Справа № 461/3026/21
Провадження № 1-кс/461/5337/21
УХВАЛА
Іменем України
23.09.2021 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові клопотання старшого слідчого СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно
в с т а н о в и в:

Старший слідчий СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , за погодженням із прокурором Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 , звернулася до суду з клопотанням про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а саме: житловий будинок загальною площею 142.2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку із кадастровим номером: :01:007:0205, площею (га): 0.0772; земельну ділянку із кадастровим номером: :01:007:0151, площею (га): 0.09; 1/2 квартиру, загальною площею: 65.1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 .
Слідчий обґрунтовує своє клопотання тим, що 14.09.2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.307 КК України. Слідчий стверджує, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжких кримінальних правопорушень, за яке кримінальним законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна. Слідчий зазначила, що у власності підозрюваного перебуває вище перелічене майно, відтак, з метою забезпечення конфіскації майна просить клопотання задоволити.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, однак у клопотання присили розгляд справи проводити у їх відсутності.

На підставі ч.2 ст.172 КПК України слідчий суддя вважає за можливе розглядати клопотання без виклику особи, у володінні якої знаходиться майно, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
На підставі ст.107 КПК України фіксування судового процесу не здійснювалося у зв`язку з неявкою всіх учасників справи.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, частиною першою ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально правового характеру щодо юридичної особи.

Відповідно до ч.5 цієї ж статті арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000219 від 11.03.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України.
Органом досудового розслідування встановлено, що група осіб, в порушення вимог ЗУ «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» займаються збутом психотропних речовин на території Львівської області.

Слідчим суддею встановлено, що 14.09.2021 року, о 15 год. 30 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України та 14.09.2021 року останньому оголошено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.307 КК України.

Санкція ч.2 ст.307 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Відповідно до ч.1 ст.59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №275713519 від 20.09.2021 року у власності підозрюваного ОСОБА_5 , перебувають наступні об`єкти нерухомого майна: житловий будинок загальною площею 142.2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка із кадастровим номером: :01:007:0205, площею (га): 0.0772; земельна діялянка із кадастровим номером: :01:007:0151, площею (га): 0.09; 1/2 квартири, загальною площею 65.1 кв.м., що за адресою: АДРЕСА_2 .
Слідчий довела, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази, слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт майна.
Незастосування арешту майна може привести до настання наслідків, що перешкоджатимуть можливій конфіскації майна підозрюваного у майбутньому.
Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення, наслідки арешту, розумність та співрозмірність обмеження права власності, завдання кримінального провадження, інші обставини, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає до задоволення, оскільки такий необхідний з метою забезпечення конфіскації майна.

Керуючись ст.ст.131, 132, 170, 172, 173, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задоволити.

В рамках кримінального провадження №0000219 від 11.03.2021року накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

житловий будинок загальною площею 142.2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ;
земельну ділянку із кадастровим номером: :01:007:0205, площею (га): 0.0772;
земельну ділянку із кадастровим номером: :01:007:0151, площею (га): 0.09;
1/2 квартиру, загальною площею: 65.1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо, ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1