ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/907/22 Справа № 208/3755/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Камянської окружної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 листопада 2021 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, українця, громадянина України, освіта середньо-технічна, не працюючого, холостого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
18.12.2002 року Заводським районним судом міста Дніпродзержинська за ч.1 ст.15 ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнити з випробувальним строком 2 роки;
19.05.2004 року Баглійським районним судом міста Дніпродзержинська за ч. 2 ст.186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, вирок набув законної сили 02.06.2004;
30.12.2005 року Заводським районним судом міста Дніпродзержинська за ч. 2 ст.186, ст.15 ч.2 ст.307, ч.2 ст.307, ст.315, ст.69, ст.70, ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки, приєднати невідбуту частину покарання за вироком суду від 18.12.2002, до відбування 5 років 1 день позбавлення волі, вирок набув законної сили 10.03.2006 року, звільнений 09.01.2009 року по відбуванню строку покарання;
22.02.2011 року Заводським районним судом міста Дніпродзержинська за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнити з випробувальним строком 2 роки, вирок набув законної сили 10.03.2011 року;
11.07.2012 Заводським районним судом міста Дніпродзержинська за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ст.69, ч.І ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців; на підставі ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання у вигляді 6 місяців позбавлення волі за вироком від 22.02.2011, до відбування 3 роки позбавлення волі, вирок набув законної сили 15.05.2012, звільнений 04.10.2014 по відбуванню строку покарання;
28.08.2015 Заводським районним судом міста Дніпродзержинська за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.15 ч.3 ст.186, ч.2 с т.190, ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 4 місяці, на підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати з 28.08.2015 року до 20.06.2017 року, вирок набув законної сили 30.03.2018 року, звільнення 03.04.2018 року, по відбуванню строку покарання,
27.02.2018 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України у вигляді 4 років 4 місяців позбавлення волі.
27.05.2019 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 травня 2019 року, за ч. 2 ст. 186 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки і три місяці,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Здолбунів Ровенської області, українки, громадянки України, освіта середньо-технічна, не працюючої, не заміжньої, мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима:
18.02.2016 Заводським районним судом міста Дніпродзержинська за ч.2 ст.186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці, зараховано згідно ч.5 ст.72 КК України з 04.08.2015 по 18.02.2016, вирок набув законної сили 12.09.2016;
28.03.2017 Баглійським районним судом міста Дніпродзержинська за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 4 місяці, на підставі ч.4 ст.70 поглинуте покарання за вироком Заводського районного суду від 18.02.2016, строк обчислювати з моменту затримання з 04.08.2015, відповідно до ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.02.2018 вирок залишено без змін, зараховано згідно ч.5 ст.72 КК України з 29.03.2017 по 20.06.2017.

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, у кримінальних провадженнях № 0000715 та № 0000879,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

в режимі відеоконференції:
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 листопада 2021 року, з врахуванням ухвали цього суду від 15 листопада 2021 року про виправлення описки, ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки і чотири місяці.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, в строк покарання, призначеного даним вироком ОСОБА_6 , зараховано за сукупністю вироків, шляхом поглинання не відбутої частини покарання призначеного ОСОБА_6 вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 травня 2019 року, за ч.2 ст. 186 КК України, і остаточно призначено ОСОБА_6 , до відбуття за сукупністю вироків, покарання у вигляді позбавлення волі на чотири роки і чотири місяці.

Вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат.

За цим вироком ОСОБА_6 визнаний винним за таких обставин:
Так, ОСОБА_6 , будучи особою, раніше судимою за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185, 186, 190 КК України, маючи незняту та непогашену в установленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.186 КК України.
Повторно, 27.04.2018 року приблизно о 13.30 год. ОСОБА_6 , знаходячись у під`їзді № 4 буд. в„ 51 по пр. Свободи в м. Кам`янське , побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_10 , який перебував на сходовому майданчику між 1-м та 2-м поверхами, у якого на правій руці знаходилась каблучка у вигляді печатки, виготовлена із золота 500 проби вагою 7,69 грамів, вартість якої становить 7 890 гривень. Реалізуючи спонтанно виниклий умисел на відкрите, протиправне заволодіння чужим майном, ОСОБА_6 діючи умисно, відкрито, на реалізацію прямого злочинного умислу, із корисливого мотиву, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, підійшов до ОСОБА_10 , та застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, натиснувши своєю правою рукою на грудну клітину потерпілого, таким чином притиснув останнього до стіни, чим завдав потерпілому ОСОБА_10 фізичного болю, обмежив останнього у діях та подавляючи волю потерпілого у опорі його протиправним діям. Після цього, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, спрямованого на відкрите, із корисливого мотиву викрадення у ОСОБА_10 зазначеної каблучки, діючи умисно, цілеспрямовано, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій та розуміючи при цьому, що своїми діями вчиняє відкрите протиправне викрадення чужого майна поза волею власника, своєю лівою рукою зняв з правої руки ОСОБА_10 каблучку у вигляді печатки, виготовлену із золота 500 проби вагою 7,69 грамів та заволодів викраденим з місця скоєння кримінального правопорушення із викраденим майном зник, розпорядившись ним на свій розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на суму 7 890 гривень.
Повторно, 11.05.2018 року приблизно о 14.50 год., ОСОБА_6 знаходячись у під`їзді № 2 буд. АДРЕСА_2 , побачив раніше незнайому йому ОСОБА_11 , яка підіймалась вверх сходами, у вухах якої знаходилися дві сережки, виготовлені із золота 585 проби вагою 1,28 грама кожна. В цей момент у ОСОБА_6 раптово виник прямий злочинний умисел, спрямований на відкрите, із корисливого мотиву, викрадення у ОСОБА_11 належного потерпілій майна, а саме однієї з зазначений сережок. Реалізовуючи свій прямий злочинний умисел, спрямований на відкрите, із корисливого мотиву викрадення у ОСОБА_11 однієї з зазначений сережок, ОСОБА_6 , діючи умисно, цілеспрямовано, цілковито усвідомлюючи протиправний та відкритий характер своїх дій та розуміючи при цьому, що своїми діями вчинює протиправне вилучення чужого майна поза волею власника, підійшов ззаду до ОСОБА_11 , та рукою схопив за одну сережку, виготовлену із золота 585 проби вагою 1,28 грама, вартість якої, становить 1 337, 60 гривень, яка знаходилася у правому вусі ОСОБА_11 , після чого різким рухом потягнув зазначену сережку, витягнувши її з вуха потерпілої, подряпавши при цьому сережкою шию ОСОБА_11 в районі позавушної ділянки справа, заподіявши останній, тілесне ушкодження у вигляді садна в позавушній ділянці праворуч, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження, яке має незначні скороминущі наслідки, застосувавши таким чином до потерпілої ОСОБА_11 насильство, яке не є небезпечним для її життя та здоров`я та заволодів викраденим, ОСОБА_6 з місця скоєння кримінального правопорушення з викраденим майном зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_11 майнову шкоду на суму 1337,60 гривень.
Повторно, 26.05.2018 року приблизно о 19.00 год., раніше знайомі між собою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , знаходилися біля під`їзду № 1 буд. АДРЕСА_3 , де побачили раніше незнайому їм ОСОБА_12 у вухах якої знаходились дві сережки, виготовлені із золота 583 проби вагою по 4,23 грами. В цей момент у ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , виник спільний злочинний умисел, спрямований на відкрите, із корисливого мотиву, протиправне викрадення у ОСОБА_12 зазначених сережок, для реалізації якого останні вступили у попередню злочинну змову. Діючи умисно, протиправно, відкрито, із корисливих мотивів на реалізацію злочинного умислу, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 зайшли вслід за потерпілою ОСОБА_12 у під`їзд до ліфту, розташованого у під`їзді № 1 буд. АДРЕСА_3 , де реалізовуючи свій спільний злочинний умисел, спрямований на відкрите, із корисливого мотиву, як викрадення у ОСОБА_12 зазначених сережок, ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , діючи спільно, умисно, спираючись на підтримку одне одного, цілковито усвідомлюючи протиправний та відкритий характер своїх дій та розуміючи при цьому, що своїми діями вони вчинюють відкрите вилучення чужого майна поза волею власника, підійшли ззаду до ОСОБА_12 , після чого ОСОБА_6 , діючи на виконання спільного із ОСОБА_7 прямого злочинного умислу, схопив потерпілу ззаду двома руками за голову та не надавав їй можливості повернути голову. В цей час ОСОБА_7 , діючи на виконання спільного з ОСОБА_6 прямого злочинного умислу, двома руками схопила за сережки ОСОБА_13 та почала їх знімати, розстібнувши застібки, знявши таким чином з вух останньої дві сережки, виготовлені із золота 583 проби загальною вагою 4,23 грами, вартість яких, складає 4399 грн. З метою отримання реальної можливості розпоряджатись відкрито викраденим майном, тобто для доведення свого спільного злочинного умислу до кінця, діючи спільно, спираючись на підтримку одне одного, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 разом із відкрито викраденими сережками вибігли з ліфту та з місця скоєння злочину зникли. Отримавши реальну можливість розпоряджатись відкрито викраденим майном, тобто реалізувавши у повному обсязі свій спільний злочинний умисел, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розпорядилися зазначеним майном на власний розсуд, спричинивши своїми діями потерпілій ОСОБА_12 майнову шкоду на суму 4399 гривень.
Повторно, 28.05.2018 року приблизно о 10.00 год. раніше знайомі між собою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , проходили повз буд. АДРЕСА_4 . В цей момент вони побачили раніше незнайому їм ОСОБА_14 у вухах якої знаходились дві сережки, виготовлені із золота 583 проби загальною вагою 2,92 грами. В цей момент у них виник спільний злочинний умисел, спрямований на відкрите, із корисливого мотиву, викрадення у ОСОБА_14 зазначених сережок, для реалізації якого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вступили у попередню злочинну змову. Реалізовуючи свій спільний злочинний умисел, спрямований на відкрите, із корисливого мотиву, викрадення у ОСОБА_14 зазначених сережок, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи спільно, умисно, спираючись на підтримку одне одного, цілковито усвідомлюючи протиправний та відкритий характер своїх дій та розуміючи при цьому, що своїми діями вони вчинюють відкрите вилучення чужого майна поза волею власника, підійшли ззаду до ОСОБА_14 та руками схопили за обидві сережки, при цьому ОСОБА_6 , діючи на виконання спільного із ОСОБА_7 прямого злочинного умислу, рукою схопив за сережку, яка знаходилась у лівому вусі ОСОБА_14 та намагався рукою зняти її з вуха. В цей же момент ОСОБА_7 , діючи на виконання спільного із ОСОБА_6 прямого злочинного умислу, рукою схопила за сережку, яка знаходилась у правому вусі ОСОБА_14 .. Діючи спільно, на виконання єдиного злочинного умислу, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебуваючи у вказаному місці та у зазначений час, розстібнувши застібки, зняли з вух ОСОБА_14 дві сережки виготовлені із золота 583 проби вагою по 2,92 грами, вартість яких, складає 3037 грн., після чого ОСОБА_6 вдарив ОСОБА_14 рукою по потилиці, спричинивши останній фізичну біль. З метою отримання реальної можливості розпоряджатись відкрито викраденим майном, тобто для доведення свого протиправного умислу до кінця, діючи спільно, спираючись на підтримку одне одного, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , разом з відкрито викраденими сережками втекли, зникнувши таким чином з поля зору потерпілої. Отримавши реальну можливість розпоряджатись відкрито викраденим майном, тобто реалізувавши у повному обсязі свій спільний злочинний умисел, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розпорядилися зазначеним майном на власний розсуд, спричинивши своїми діями потерпілій ОСОБА_14 майнову шкоду на суму 3037 гривень.
Повторно, 28.05.2018 року приблизно о 16.00 год. раніше знайомі між собою ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , проходили повз буд. АДРЕСА_5 . В цей момент вони побачили раніше незнайому їм ОСОБА_15 , у вухах якої знаходились дві сережки, виготовлені із золота 583 проби вагою по 1,97 грама кожна (інкрустовані білими недорогоцінним камінцями). В цей момент у них виник спільний протиправний умисел, спрямований на відкрите, із корисливого мотиву, викрадення у ОСОБА_15 зазначених сережок, для реалізації якого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вступили у попередню злочинну змову. Реалізовуючи свій спільний злочинний умисел, спрямований на відкрите, із корисливого мотиву викрадення у ОСОБА_15 зазначених сережок, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи спільно, умисно, спираючись на підтримку одне одного, цілковито усвідомлюючи протиправний та відкритий характер своїх дій та розуміючи при цьому, що своїми діями вони вчинюють відкрите вилучення чужого майна поза волею власника, підійшли ззаду до ОСОБА_15 та руками схопили за обидві сережки, при цьому ОСОБА_6 , діючи на виконання спільного із ОСОБА_7 прямого злочинного умислу, рукою схопив за сережку, яка знаходилась у лівому вусі ОСОБА_15 та намагався рукою зняти її з вуха, однак не зміг цього зробити. В цей же момент ОСОБА_7 , діючи на виконання спільного із ОСОБА_6 прямого злочинного умислу, рукою схопила за сережку, яка знаходилась у правому вусі ОСОБА_15 та розстібнувши застібку, зняла з вуха ОСОБА_15 одну сережку виготовлену із золота 583 проби вагою по 1,97 грама (інкрустована білими недорогоцінним камінцями), вартість якої, складає 1222,20 грн. З метою отримання реальної можливості розпоряджатись відкрито викраденим майном, тобто для доведення свого протиправного умислу до кінця, діючи спільно, спираючись на підтримку одне одного, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 разом з відкрито викрадену сережкою побігли у напрямку проїжджої частини вул. Миру та з поля зору потерпілої зникли. Отримавши реальну можливість розпоряджатись відкрито викраденим майном, тобто реалізувавши у повному обсязі свій спільний злочинний умисел, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розпорядилися зазначеним майном на власний розсуд, спричинивши своїми діями потерпілій ОСОБА_15 майнову шкоду на суму 1222,20 гривень.
