У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2021 року слідчий cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області клопотання представника потерпілого ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000811 від 20.03.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.1 ст.365-2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Київська обласна рада звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із вищезазначеним клопотанням, обґрунтовуючи його тим, що в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000811 від 20 березня 2019 року ухвалою Київського апеляційного суду від 31 серпня 2021 року було накладено арешт на нежитлові будівлі та споруди (нежитлова будівля А, загальною площею 324,1 кв.м., нежитлова будівля Б, загальною площею 154, 9 кв.м., нежитлова будівля В, площею 16 кв. м., ганок а, ганок а1, рампа з ганком 2ф, ворота №1), розташованих за адресою АДРЕСА_1 (на земельній діялнці з кадастровим номером :04:032:0073), які на час винесення ухвали, згідно даних державного реєстру речових прав на нерухоме майно, належали на праві приватної власності ОСОБА_5 (1/2) та ОСОБА_6 (1/2).

Просить скасувати накладений арешт нерухомого майна, обґрунтовуючи свою позицію тим, що в результаті розгляду апеляційних скарг заступника керівника Київської обласної прокуратури та Київської обласної ради, у провадженні № 22-ц/824/13275/2021 постановою Київського апеляційного суду від 24.11.2021 скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 від 29.01.2019, відповідно до якого зареєстровано право власності за ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на нерухоме майно: нежитлові будівлі та майно, загальною площею 495 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 та витребувано на користь територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області в особі Київської обласної ради із власності ОСОБА_6 та ОСОБА_5 нерухоме майно нежитлові будівлі та майно загальною площею 495 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , однак, постанову Київського апеляційного суду у провадженні № 22-ц/824/13275/2021, яка набрала законної сили, на даний час не можливо виконати, так як на майно накладено арешт, а оскільки накладення арешту на майно у кримінальному провадженні було ініційовано саме представником потерпілого у провадженні, тобто Київської обласної ради, тому потреба в подальшому застосуванні арешту вже відпала, а наявність арешту перешкоджає і обмежує право заявників на володіння майном.

Представник потерпілого в судовому засіданні підтримав клопотання з підстав викладених в ньому, просив його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні підтримав подане представником потерпілого клопотання, також просив його задовольнити.

Суд, вислухавши учасників судового провадження, розглянувши клопотання, вивчивши матеріали справи, виходить з наступного.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 серпня 2021 року було задоволено частково клопотання у кримінальному провадженні №0000811 від 20.03.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.1 ст.365-2 КК України прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна та накладено арешт на нежитлові будівлі та споруди (нежитлова будівля А, загальною площею 324,1 кв.м., нежитлова будівля Б, загальною площею 154, 9 кв.м., нежитлова будівля В, площею 16 кв. м., ганок а, ганок а1, рампа з ганком 2ф, ворота №1), розташованих за адресою АДРЕСА_1 (на земельній діялнці з кадастровим номером :04:032:0073), які на час винесення ухвали, згідно даних державного реєстру речових прав на нерухоме майно, належали на праві приватної власності ОСОБА_5 (1/2) та ОСОБА_6 (1/2) із забороною Державним органам та органам нотаріату здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо цього майна.

Приймаючи таке рішення про застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, колегія суддів виходила з того, що незастосування арешту на вищевказане майно, може призвести до його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження, оскільки Київською обласною радою було отримано інформацію, що причетні до шахрайської схеми заволодіння зазначеного майна особи намагалися в черговий раз відчужити вказане майно з метою перешкоджання повернення його у власність територіальної громади Київської області.

Ухвалюючи рішення про накладення арешту, колегія суддів виходила з того, що дані, викладені у матеріалах кримінального провадження дають підстави для висновку, що з метою збереження речових доказів, накладання арешту на зазначене майно є необхідним.

Згідно із ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як встановлено під час судового розгляду, накладення арешту на майно у кримінальному провадженні було ініційовано саме представником потерпілого у провадженні, тобто Київською обласною радою.

