ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/3148/20 Номер провадження 11-кп/814/798/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
цивільного позивача ОСОБА_8
представника
цивільних позивачів, адвоката ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві в режимі відеоконференції між Полтавським апеляційним судом та Черкаським районним судом Черкаської області кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за№0000900 від 01.08.2020 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, працюючого водієм в ТОВ «Євробус», не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_9 в інтересах цивільних позивачів ОСОБА_10 та ОСОБА_8 на вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19 квітня 2021 року, -

В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавленням права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від призначеного основного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік, із покладенням обов`язків відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 76 КК України.
Провадження у справі за позовами ОСОБА_10 , ОСОБА_8 до ТОВ «Євробус» про стягнення матеріальної шкоди закрито.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави загальну суму 2288 гривень 30 копійок процесуальних витрат за проведення судових експертиз.
По справі вирішено долю речових доказів.
Скасовано арешт, накладений ухвалою Лубенського міськрайонного суду від 05.08.2020 року.
Відповідно до вироку суду, 01.08.2020 року, приблизно о 03 годині 20 хвилин, ОСОБА_7 , керуючи транспортним засобом сідловим тягачем МАН TGX 18.440, державний номер НОМЕР_1 з напівпричепом Krone, державний номер НОМЕР_2 , рухався по автодорозі Київ-Харків зі сторони м.Київ в напрямку м.Полтава, де проїжджаючи в районі 190 км+850 м вказаної автодороги, поблизу с.Пишне Лубенського району Полтавської області допустив неуважність, змінив напрямок свого руху праворуч, виїхав на додаткову смугу для руху, де допустив наїзд керованого ним транспортного засобу на припаркований на додатковій смузі автомобіль МАН, державний номер НОМЕР_3 , водій якого ОСОБА_11 відпочивав в салоні автомобіля. Після наїзду, автомобіль МАН, державний номер НОМЕР_3 допустив наїзд на автомобіль МАН 18.220, державний номер НОМЕР_4 , який був також припаркований на додатковій смузі (дещо попереду відносно автомобіля МАН), водій якого ОСОБА_12 відпочивав в автомобілі. В цей час, водій ОСОБА_7 , після наїзду на автомобіль МАН 18.220, державний номер НОМЕР_4 допустив наїзд на припаркований на додатковій смузі сідловий тягач DAF XF, державний номер НОМЕР_5 із спеціалізованим причепом TUR 30-3, державний номер НОМЕР_6 , на якому знаходився екскаватор Libherr R914, державний номер НОМЕР_7 , при цьому водій тягача ОСОБА_13 відпочивав в автомобілі.
В результаті даної пригоди водій автомобіля МАН, державний номер НОМЕР_3 ОСОБА_11 випав із салону свого автомобіля через лобове скло на асфальтобетонне покриття проїзної частини.
Згідно висновку за результатами проведеної судово-медичної експертизи №260 від 16.09.2020 року, у потерпілого ОСОБА_11 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: спінальної травми із забоєм спинного мозку, перелом тіла 2 шийного хребця, перелом остистого відростка 3 шийного хребця, тетрапарезом, струс головного мозку, забита рана правого колінного суглобу, які утворились від дії тупого (тупих) предмету (предметів або при ударі об такий, можливо при ДТП в указаний в постанові строк і по ступеню тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя.
Згідно висновку автотехнічної експертизи №548 від 19.08.2020 року, у діях водія ОСОБА_7 вбачаються невідповідності з вимогами п.10.1 Правил дорожнього руху України. Вказаний пункт Правил дорожнього руху означає:
-П.10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатись, що це буде небезпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху.
Порушення вказаної вимоги Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_7 з технічної точки зору знаходилось у причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.
ОСОБА_7 мав технічну можливість запобігти дорожньо-транспортній пригоді, для чого у нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру.
В апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_9 поданої в інтересах ОСОБА_8 ставиться питання про скасування вироку суду в частині закриття провадження за цивільним позовом ОСОБА_8 до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Євробус». Просить в цій частині постановити новий вирок, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_8 до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Євробус» про стягнення майнової шкоди у сумі 195 500 грн, які складаються з 22000 грн. відшкодування матеріальних збитків ТОВ «Автопромлайн», 73 500 грн упущеної вигоди, а також моральної шкоди в розмірі 100000 гривень. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Євробус» на користь ОСОБА_8 понесені витрати на професійну правову допомогу у сумі 15000 гривень.
В апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_9 поданої в інтересах ОСОБА_10 ставиться питання про скасування вироку суду в частині закриття провадження за цивільним позовом ОСОБА_10 до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Євробус». Просить в цій частині постановити новий вирок, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_10 до Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Євробус» про стягнення майнової шкоди у сумі 225 403 грн, які складаються з різниці між фактичним розміром і страховим відшкодуванням, що становлять 151 565,69 гривень; витрат на проведення експертизи, що становлять 4300 гривень; витрат на відправлення поштової кореспонденції, які становлять 137, 60 гривень; витрат на евакуацію пошкодженого автомобіля, що становить 9400 гривень. 60000 гривень упущеної вигоди. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Євробус» на користь ОСОБА_10 понесені витрати на професійну правову допомогу у сумі 15000 гривень.