В апеляції:
- прокурор не оскаржуючи обставини вчинення злочинів, винуватість ОСОБА_6 і правильність кваліфікації його дій, просить вирок в частині призначеного покарання змінити та вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, поглинути призначеним за цим вироком покаранням, покарання призначене за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 травня 2019 року, та остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.
В іншій частині вирок залишити без змін.
В обґрунтування своїх вимог вказує, що вирок суду підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, оскільки призначаючи ОСОБА_6 остаточне покарання відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, суд призначив його за сукупністю вироків, замість за сукупністю кримінальних правопорушень, як це передбачено цією нормою закону, тобто фактично застосував порядок призначення покарання, передбачений ст. 71 КК України, який застосовується виключно у випадку призначення покарання за сукупністю вироків.
Даний вирок щодо ОСОБА_7 не оскаржується.

Заслухавши прокурора, який підтримав частково доводи та вимоги апеляційної скарги, обвинуваченого, який не заперечував проти апеляції прокурора, проте просив залишити строк покарання визначений судом першої інстанції без змін, обговоривши її доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Оскільки висновки суду стосовно фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення та доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 186 КК України в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, то вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.
Доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність через незастосування місцевим судом при призначенні покарання закону, який підлягає застосуванню, є обґрунтованими.
Так, обвинувачений засуджений вироком Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 травня 2019 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці.
Вчинення кримінального правопорушення, які обвинуваченому інкриміновано за оскарженим вироком, мало місце 27.04.2018 року, 11.05.2018 року, 26.05.2018 року, тобто до ухвалення попереднього вироку, а тому при ухваленні оскарженого вироку судом першої інстанції правильно застосовані вимоги ч. 4 ст. 70 КК України. Проте місцевий суд при призначенні остаточного визначив покарання за сукупністю вироків, чим фактично застосував порядок призначення покарання, передбачений ст. 71 КК України, що є неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність і підставою для зміни такого вироку в цій частині.
При цьому, вимоги прокурора в апеляції щодо зміни вироку і визначення покарання ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, є таким, що погіршує становище обвинуваченого і шляхом зміни вироку в цій частині вимоги прокурора задовольнити неможливо. Окрім того, прокурор не навів жодного доводу необхідності визначення обвинуваченому на два місяці більше строку покарання у виді позбавлення волі за вчиненні кримінальні правопорушення, ніж строку визначеного судом першої інстанції. Тому в цій частині вимоги прокурора не підлягають задоволенню.
Таким чином, за наведеного, колегія суддів вважає правильним і справедливим визначення судом першої інстанції строк покарання ОСОБА_6 за ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки 4 місяці та застосувати вимоги ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 травня 2019 року більш суворим за цим вироком.
Саме таке покарання буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами, та відповідатиме меті покарання, визначеній ст. 50 КК України.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
П. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України передбачає, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою, зокрема, зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.
Враховуючи те, що судом було допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, вирок суду підлягає зміні, що не є погіршенням становища обвинуваченого, тому апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Камянської окружної прокуратури ОСОБА_5 - задовольнити частково.
Вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 листопада 2021 року щодо ОСОБА_16 є ОСОБА_17 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, - змінити в частині призначеного покарання.
Вважати Алє ОСОБА_17 засудженим за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, поглинути призначеним за цим вироком покаранням, покарання призначене за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 травня 2019 року, та остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 4 місяців.
В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4