Справа № 161/3959/20 Провадження №11-кп/802/530/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч. 2 ст. 190 КК України. Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження № 0000692 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 квітня 2021 року щодо ОСОБА_8 ,
В С Т А Н О В И В :
Вказаним вироком суду ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , громадянин України, з професійно-технічною освітою, неодружений, непрацюючий, в порядку ст. 89 КК України раніше не судимий,
засуджений за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_8 постановлено рахувати з дня прибуття та постановки його на облік у виправну колонію.
Вироком вирішено питання речових доказів, арештованого майна, судових витрат та цивільного позову.
ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що він 31 січня 2020 року, близько 23 год. 30 хв., перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб з невстановленою слідством особою, шляхом обману, який виразився у повідомленні невстановленою особою потерпілій неправдивих відомостей, реалізуючи єдиний намір на незаконне заволодіння грошовими коштами, попередньо розподіливши злочинні дії, що виразилися у здійсненні невстановленою особою телефонного дзвінка на міський стаціонарний номер телефону: НОМЕР_1 потерпілої ОСОБА_10 , яка представилась донькою останньої і повідомила неправдиві відомості, що нібито вона вчинила дорожньо-транспортну пригоду та за непритягнення її до відповідальності необхідно передати грошові кошти в сумі 200000 гривень, особі, яка прийде. Після чого, він отримавши від потерпілої 50000 гривень та 2000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 31 січня 2020 року становить 49839 грн. заволодів коштами потерпілої, внаслідок чого потерпілій ОСОБА_10 завдано майнової шкоди на загальну суму 99839 грн..
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій обвинувачених, а також вид та строк призначеного покарання, вважає вирок суду в частині не застосування до ОСОБА_8 положень ст.75 КК України, необґрунтованим. Посилається на те, що обвинувачений вину визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, частково відшкодував завдані збитки, в порядку ст. 89 КК України раніше не судимий, має постійне місце проживання, за яким характеризується задовільно, проживає разом з батьками та дружиною, які перебувають на його утриманні оскільки ніде не працюють. Просить вирок суду змінити, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від призначеного покарання з встановленням іспитового строку тривалістю один рік.
Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, захисника, який подану апеляційну скаргу підтримував і просив застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_8 ст..75 КК України, думку прокурора, яка заперечувала апеляційну скаргу і просила вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.2 ст.190 КК України, правильність висновків суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні вказаного злочину, учасниками судового розгляду не оспорюється, у зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, підстави для перегляду вироку, в цій частині відсутні.
Відповідно до положень ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
Згідно роз`яснень, викладених у п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», вирішуючи питання про вид і розмір покарання в кожному конкретному випадку, суд повинен визначати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, виходячи із сукупності всіх обставин вчинення злочину (форми вини, мотивів, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, ступеня участі кожного із співучасників у вчиненні злочину та ін.).
Приписами ст.75 КК України визначено, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника про наявність підстав для звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, апеляційний суд вважає, що в даному випадку відсутні підстави для їх задоволення.
При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд першої інстанції в повному обсязі виконав вимоги ст.ст.50, 65 КК України та врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, однак притягувався до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, збитки потерпілій відшкодував частково.
Також при призначенні ОСОБА_8 покарання місцевим судом враховано наявність пом`якшуючих покарання обставин щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та наявність обставини, яка обтяжує покарання - вчинення злочину щодо особи похилого віку.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування до обвинуваченого ст.ст.69, 75 КК України, враховуючи обставини вчиненого злочину, суму коштів, якими заволодів обвинувачений та обставини такого заволодіння, тому вид та розмір покарання, призначеного ОСОБА_8 , яке слід відбувати реально, відповідає принципам законності, невідворотності та співмірності, і є достатніми для досягнення цілей покарання, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги захисника є неспроможними та не можуть бути задоволеними.
Що ж стосується думки потерпілої сторони, як однієї з підстав для застосування щодо обвинуваченого положень ст.75 КК України, то суд апеляційної інстанції враховує, що позиція потерпілої сторони не є обов`язковою для суду, натомість враховується в сукупності з обставинами, передбаченими ст.65 КК України, і не має над ними юридичної переваги.
Доводи захисника про особу обвинуваченого, його задовільну характеристику, відсутність судимостей, ставлення до вчиненого та думку потерпілої були належним чином враховані судом при призначенні покарання та враховуючи всі обставини у справі, дані про особу обвинуваченого, суд призначив покарання саме у виді обмеження волі в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.2 ст.190 КК України.
Суд апеляційної інстанції вважає, що врахувавши сукупність зазначених обставин, суспільну небезпеку вчиненого злочину, характеристику особи обвинуваченого, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.190 КК України у вигляді обмеження волі, яке слід відбувати реально, у зв`язку із чим не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого положень ст.75 КК України.
Призначене судом покарання повністю відповідає ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення і на думку апеляційного суду повністю відповідає меті й принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, яке в даному випадку є адекватним характеру вчинених обвинуваченим дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

З врахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що призначене судом першої інстанції покарання, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів.

На думку суду апеляційної інстанції, у даному випадку буде досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.
Під час апеляційного перегляду не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 квітня 2021 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: