У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 вересня 2021 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 12 листопада 2021 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Орлово-Розово Чебулінського району Кемеровської області, РФ, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, раніше неодноразово судимого, останній раз 15.10.2013 Керченським міським судом АР Крим за ч.2 ст. 182, ч.2 ст. 186, ч.1 ст. 187, ч.2 ст. 187, ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнився 10.12.2020 по відбуттю строку покарання, проживає: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

встановив:

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" терміном до 12 листопада 2021 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Апелянт вважає, ухвалу слідчого судді про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою незаконною, необґрунтованою та такою що підлягає скасуванню.

Вказує, що суд не встановив чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінуємого злочину, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Зі змісту клопотання вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється в тому, що 26.07.2021 близько 03:00 перебував поряд із будинком АДРЕСА_2 , де побачив ОСОБА_7 та в цей час у нього виник умисел на відкрите викрадення майна останнього.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_6 , діючи умисно та повторно, з метою особистого збагачення, підійшов до потерпілого ОСОБА_7 , після чого кулаком правої руки наніс йому удар в область верхньої губи, в результаті чого потерпілий втратив рівновагу та впав на землю.

Продовжуючи реалізовувати свій умисел, ОСОБА_6 із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, яке виразилось у нанесенні ударів кулаками обох рук та ногами в область тулубу ОСОБА_7 , діючи відкрито та ігноруючи вимоги останнього щодо припинення протиправних дій, із лівої кишені штанів викрав мобільний телефон марки "Samsung", моделі "Galaxy J7 (2016)" золотистого кольору, а з правої кишені грошові кошти у сумі 600 грн. В подальшому ОСОБА_6 покинув місце скоєння кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

13.09.2021 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в обґрунтування клопотання зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та про наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину, вагомість наявних доказів, а також тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим, послався на наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню доведених ризиків та прийшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що є значна ймовірність того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

На їх наявність вказує те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого насильницького корисливого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до шести років, не працює та не має стабільного джерела доходу, не має стійких соціальних зв`язків (у свідоцтві про народження дитини співмешканки він батьком не записаний), власного житла не має, ухилився без переконливих причин від явки до слідчого 14.09.2021, що дає підстави стверджувати про можливість переховування його від органів досудового розслідування та суду. Крім того, ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, в тому числі за корисливі злочини, пов`язані із застосування насильства, що дає підстави стверджувати, що він може вчинити й інші кримінальні правопорушення.

Судом оцінено репутацію підозрюваного, а саме, те що підозрюваний не має постійного джерела доходу та стійких соціальних зв`язків, раніше неодноразово судимий.

Вищезазначені обставини вказують на наявність ризиків передбачених п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 та особу підозрюваного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним і обґрунтованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 вересня 2021 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 12 листопада 2021 року, відносно ОСОБА_6 , - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді