного приводу звернувся до поліції. Від проголошення промови відповідно до ст.349 КПК відмовляється. Просить його допит в якості потерпілого проводити в режимі відеоконференції, оскільки побоюється за свою безпеку (т.1, а.п.80);

- Електронну форму звернення від потерпілого ОСОБА_8 від 20.03.2020, зміст якої збігається із заявою потерпілого ОСОБА_7 (т.1, а.п.81). Заяви стороною обвинувачення отримані відповідно до вимог ст.ст. 163-164 КПК України (а.п.76-79);

- Постанову про зміну групи прокурорів від 01.10.2020, відповідно до якої змінено групу прокурорів у кримінальному провадженні №0000370 від 11.03.2020 та визначено її у складі прокурорів Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_32 , ОСОБА_33 та прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержання законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю обласної прокуратури ОСОБА_5 (т.1, а.п.26-27);

- Витяг з єдиного реєстру досудового розслідування, відповідно до якого 11.03.2020 та 14.03.2020 зареєстровані заяви потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_7 про погрози фізичною розправою (т.1., а.п. 53-54);

- Рапорт від 11.03.2020, відповідно до якого отримано та реєстровано у Вознесенському ВП ГУНП в Миколаївській області заяву потерпілого ОСОБА_8 про погрози ОСОБА_4 фізичною розправою (т.1, а.п.55);

- Повідомлення про початок досудового розслідування від 11.03.2020 керівнику Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_45 , згідно якого слідчий Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_46 повідомила про те, що 11.03.2020 нею розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000370 згідно заяви потерпілого ОСОБА_8 про те, що 05.03.2020 обвинувачений ОСОБА_4 погрожував (т.1, а.п.57);

- Постанову про призначення групи прокурорів від 11.03.2020, відповідно до якої призначено групу прокурорів у кримінальному провадженні №0000370 Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_17 , ОСОБА_47 (т.1, а.п. 58);

- Рапорт від 14.03.2020, відповідно до якого отримана та зареєстрована у Вознесенському ВП ГУНП в Миколаївській області заява потерпілого ОСОБА_7 про протиправні дії обвинуваченого ОСОБА_4 (т.1, а.п.59);

- Повідомлення про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні від 15.03.2020 до заступника керівника Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_48 , згідно якого слідчий Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_49 повідомила про розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000386 за заявою ОСОБА_7 від 14.03.2020 щодо отриманих погроз ( т.1, а.п.61);

- Постанову про призначення групи прокурорів від 15.03.2020, згідно якої у кримінальному провадженні №0000386 призначено прокурорів Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_17 , ОСОБА_47 (т.1, а.п.62);

- Постанову про об`єднання матеріалів досудового розслідування в одне провадження від 17.03.2020, згідно якої прокурор Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_17 постановив кримінальні провадження №0000370 від 11.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.386 КК України, та №0000386 від 14.03.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.386 КК України, об`єднати в одне провадження №0000370 (т.1, а.п.63-64);

- Постанову про доручення здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення слідчому підрозділу вищого рівня у межах одного органу від 18.03.2020, відповідно до якої в.о. прокурора Миколаївської області ОСОБА_50 доручив здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення за ст.386 КК України у кримінальному провадженні №0000370 від 11.03.2020 слідчому підрозділу вищого рівня слідчому управлінню ГУ НП в Миколаївській області; матеріали кримінального провадження для організації негайного виконання направити до слідчого управління ГУ НП в Миколаївській області, про прийняте рішення внести відомості до ЄРДР (т.1, 65-66);

- Постанову при призначення групи прокурорів від 18.03.2020, відповідно до якої в.о. прокурора Миколаївської області ОСОБА_50 постановив призначити групу прокурорів у кримінальному проваджені №0000370 від 11.03.2020 у складі: заступника начальника відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури області ОСОБА_51 , прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 ; старший групи прокурорів ОСОБА_5 (т.1, а.п.67) ;

- Супровідний лист в.о. начальника відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_60 , згідно якого начальнику слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області направляється кримінальне провадження №0000370 від 11.03.2020 за заявами потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (т. 1, а.п.68);

- Доручення про проведення досудового розслідування від 02.04.2020 на адресу слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_61 , відповідно до якого начальник СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_62 доручає провести досудове розслідування за фактом перешкоджання з`явлення потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до Вознесенського міськрайонного суду та погроз, відомості про що внесено до ЄРДР за №0000370 від 11.03.2020 за ст.386 КК України (а.п.69);

- Повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 29.04.2020, згідно якого обвинувачений ОСОБА_4 від підпису та отримання підозри відмовився (т.1, а.п. 155-158);

