Провадження № 11-кп/4820/715/21
Справа № 685/834/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст15 ч.1 ст115 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000063 від 24 квітня 2021 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 16 серпня 2021 року,
в с т а н о в и л а :
Цим вироком
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , житель АДРЕСА_2 , громадянин України, з середньою спеціальною освітою, неодружений, на утриманні має одну неповнолітню дитину, не має судимостей в порядку ст.89 КК України,
визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 6 (шість) місяців.

Зараховано ОСОБА_7 у строк відбуття покарання час перебування його під вартою з 24 квітня 2021 року по 15 серпня 2021 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено попередню тримання під вартою.

Судом вирішено питання речових доказів відповідно до ст.100 КПК України.

За вироком суду, 23 квітня 2021 року, близько 22 год 20 хв, ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в житловому будинку за місцем свого постійного проживання в АДРЕСА_2 , де проживає разом з матір`ю ОСОБА_9 , 1959 року народження, в ході сварки, яка раптово виникла з приводу грошей, діючи умисно, маючи на меті позбавлення матері життя, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання наслідків у вигляді смерті, взяв в одній з кімнат біля ліжка молоток, вийшов у коридор та тримаючи його у лівій руці, завдав ним матері, яка сиділа на лавці, три удари в життєво важливий орган скроневу ділянку голови, після чого залишив будинок та пішов на роботу.

З тілесними ушкодженнями потерпіла ОСОБА_9 вийшла з будинку та пішла за допомогою до будинку ОСОБА_10 , який викликав швидку медичну допомогу, після чого потерпіла була госпіталізована спочатку до хірургічного відділення місцевої Теофіпольської багатопрофільної лікарні, а через декілька годин була доставлена до неврологічного відділення Хмельницької обласної лікарні, де їй було проведене відповідне хірургічне втручання.

Внаслідок ударів ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_9 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді трьох забійних ран на тім`яній ділянці справа та зліва, втисненого перелому правої тім`яної та скроневої кісток з переходом на основу черепа справа, лінійного перелому лобної кістки зліва, епідурального крововиливу та геморагічного забою головного мозку в лобній ділянці зліва, які відносяться до категорії тяжкого тілесного ушкодження, як такого, що небезпечне для життя та здоров`я в момент їх заподіяння (завдання), чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу могли спричинити загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитись смертю.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просив вирок Теофіпольського районного суду від 16 серпня 2021 року змінити та пом`якшити призначене йому покарання.

Уважав, що покарання за вироком суду першої інстанції є занадто суворим.

Указував, що суд першої інстанції в порушення закону не врахував всі обставини, які пом`якшують покарання, а саме визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Зазначав, що місцевим судом при призначенні покарання не враховано позиції потерпілої, яка була за примирення обох сторін та те, що він має на утриманні двох неповнолітніх дітей віком 10 та 6 років.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з узагальненим викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_8 на підтримання апеляційної скарги з викладених у ній мотивів; заперечення прокурора ОСОБА_6 проти апеляційної скарги обвинуваченого; думку потерпілої ОСОБА_9 ; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Умотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, установлених місцевим судом і викладених у вироку, а також кримінально-правова кваліфікація його дій за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України в апеляційній скарзі обвинуваченим не оспорюється, тому вирок у цій частині апеляційним судом не переглядається.

Водночас колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_11 не є обґрунтованими.

Згідно зі ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.

На підставі ст.65 КК України суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Визначаючи ступінь тяжкості злочину, суд повинен виходити з усіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву та мети, способу і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали, тощо.

У силу вимог ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

На думку колегії суддів, зазначені вимоги місцевим судом були дотримані повною мірою.

Водночас доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_11 щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло за собою невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через його суворість не заслуговують на увагу.

Згідно усталеної судової практики, призначаючи покарання, в кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції належно врахував особу обвинуваченого, характер та суспільну небезпечність вчиненого злочину, обставини за яких його було вчинено, що за категорією тяжкості цей злочин відповідно до вимог ст.12 КК України є особливо тяжким, мотиви, мету, спосіб та наслідки його вчинення, наявність обставин, які обтяжують (вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку, з якою перебуває у сімейних відносинах) та пом`якшують (визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину) покарання.

Колегія суддів уважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено у відповідності з вимогами ст.65 КК України, ближче до мінімальної межі санкції ч.1 ст.115 КК України, та є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Викладені в апеляційній скарзі доводи обвинуваченого правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, бо зазначені в них обставини повною мірою були враховані при призначенні покарання.

Вирок ухвалений відповідно до вимог ст.ст.373, 374 КПК України і підстав для його скасування чи зміни немає.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Вирок Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 16 серпня 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому її копії.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4