н/п 1-кп/490/737/2021

У Х В А Л А

24 грудня 2021 року м. Миколаїв Центральний районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , провівши підготовче судове засідання щодо обвинувального акту, складеного за результатами досудового розслідування кримінального провадження № 0001397 за обвинуваченням: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, із середньою освітою, не працюючого раніше судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
З участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ; сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
01 листопада 2021 року слідчим суддею Центрального районного суду м.Миколаєва ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк дії ухвали до 29 грудня 2021 року. У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , пославшись в обґрунтування своєї позиції на те, що на даний час, останній обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, за ч.3 ст.185 КК України, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років. Крім того наявні ризики, задля запобігання яких до останнього застосований вказаний запобіжний захід, станом на теперішній час не зникли і не зменшилися.

Обвинувачений заперечував проти клопотання прокурора та просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши з приводу вказаного питання думки учасників процесу, суд приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження /зміну/ запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений ст.177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначених прокурором. Стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 слідчим суддею Центрального районного суду м.Миколаєва було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із правом внесення застави у розмірі 118950 грн. Підставою для застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою є також наявність ризиків, передбачених пп.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: - переховуватись від суду, тяжкість покарання за кримінальне правопорушення, що загрожує ОСОБА_3 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях та відсутність офіційних джерел прибутків, може призвести до того, що останній ухилятиметься від кримінальної відповідальності. Крім того, встановлено, що обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, що призведе до спроб переховуватись від суду, що відноситься до ризиків передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України;

- незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні, враховуючи

що останні вказують на причетність ОСОБА_3 до вчинення вказаного кримінального правопорушення, а тому враховуючи те, що останньому відомо адреси проживання свідків, номери телефонів останніх, перебуваючи на волі може вживати заходи впливу на вказаних свідків, шляхом погроз фізичною розправою, знищенням або пошкодженням майна, з метою зміни ними показів на його користь. Вказане свідчить про наявність ризиків передбачених п.3 ч.1 ст.177 КПК України;

- вчинити інші кримінальні правопорушення, ОСОБА_3 будучи раніше судимим за скоєння злочинів проти власності, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не встав, відповідних висновків не зробив та знову обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення з корисливих мотивів, а отже є ризик того, що він може вчинити й інші протиправні кримінальні правопорушення. Крім того, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень в період випробувального терміну, що відноситься до ризиків передбачених п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Застосування до ОСОБА_3 іншого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою не зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків обвинуваченого.

Зокрема, застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не є доцільним, оскільки, обвинувачений офіційного заробітку не має, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має. Також зазначений запобіжний захід не зможе запобігти спілкуванню зі свідками, потерпілим, та ризику незаконного впливу на них.

Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистої поруки не виявляється можливим у зв`язку з тим, що він офіційно не працюючий і тому вказаний захід не зможе запобігти спілкуванню зі свідками, потерпілим, та ризику незаконного впливу на них.

Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ніяким чином не перешкоджає обвинуваченому вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування та суду і здійснювати незаконний вплив на потерпілого та свідків. Вік та стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджають утриманню його під вартою.

Крім того, зважаючи на правову позицію, викладену в рішенні "Lavents v. Latvia", продовження строку тримання під вартою можна виправдати, коли є конкретні ознаки існування суспільної потреби, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають вимогу поваги права, передбаченого статтею 5 Конвенції, суд дійшов до висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою. Тому, виходячи з положень ст. ст. 176, 177, 178, 314-315 КПК України, ст. ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи наявність наведених вище ризиків та обставин, які свідчать про те, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду, та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинувачуваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.
Таким чином, під час розгляду клопотання вбачається існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу, менш суворого ніж тримання під вартою, що відповідно до ст.ст.183, 194, 199 КПК України є підставою для продовження строку тримання під вартою.

Метою застосування запобіжного заходу в даному випадку є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зважаючи на вищевикладене, клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на більш м`який, не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 314-315, 370-372, 376 КПК України, суд - ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу задовольнити.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 продовжити до 21 лютого 2022 року включно.
У задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на більш м`який - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з моменту проголошення ухвали, а обвинуваченим в той же термін з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий: ОСОБА_1