Справа №293/972/21
Провадження № 1-кп/293/263/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 листопада 2021 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
представника потерпілих ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000217, внесене до ЄРДР 18.10.2020 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м.Житомир, українця, громадянина України, освіта вища, одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, працюючого головним інженером у ПП «Імперія будівництва», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України
ВСТАНОВИВ:
18.10.2020 близько 18 год. 20 хв., водій ОСОБА_4 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «ЗАЗ-Daewoo» моделі «13110», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по розвилці сполученням «с.Високе - смт.Черняхів - смт.Головине» зі сторони села Високе Черняхівського району Житомирської області в напрямку селища міського типу Черняхів Житомирської області порушив вимоги пунктів 10.1 та 16.11 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (відповідно до яких: п. 10.1 - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 16.11 - на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху), перед початком зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу транспортному засобу, який наближався до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, здійснив виїзд на смугу зустрічного транспорту та допустив зіткнення з автомобілем марки «Dacia» моделі «Super Nova», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 , який рухався по головній дорозі зі сторони селища міського типу Черняхів Житомирської області в напрямку до селища міського типу Головине Черняхівського району Житомирської області.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді різаних ран на обличчі, різаних ран та саден на лівій нижній кінцівці, закритого уламкового перелому лівого надколінника. Дані тілесні ушкодження відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Також, в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «Dacia» моделі «Super Nova», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_5 , отримала тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку, поверхневих різаних ран на лобі справа, гематоми верхньо-внутрішньому квадраті лівої молочної залози, яка організувалась та привела до оперативного втручання, міжм`язової гематоми лівої гомілки та забійної рани в ділянці лівого колінного суглобу. Дані тілесні ушкодження відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, як такі, що не були небезпечними для життя, однак потягнули за собою тривалий розлад здоров`я.

Також, внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «ЗАЗ-Daewoo» моделі «13110», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку, поверхневих різаних ран на верхній повіці правого ока, на переніссі, ЗТГК: переломів 2-го, 3-го, 4-го ребер праворуч, 5-го ребра посередньо-ключичній лінії ліворуч та по лопатковій лінії з 1-8-го ребер, забою паренхіми легень. Дані тілесні ушкодження відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, як такі, що не були небезпечними для життя, однак потягнули за собою тривалий розлад здоров`я.

Так, необережні дії ОСОБА_4 , які виразились в порушенні вимог пунктів 10.1 та 16.11 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, перебувають у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками у вигляді спричинення потерпілим ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Своїми необережними діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.1 ст.286 КК України.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_6 подав клопотання про закриття кримінальної справи та звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим. Вказав, що обвинувачений ОСОБА_4 вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, примирився з потерпілими та щиро розкаявся у вчиненому злочині, а тому відповідно до ст.ст. 286, 288 КПК України, ст.46 КК України та п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 № 12 може бути звільнений від кримінальної відповідальності .

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував щодо закриття кримінального провадження у справі та звільнення його від кримінальної відповідальності, відповідно до вимог ст.46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілими, про що також подав письмову заяву.
При цьому, обвинувачений підтвердив встановлені органом досудового розслідування обставини, за яких він вчинив порушення правил дорожнього руху при керуванні транспортним засобом, що спричинило потерпілим ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, щиро розкаявся, визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що примирилась з обвинуваченим ОСОБА_4 , просить не притягувати його до кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження. Крім того, вказала, що не має претензій ні майнового ні матеріального характеру, тому просить не розглядати поданий нею цивільний позов, залишивши його без розгляду, про що подала письмову заяву.
Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву, в якій також просить суд не притягувати ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження за ст.46 КК України, в зв`язку з тим, що вони примирились. Просив не розглядати поданий ним цивільний позов, залишивши його без розгляду.
Потерпіла ОСОБА_10 в судове засідання також не з`явилась, подала до суду заяву, в якій вказала, що ніяких матеріальних претензій до обвинуваченого не має та не заперечує щодо закриття кримінальної справи та звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим відповідно до ст.46 КК України.
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України, як особу, яка вперше вчинила необережний нетяжкий злочин, примирилася з потерпілими та відшкодувала завдані нею збитки.
Вислухавши учасників судового процесу, вивчивши надані матеріали кримінального провадження, роз`яснивши ОСОБА_4 правові наслідки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим та його право заперечувати проти закриття справи з цих підстав, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно до вимог ст.46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Згідно з положеннями п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до вимог ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом про кримінальну відповідальність.
В судовому засіданні встановлено, що діяння, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.286 КК України дійсно мало місце та ОСОБА_4 винен у його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення, вчиненого з необережності, раніше не судимий, вчинив злочин вперше, згідно наданих суду заяв потерпілих примирився з ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 . Потерпілі не заперечують проти закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_4 з підстав, передбачених положеннями ч.2 ст.284 КПК України, у зв`язку зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України.
Враховуючи вищенаведені обставини, які свідчать про наявність матеріально-правових підстав, передбачених ст.46 КК України, та процесуально-правових підстав звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілими, враховуючи, що за наявності сукупності вказаних обставин таке звільнення є обов`язком, а не правом суду, суд вважає, що клопотання захисника про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 на підставі ст.46 КК України за злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку із примиренням винного з потерпілими, підлягає задоволенню та приходить до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням останнього з потерпілими.
Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для покладення на обвинуваченого процесуальних витрат, суд враховує таке.

