Справа № 192/430/19
Провадження № 1кп/201/172/2021
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 грудня 2021 року м. Дніпро
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, середня неповна освіта, не працюючий, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимий:
-13.07.2017 Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.
у вчиненні злочину передбаченого ст. 391 КК України, -
В судовому засіданні приймали участь:
прокурор ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засуджений 13.07.2017 Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, знаходячись в місцях позбавлення волі на шлях виправлення та перевиховання не став, та в період відбуття покарання в ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» Південно - Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (далі Солонянська ВК-21), здійснив нове кримінальне правопорушення.
Так, 10.09.2018 ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за допущене 04.07.2018 порушення режиму утримання ОСОБА_3 був підданий стягненню у виді переведення до приміщень камерного типу (одиночної камери), строком на один місяць. Після звільнення з ПКТ своєї поведінки не змінив та знову продовжував порушувати режим утримання.
04.02.2019 близько 10.00 години в приміщенні відділення СПС №2 Солонянської ВК-21, розташованій за адресою с. Аполлонівка, військове містечко, 37, Солонянського району, Дніпропетровської області, в.о. начальника відділення СПС №2 майором внутрішньої служби ОСОБА_5 , який являється представником Солонянської ВК-21, засудженому ОСОБА_3 в присутності інших працівників Солонянської ВК-21, було оголошено, що згідно графіка двогодинного відпрацювання на благоустрій відділення СПС №2, з яким ОСОБА_3 ознайомлено 28.01.2019, у відповідності до ч. 5 ст. 118 КВК України він зобов`язаний в порядку черги приступити до прибирання коридору відділення СПС №2. Для цього ОСОБА_3 був наданий увесь необхідний господарський інвентар, а саме ганчірка, відро з теплою водою, швабра, після чого був вказаний обсяг роботи вологе прибирання коридору відділення СПС №2, на що засуджений ОСОБА_3 маючи умисел на злісну непокору законним вимогам адміністрації установи покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, відповів категоричною відмовою. Після чого в.о. начальника відділення СПС №2 ОСОБА_5 вдруге звернувся з вимогою до засудженого ОСОБА_3 приступити до прибирання коридору відділення СПС №2, на що засуджений ОСОБА_3 публічно, в присутності працівників Солонянської ВК-21, повторно відповів категоричною відмовою.
В.о. начальника відділення СПС №2 ОСОБА_5 втретє звернувся з вимогою до засудженого ОСОБА_3 приступити до прибирання коридору відділення СПС №2, на що засуджений ОСОБА_3 знову відповів категоричною відмовою.
Далі, засуджений ОСОБА_3 був доставлений в медичну частину Солонянської ВК-21 для медичного обстеження, де він був обстежений лікарем-терапевтом ОСОБА_6 , та виданий медичний висновок, що засуджений ОСОБА_3 практично здоровий, працездатний, прибирання житлових приміщень виконувати може.
По прибутті у чергову частину Солонянської ВК-21 в.о. начальника відділення СПС №2 ОСОБА_5 ще кілька разів звернувся з вимогою засудженого ОСОБА_3 приступити до прибирання коридору відділення СПС №2, на що засуджений ОСОБА_3 відповів категоричною відмовою, хоча міг та зобов`язаний був виконати законні вимоги представника адміністрації установи виконання покарань, у відповідності з ч. 3 ст. 107 КВК України.
Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин відповідальність за який передбачена ст. 391 КК України, а саме злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі, у скоєному розкаявся та надав показання, які повністю відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті,
В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений, та інші учасники процесу не оспорюють:
1) подію злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);
2) винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, форма вини, мотив і мета вчинення злочину.
Також судом встановлено, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. При цьому суд роз`яснив учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України і за результатами згоди учасників, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину доведена в повному обсязі і умисні дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ст. 391 КК України, як злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу.
При призначенні обвинуваченому покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії нетяжких, дані про особу обвинуваченого, який судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України суд відносить щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, однак з урахуванням вимог ст. 68 КК України не в максимальному його розмірі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, даним про особу обвинуваченого.
Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.
Враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого, обставини злочину, що описано вище, суд приходить до висновку, що обвинувачений може стати на шлях виправлення без відбування покарання, а тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробовуванням.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ст. 391 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на один рік.
Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк один рік.
На підставі п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.
Вирок підлягає негайному врученню обвинуваченому і прокурору.
Суддя: ОСОБА_1