- Доручення про відкриття матеріалів від 28.05.2020, відповідно до якого прокурор відділу прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 повідомив слідчого відділу РОТЗ СУ ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_63 про відкриття матеріалів кримінального провадження підозрюваному у кримінальному проваджені №0000370 від 11.03.2020 (т.1, а.п.160);

- Повідомлення ОСОБА_4 про відкриття сторонами кримінального провадження матеріалів від 28.05.2020 (т.1, а.п.161);

- Протокол про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 29.05.2020, який містить запис підозрюваного ОСОБА_4 про те, що він з матеріалами справи ознайомлюватися не бажає; зауважень не надходило (т.1, а.п.162-163);

- Повідомлення підозрюваного ОСОБА_4 прокурору ОСОБА_5 про те, що він не володіє речовими доказами та матеріалами, які, згідно ч.6 ст.290 КПК України, необхідно надати стороні обвинувачення (т1, а.п.164);

- Обвинувальний акт від 29.05.2020, повідомлення про підозру від 18.09.2020 (т.1, а.п.165-174);

Крім того, з урахуванням положень ст.22 КПК України, де зазначається, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, за клопотанням сторони захисту судом досліджені та долучені до матеріалів справи: відеозаписи у кількості трьох файлів з офіційного Інтернет-видання «МАЮ ПРАВО», роздруковані статті з офіційного Інтернет- видання «МАЮ ПРАВО», фотокопія з журналу відвідувачів, запрошених (доставлених) 29.04.2020, які захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 просила визнати належними та допустимими доказами (т.1, а.п.189-196).

Оцінивши надані стороною захисту відеозаписи у кількості трьох файлів з офіційного Інтернет-видання «МАЮ ПРАВО» та роздруківки статей з офіційного Інтернет-видання «МАЮ ПРАВО», суд не погоджується з позицію захисту щодо визнання їх належними та допустимими доказами, оскільки дані відеозаписи тривалістю 30 та 90 секунд не містять дати та часу подій, вони не доводять та не спростовують обвинувачення, не узгоджуються з показами потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , які, в т.ч., вказували, що протиправні дії обвинуваченого тривали приблизно 5-10 хвилин (т.1, а.п.189-195)

Крім того, оцінивши під час ухвалення вироку фотокопію з журналу відвідувачів, запрошених (доставлених) 29.04.2020 (т.1, а.п.196), на думку суду, з урахуванням вимог ст.85 КПК України, вона є неналежним доказом, оскільки не підтверджує обставини справи та не спростовує.

Разом з тим, показання свідка ОСОБА_29 суд не бере до уваги, так як під час перерви в судовому засіданні він виходив із суду, а показання, надані під час судового засідання, не спростовують обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_4 за ст.386 КК України.

Щодо показань свідка ОСОБА_9 , суд також не приймає їх до уваги, оскільки вони нелогічні, непослідовні, не узгоджуються між собою, суперечливі. В судовому засіданні під час допиту останній явно плутався щодо часу розгляду справи, називаючи 2019 рік щодо свого фізичного місця перебування та обвинуваченого ОСОБА_4 в залі суду, складу суду, особи прокурора, невиклику наряду поліції. Дані показання не узгоджується з іншими доказами дослідженими безпосередньо в судовому засіданні та повністю спростовуються ними. Надаючи саме такі показання, свідок ОСОБА_9 намагається допомогти обвинуваченому ОСОБА_4 уникнути кримінальної відповідальності, оскільки є його приятелем, про що сам повідомив суду, та є обвинуваченим в іншій кримінальній справі разом із останнім.

Разом з тим, суд не бере до уваги показання обвинуваченого щодо невчинення кримінального проступку, передбаченого ст.386 КК України, оскільки вважає їх неспроможними, вони повністю спростовуються письмовими матеріалами кримінального провадження, наданими прокурором, та показаннями допитаних в судовому засіданні потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_17 , які є очевидцями подій, та свідка ОСОБА_28 , яка, хоча під час вчинення кримінального проступку не перебувала в залі суду, але чула гучні крики з місця події. Причин оговорювати обвинуваченого судом не вбачається. Пояснення вказаних учасників кримінального провадження є логічними, послідовними, узгоджуються між собою та з письмовими доказами, наданими стороною обвинувачення. Крім того, щодо оцінки показань свідків, в ході судового розгляду не було встановлено підстав для недостовірності їх показань, визначених ст.96 КПК України.

Невизнання вини обвинуваченим суд розцінює як спосіб захисту, відсутність критичного аналізу своїх дій, спробу уникнути покарання за вчинений кримінальний проступок.

Щодо доводів сторони захисту стосовно виправдання обвинуваченого.

