Справа № 216/5046/20
Провадження № 1-кп/216/490/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.11.2021 місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 кримінальне провадження № 0001411 від 15 серпня 2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, офіційно не працює, одружений, має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого місця проживання не має, фактично мешкав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 29.11.2010 року вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців з конфіскацією майна;

- 14.03.2012 року вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців з конфіскацією майна;

- 22.05.2012 року вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців з конфіскацією майна;

- 24.01.2013 року вироком Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців з конфіскацією майна;

- 24.10.2013 року вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 30.07.2013 року скасовано та засуджено за ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 6 місяців з конфіскацією майна, звільнений 13.10.2015 року умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 9 місяців 1 день;

- 07.09.2020 року вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки;

- 30.09.2020 року вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік;

- 05.01.2021 року вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 3 місяці;

- 09.03.2021 року вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 309, чч. 1, 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 9 місяців;

- 29.03.2021 року вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 10 місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

На початку серпня 2020 року в денний час доби ОСОБА_3 , перебуваючи в балці біля річки в мікрорайоні «Ювілейний» у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, знайшов ніж, який згідно з висновком експерта від 21 серпня 2020 року № 19/104-17/1/1517 є холодною зброєю, виготовленою саморобним способом за типом мисливських ножів загального призначення.

14 серпня 2020 року в період з 11.06 год. до 12.16 год. поблизу будинку № 31 на вул. Лермонтова в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу ОСОБА_3 добровільно, у присутності двох понятих, на вимогу працівників поліції надав для огляду вказаний ніж, який він носив без передбаченого законом дозволу.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе в інкримінованому йому злочині визнав повністю і дав суду такі показання. На початку серпня 2020 року в денний час доби він у балці біля річки на мікрорайоні «Ювілейний» знайшов ніж, який вирішив залишити собі та зберігав його в подальшому в себе вдома. У середині серпня 2020 року він їхав у своїх справах і вирішив взяти знайдений ніж з собою. У цей же день неподалік площі Визволенння його зупинили працівники поліції, за пропозицією яких він добровільно, у присутності двох понятих, видав указаний ніж. Водночас обвинувачений зазначив, що в обвинувальному акті всі обставини викладені правильно та повністю відповідають дійсності, будь-яких заборонених методів під час досудового розслідування, зокрема фізичного та психологічного тиску, до нього не застосовувалось.

Давши такі детальні показання, обвинувачений ОСОБА_3 просив суд не досліджувати зібрані в матеріалах справи докази, оскільки він всі фактичні обставини кримінального провадження визнає повністю та не оспорює їх.

При ухваленні вироку обвинувачений ОСОБА_3 просив суд врахувати, що він беззастережно визнає себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому діяння за викладених вище обставин і кваліфікації, щиро кається в скоєному, висловлює жаль з приводу вчиненого та активно сприяв розкриттю злочину, у зв`язку з чим суворо його не карати.

Ураховуючи таку позицію обвинуваченого та згоду прокурора на скорочений порядок дослідження доказів, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу, а також стосовно процесуальних питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку. Перед визначенням такого порядку дослідження доказів судом було детально з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, зокрема щодо часу, місця, обстановки, способу вчинення та наслідків, форми вини, мотиву й мети та інших обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення. При цьому суд взяв до уваги, що обвинувачений систематично та послідовно протягом усього часу розгляду справи безумовно визнавав усі обставини справи й погоджувалися з кваліфікацією вчиненого ним діяння, його показання є чіткими, мають логічний характер, об`єктивно узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підстав для самообмови не встановлено, тому сумнівів у його волевиявленні не виникло. Переконавшись у добровільності та істинності позиції обвинуваченого й прокурора судом було змістовно роз`яснено останнім, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З огляду на наведене, оскільки фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені правильно, повністю підтверджуються обвинуваченим і беззаперечно ним визнаються, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 за висунутим обвинуваченням доведена в судовому засіданні поза будь-яким розумним сумнівом.

За встановлених обставин суд кваліфікує зазначені дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 263 КК України за ознаками носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання, яке має бути призначено обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог статей 50, 65 КК України виходить із меж, установлених у санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинено кримінальне правопорушення, яке згідно із ч. 2 ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

При цьому обвинувачений ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий і відбував покарання у виді позбавлення волі, офіційно не працює, зі слів обвинуваченого одружений і має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем мешкання характеризується посередньо, під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (а.к.п. 14-36).

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

Таким чином, при призначенні покарання суд враховує фактичні обставини справи, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, його суспільну небезпеку, мотиви, спосіб та обстановку вчинення злочину, ставлення обвинуваченого до вчиненого, перед і пост кримінальну поведінку останнього, наведені дані про його особу, зокрема, вік, стан здоров`я, наявність попередніх судимостей, родини та малолітньої дочки, посередню характеристику за місцем проживання, не перебування на обліках, наявність двох пом`якшуючих обставин та однієї обтяжуючої обставини.

З огляду на наведене, ураховуючи всі зазначені вище обставини в їх сукупності, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку, що для досягнення мети покарання, виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень останньому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі та визначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарання за цим вироком та невідбутої частини покарання за вироком Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 березня 2021 року.

При цьому суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 положень статей 69, 75 КК України, оскільки під час судового розгляду не встановлено такої сукупності обставин, що пом`якшують покарання, істотно знижують фактичний ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та ступінь небезпеки обвинуваченого для суспільства, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких корисливих злочинів і відбував покарання в місцях позбавлення волі, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості та не створило в нього готовності до самокерованої право слухняної поведінки в суспільстві, оскільки він належних висновків для себе не зробив і на шлях виправлення не став, а продовжив свою злочинну діяльність, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку та можливість виправлення й перевиховання лише в умовах ізоляції від суспільства.

За встановлених обставин суд вважає, що саме таке покарання буде справедливим та адекватним характеру й небезпечності вчиненого діяння, відповідатиме тяжкості правопорушення і даним про особу винного, сприятиме необхідному виправленню останнього та попередженню скоєння ним нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» і відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

При призначенні вказаного покарання ОСОБА_3 суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, який у справі «Скополла проти Італії» зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Разом з тим на підставі ст. 72 КК України в строк покарання, остаточно призначеного ОСОБА_3 за сукупністю кримінальних правопорушень, слід зарахувати частково відбуте покарання за попереднім вироком від 29 березня 2021 року в період з 12 листопада 2020 року до 03 листопада 2021 року.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_3 слід стягнути на користь держави 980 грн 70 коп. документально підтверджених процесуальних витрат на залучення експерта (а.к.п. 46).

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у цьому кримінальному провадженні не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376, 381, 382 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарання за цим вироком та невідбутої частини покарання за вироком Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 березня 2021 року визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

У строк покарання, остаточно призначеного ОСОБА_3 за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, зарахувати частково відбуте покарання за вироком Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 березня 2021 року з 12 листопада 2020 року до 03 листопада 2021 року.

Речові докази, а саме:

- ніж, який у спеціальному сейф-пакеті експертної служби МВС України № 4096570 переданий на зберігання до камери схову речових доказів Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області згідно з квитанцією № 0453/20-ОР (а.к.п. 52), - знищити;

- решту речових доказів і документів залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 980 (дев`ятсот вісімдесят) грн 70 коп. процесуальних витрат на залучення експерта.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченому його право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1