Відповідно до частини другої статті 124 КПК у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

При цьому частиною першою статті 126 КПК визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Процесуальні витрати на залучення експерта суд покладає на обвинуваченого, що узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Великої Палати Верховного Суду України від 17.06.2020 у справі № 598/1781/17, відповідно до якого суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Прокурором в судовому засіданні надані довідки про витрати на проведення судових експертиз, згідно висновків: від 25.11.2020 за №11/2-1177 на суму 1307,60 грн., від 13.11.2020 за №11/2-1176 на суму 1307,60 грн., від 13.11.2020 за №11/2-1175 на суму 1307,60 грн., а також акт здачі приймання висновку експерта № 1024/1054/21-25 від 19.04.2021, загальною вартістю 5148,30 грн.

Разом з тим, обвинуваченим ОСОБА_4 під час розгляду справи в суді долучено до матеріалів кримінального провадження квитанції на відшкодування процесуальних витрат на проведення судових експертиз у кримінальному провадженні № 0000217 (№ 0.0..1 від 26.04.2021 на суму 5148,30 грн. № 0.0..1 від 26.04.2021 на суму 1307,60 грн., № 0.0..1 від. 26.04.2021 на суму 1307,60 грн., № 0.0..1 від. 26.04.2021 на суму 1307,60 грн.) (а.с. 124,125).

З урахуванням викладеного, суд дійшов до переконання, що усі процесуальні витрати відшкодовані обвинуваченим у повному обсязі, сплачені на рахунки експертних установ, тому стягненню з ОСОБА_4 не підлягають.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до приписів статті 100 КПК України.

Згідно з наданими стороною обвинувачення доказами, ухвалою слідчого судді Черняхівського районного суду Житомирської області від 01.12.2020 у кримінальному провадженні на речові докази накладено арешт, який згідно з приписами частини четвертої статті 174 КПК доцільно скасувати та майно повернути власнику.

Вирішуючи питання щодо заявлених потерпілими цивільних позовів, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.ч.5-7 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

За таких обставин суд дійшов до висновку, що цивільні позови, подані потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , слід залишити без розгляду, згідно поданих ними заяв.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
На підставі наведеного, керуючись ст. 46 КК України, статтями 100, 128, 174, 284, 286, 288, 369, 372 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілими.
Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000217 від18.10.2020 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, - закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.
Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням залишити без розгляду.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням залишити без розгляду.
Скасувати арешт, накладений ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області 01.12.2020 на автомобіль марки ЗАЗ «Daewoo Т13110», реєстраційний номер НОМЕР_3 , легковий седан Y6D «Т875», який згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4 належить ОСОБА_4 .
Речові докази у кримінальному провадженні після набрання ухвалою законної сили, а саме автомобіль марки ЗАЗ «Daewoo Т13110», реєстраційний номер НОМЕР_3 , легковий седан Y6D « НОМЕР_5 » - повернути власнику ОСОБА_4 .
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Головуюча суддя ОСОБА_1