Обґрунтування тотожних за змістом апеляційних скарг зводиться до того, що висновок суду про відсутність підстав для розгляду вказаних позовів в межах кримінального провадження зроблений на підставі помилкового застосування норм процесуального права, та є таким, що не відповідає фактичним обставинам провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, цивільного позивача ОСОБА_8 та його представника адвоката ОСОБА_9 на підтримку поданих останнім апеляційних скарг, думку прокурора та обвинуваченого ОСОБА_7 , які не заперечували щодо задоволення апеляційних скарг, перевіривши обґрунтування поданих апеляційних скарг та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги адвоката підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що у відповідності до ст. 349 КПК України, суд за погодженням з учасниками судового розгляду визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися.
Враховуючи те, що ОСОБА_7 винним себе у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, погодився на розгляд провадження в порядку ст. 349 КПК України, апеляційний суд переглядає вирок лише у межах апеляційних скарг представника цивільних позивачів виходячи з того, що висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення за обставин, зазначених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим, дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України.
Перевіряючи доводи апеляційних скарг представника цивільних позивачів адвоката ОСОБА_9 стосовно незаконності вироку щодо не вирішення цивільних позовів по суті та відповідного закриття провадження в цій частині, апеляційний суд виходить з наступного.
Як вбачається з вироку, суд також постановивзакрити провадження у справі за позовом ОСОБА_10 , ОСОБА_8 до ТОВ «Євробус» про стягнення матеріальної шкоди.
Приймаючи вказане рішення щодо цивільних позовів суд у вироку послався на те, що позов поданий між суб`єктами господарювання, який відповідно до статті 20 ГПК України віднесено до юрисдикції господарських судів.
Як передбачено ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовано, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Положення статті 128 КПК України не містять обмежень, щодо кола позивачів, виходячи з їх суб`єктного складу та статусу та не виключають можливості пред`явлення цивільного позову суб`єкта господарювання до юридичної особи, роботодавця обвинуваченого.
Цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов (ч. 1 ст. 61 КПК України).
Цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану кримінально протиправними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом (ч. 1 ст. 62 КПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року визнала, що положення ч. 1 ст. 128 КПК України щодо можливості пред`явлення цивільного позову у кримінальному провадженні, зокрема, до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за завдану шкоду, треба розуміти як можливість пред`явлення зазначеного позову до будь-якої особи (фізичної або юридичної), яка за законом виконує обов`язок з відшкодування шкоди, завданої підозрюваним (обвинуваченим чи неосудною особою).
Системний аналіз вказаних положень, дозволяє зробити висновок, що норми КПК України, не обмежують та не виключать розгляду цивільного позову в рамках кримінального провадження, сторонами якого є юридичні особи, суб`єкти господарювання.
Тому судом першої інстанції помилково провадження в частині цивільного позову було закрито.
Статтею 129 КПК України, яка регламентує вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні встановлено, що, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. У разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення суд відмовляє в позові. У разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.
За наслідками розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 судом першої інстанції було ухвалено обвинувальний вирок.
Вказані цивільні позови ОСОБА_10 , ОСОБА_8 були своєчасно подані до суду першої інстанції та долучені до матеріалів кримінального провадження. Зазначені обставини, з урахуванням вимогст.129 КПК України, унеможливлювали ухвалення судом рішення щодо залишення цивільних позовів ОСОБА_10 , ОСОБА_8 без розгляду, про що вірно вказує в своїй апеляційній скарзі представник цивільних позивачів.
При цьому належить врахувати, що недотримання судом вимог ст.129 КПК України щодо вирішення цивільного позову істотно порушує права цивільних позивачів і одночасно свідчить про невмотивованість та необґрунтованість оскаржуваного вироку в цій частині.
Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Разом з цим, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційних скарг про ухвалення апеляційним судом нового вироку в частині цивільного позову через те, що цивільний позов не був розглянутий судом першої інстанції.
Відповідно ст. ст. 404, 405 КПК України, апеляційний суд має повноваження на перегляд судових рішень суду 1-ої інстанції та позбавлений процесуальної можливості ухвалення за апеляційними вимогами представника цивільних позивачів нового вироку в частині цивільного позову, оскільки такі процесуальні повноваження не передбачені нормами ч.1ст. 420 КПК України, яка містить вичерпний перелік підстав для ухвалення вироку судом апеляційної інстанції.
У зв`язку з цим, апеляційний суд не вправі винести судове рішення за цивільним позовом, віднесене виключно до повноважень суду першої інстанції, оскільки в такому разі рішення буде вважатися ухваленим незаконним складом суду.
Виходячи з загальних процесуальних засад кримінального провадження, що викладені у главі 2 КПК України, враховуючи положення ч. 6 ст. 9, ч. 1 п. 1 ст. 7, ст. 8 КПК України, та ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що гарантують право на захист порушених прав, колегія суддів дійшла висновку про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення в частині вирішення цивільного позову, оскільки суд першої інстанції не розглянув по суті подані цивільні позови та закрив в цій частині провадження, що не ґрунтується на вимогах закону. За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційних скарг представника цивільних позивачів, скасувати оскаржуваний вирок в частині цивільного позову та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства, за результатами якого слід ухвалити законне, вмотивоване судове рішення з дотриманням усіх вимог матеріального та процесуального законів України, при цьому ретельно перевірити матеріали провадження та докази, надані його сторонами на підтвердження своїх позицій щодо сум, які підлягають стягненню у відшкодування заподіяної матеріальної шкоди.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги представника цивільних позивачів ОСОБА_10 та ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 19 квітня 2021 року стосовно ОСОБА_7 в частині закриття провадження за цивільними позовами ОСОБА_10 , ОСОБА_8 до ТОВ «Євробус» про стягнення шкоди скасувати та призначити в цій частині новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4