За результатами розгляду апеляційних скарг заступника керівника Київської обласної прокуратури та Київської обласної ради, у провадженні № 22-ц/824/13275/2021 постановою Київського апеляційного суду від 24.11.2021 скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу ОСОБА_7 від 29.01.2019, відповідно до якого зареєстровано право власності за ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на нерухоме майно: нежитлові будівлі та майно, загальною площею 495 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 та витребувано на користь територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області в особі Київської обласної ради із власності ОСОБА_6 та ОСОБА_5 нерухоме майно нежитлові будівлі та майно загальною площею 495 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 .

Тобто, законним власником зазначеного майна є територіальні громади сіл, селищ, міст Київської області в особі Київської обласної ради.

Однак, постанову Київського апеляційного суду у провадженні № 22-ц/824/13275/2021, яка набрала законної сили, на даний час не можливо виконати, так як на майно, яке було предметом розгляду у цивільній справі, накледено арешт у кримінальному провадженні.

Пунктом 13 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.04.2013р. № 223-559/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» встановлено, що розгляд питання щодо скасування заходів забезпечення кримінального провадження здійснюється у порядку, передбаченому статтями 147, 158, 174 КПК. Слідчий суддя скасовує ці заходи забезпечення лише у випадках: визнання доводів особи, яка не була присутня при прийнятті рішення про накладення грошового стягнення, щодо безпідставності застосування такого заходу обґрунтованими. Рішення за результатами розгляду клопотання про скасування ухвали про накладення грошового стягнення оскарженню не підлягає; надходження від підозрюваного/обвинуваченого, його захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна клопотання про скасування повністю або частково арешту майна, якщо зазначені особи: 1) не були присутні при розгляді питання про арешт майна; 2) доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба; 3) доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до п. 2.6 Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року при накладенні арешту на майно слід перевіряти наявність - належних підстав для арешту майна; - доказів, що вказують на вчинення особою чи особами, на майно яких слідчий просить накласти арешт, кримінального правопорушення; - встановлення розміру шкоди та питання щодо наявності цивільного позову, та співрозмірність обмеження права власності; - відповідність клопотання слідчого вимогам ст. 171 КПК; - чи накладається арешт на майно особи, яка не є підозрюваним у кримінальному провадженні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 КПК України слідчий суддя під час кримінального провадження не може одночасно виконувати функції державного обвинувачення, захисту і судового розгляду. Так, функції з доведення обґрунтованості поданого клопотання, наявності підстав для його задоволення процесуальним законом покладено виключно на ініціатора такого клопотання, в даному випадку - власника майна, разом з тим сторона обвинувачення у випадку не згоди з даним клопотанням зобов`язана належним чином її теж обґрунтувати. Відтак слідчий суддя розглядає клопотання на підставі тих доказів, які слідчому судді і представлені. При цьому, жоден учасник не був позбавлений можливості надати їх безпосередньо в судовому засіданні.

Викладені обставини свідчать, про те, що на даний час відпала потреба у застосуванні арешту на зазначені будівлі та виникла необхідність у виконанні постанови Київського апеляційного суду ід 24.11.2021 у провадженні № 22-ц/824/13275/2021 (справа №357/3660/20) щодо поновлення права власності Київської обласної ради на нежитлові будівлі, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом вчинення відповідних реєстраційних дій щодо вищезазначеного майна.

А тому, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявником належним йому майном, у зв`язку з чим вважає доцільним скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання представника потерпілого ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000811 від 20.03.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.1 ст.365-2 КК України задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Київського апеляційного суду від 31.08.2021 року в справі №357/8782/21 (1-кс/357/1655/21) у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000811 від 20.03.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.1 ст.365-2 КК України на майно, а саме: нежитлові будівлі та споруди (нежитлова будівля А, загальною площею 324.1 кв.м.; нежитлова будівля Б, загальною площею 154.9 кв.м.; нежитлова будівля В, загальною площею 16 кв.м.; ганок, а; ганок а1; рамна з ганком, 2а; ворота, №1), розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (на земельній ділянці з кадастровим номером: :04:032:0073), які на праві приватної власності належать ОСОБА_5 (1/2) та ОСОБА_6 (1/2) та заборону Державним органам та органам нотаріату здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо цього майна.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 31.12.2021 о 10 год. 30 хв.

Слідчий суддяОСОБА_1