Так, під час судового розгляду захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 наголошувала на тому, що справа сфальсифікована, всі слідчі дії проводилися з порушенням вимог та порядку КПК України, порушено право обвинуваченого на захист, тому всі докази є недопустимими та неналежними. Крім того, жоден свідок не підтвердив факт вчинення кримінального проступку обвинуваченим за ст.386 КК України. Обвинувачення базується на показаннях потерпілих, які надали свою версію подій за допомогою прокурора. Тому, захисник просить суд визнати обвинуваченого за ст.386 КК України невинуватим та виправдати у зв`язку із недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.

Однак, на думку суду, з такою позицією погодитись неможливо, оскільки ствердження захисника щодо порушення права на захист у зв`язку з неврученням обвинуваченому повідомлення про підозру 29.04.2020, на яку посилається захисник в судових дебатах, та ненадання захисника і перекладача, не заслуговують на увагу, так як із повідомлення про підозру, яке здійснено відповідно до вимог глави 22 КПК України та яке містить, зокрема, і перелік прав підозрюваного, де зафіксовано право на захист та можливість користуватися послугами перекладача, вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 від підпису та отримання підозри відмовився, про що свідчать застереження з підписами ОСОБА_64 та ОСОБА_65 , та є посилання на відеофіксацію (т.1, а.п. 155-158), так само і ознайомлюватися зі справою відмовився (т.1, а.п.162-163). Крім того, оцінивши процесуальні документи щодо проведення досудового розслідування, суд вважає, що порушень вимог та порядку КПК України при проведенні процесуальних дій під час досудового розслідування немає.

Стосовно посилання стороною захисту на непідтвердження в судовому засіданні показаннями жодного із свідків факту вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим та виклад подій потерпілими за допомогою прокурора, судом вказані докази вже оцінені у мотивувальній частині вироку, тому з вказаних підстав суд не бере до уваги доводи захисника щодо оцінки показань свідків та потерпілих з урахуванням зазначеної захистом позиції.

Таким чином, відповідно до положень ст.94 КПК України, суд, оцінивши всі докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, керуючись законом, вважає досліджені докази, надані стороною обвинувачення, належними, допустимими, достовірними, тому не бере до уваги посилання сторони захисту щодо визнання всіх доказів недопустимими та неналежними та виправдування обвинуваченого.

Аналіз та оцінка приведених в сукупності доказів приводять суд до переконання доведеності вини обвинуваченого в пред`явленому йому обвинуваченні.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст.386 КК України, тобто перешкоджання з`явлення потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до суду, примушування потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до відмови від давання показань.

Відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України, обставин, які пом`якшують та та обтяжують покарання, не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

В силу ст.9 Конституції України, ч.2 ст.8 КПК України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди при розгляді справ зобов`язані застосовувати положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику ЄСПЛ, як джерело права.

Відповідно до положень ст.6 Конвенції, кожному гарантовано право на справедливий суд.

Таким чином, суд враховує позицію ЄСПЛ, зазначену у справі «Еззе і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 09.10.2003, відповідно до якої кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, суд враховує, що, відповідно до ст.12 КК України, вчинене кримінальне правопорушення є умисним проступком проти правосуддя, обставини вчиненого, наслідки злочинних дій.

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ст.50 КК України, де зазначається, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Крім того, суд враховує те, що обвинувачений є раніше несудимою особою в силу ст.89 КК України (т.1, а.п. 84), а також систематичне порушення порядку в судовому засіданні та отримання зауважень судом. Також суд бере до уваги те, що останній перебуває на обліку в наркологічному кабінеті з 2017 року, діагноз: РПП внаслідок вживання каннабіноїдів (т.1, а.п.82); на обліку у психіатра не перебуває (т.1, а.п.83); характеризується посередньо за місцем проживання (т.1, а.п.86); одружений, працює; між іншим, суд бере до уваги посилання прокурора про те, що згідно з Рішенням національної безпеки (РНБО) від 14.05.2021 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), введеним в дію Указом Президента України від 21.05.2021 до обвинуваченого застосовано обмежувальні заходи, як до кримінального авторитету (обвинувачений підтвердив те, що йому відомо про існування даного рішення).

Так, призначаючи покарання, суд бере до уваги вимоги ч.1 ст.8 Конституції України, відповідно до якої визнається і діє принцип верховенства права. Справедливість одна з основних засад права. Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у Рішеннях від 30.01.2003 № 3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора та від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі про призначення судом більш м`якого покарання. Так, у Рішенні №15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому кримінальному правопорушенню; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним кримінальному правопорушенню. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Таким чином, виходячи із вищевикладеного та вимог ст.61 Конституції України, де зазначено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також вимог ст.65 КК України, яка, між іншим, вказує на те, що більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді арешту, яке буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.386 КК України та призначити покарання у виді 6 (шести) місяців арешту.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з дня його взяття під варту, після звернення вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 грудня 2021 року до виконання після набрання ним законної сили.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1