Справа № 503/2408/19
Провадження № 1-кп/493/28/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2021 року м. Балта Одеської області
Балтський районний суд Одеської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4
особи, стосовно якої вирішується питання
про застосування примусових заходів
медичного характеру ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
законного представника особи, стосовно
якої вирішується питання
про застосування примусових заходів ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балта, клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0000133 від 15.03.2016 року відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Серби Кодимського району Одеської області, громадянина України, українця, який має середню спеціальну освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:
У ході судового засідання, відповідно до матеріалів досудового розслідування було встановлено, що 11.03.2016 року біля 12:20 години ОСОБА_5 , керуючи автомобілем ВАЗ-2103, їхав по автодорозі в с. Серби Кодимського району Одеської області разом із пасажиром на передньому сидінні ОСОБА_8 .
Під час руху ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, усвідомлюючи характер своїх дій, передбачаючи наслідки, перебуваючи в положенні сидячи праворуч від потерпілої, умисно, із значною силою, наніс декілька ударів кулаком правої руки по ногам потерпілої.
В подальшому, прибувши до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 усвідомлюючи характер своїх дій та передбачаючи наслідки, з мотивів особистої неприязні заштовхнув ОСОБА_8 до будинку де наніс їй удар ногою, обутою в черевики армійського зразку, в область живота та ще один удар по ребрах з ліва. Від болю потерпіла ОСОБА_8 спустилась на підлогу, коли в цей час ОСОБА_5 наніс їй ще декілька ударів ногами, обутими в черевики армійського зразку по тулубу.
В подальшому, 12.03.2019 року біля 21 години ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи характер своїх дій та передбачаючи їх наслідки, з мотивів особистої неприязні, в ході суперечки з потерпілою наніс їй один удар долонею правої руки по лівій частині обличчя. Від даного удару ОСОБА_8 упала на ліжко де ОСОБА_5 наніс їй декілька ударів по різним частинам тіла.
В результаті своїх протиправних дій ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді: садна голови, синців обличчя, закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, що складає єдиний морфологічний комплекс і згідно п. 2.3.3. «Правим судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я; тілесні ушкодження у вигляді: синців верхніх та нижніх кінцівок, надлобковій ділянці та в області сідниць, що згідно п. 2.3.5. «Правим судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень; тілесні ушкодження у вигляді: двобічного перелому нижньої щелепи в області її вуглів справа та ліва, синців грудної клітини та переломів 4-5-5-го ребер зліва, що складає єдиний морфологічний комплекс і є небезпечним для життя та здоров`я в момент їх спричинення і викликає розлад здоров`я та згідно п. 2.3.1. «Правим судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, а саме: нанесення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
У судовому засіданні під час розгляду клопотання, особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 , за клопотанням законного та адвоката, не був допитаний у зв`язку зі станом здоров`я.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що всі ті обставини, що викладені в обвинувальному акті відповідають дійсності. Зазначила, що ОСОБА_5 є хворим та потребує лікування. Просила суд застосувати до останнього примусові заходи медичного характеру.
Винуватість особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 у вчиненні суспільно небезпечного діяння підтверджується дослідженими у судовому засіданні наступним доказами.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що батьки ОСОБА_5 не схвалювали стосунки її дочки та їх сина. Вони переїхали жити до будинку її дочки. Про те, що співмешканець її бив, донька ніколи не розповідала.
12.03.2019 року коли ОСОБА_5 і ОСОБА_8 приїхали з Писарівки Кодимського району Одеської області до неї додому, вона на дочці помітила синці, однак остання заперечувала факт побиття, а потім розповіла, що 11 і 12 березня 2019 року ОСОБА_5 побив її в присутності дитини. Намагаючись якимось чином захистити онуку неповнолітню дочку ОСОБА_8 від психічної травми, вона під приводом поїздки до м. Умані Черкаської області, домивилася, що онука залишиться у неї дома ночувати. Наступного дня, коли ОСОБА_5 знаходився на службі, вона забрала дочку до себе додому та звернулися з нею до лікарні за медичною допомогою та до поліції. Крім того пояснила, що в 2016 році був випадок коли ОСОБА_10 наніс її дочці ОСОБА_8 тілесні ушкодження.
Витягом з кримінального провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000133 від 15.03.2016 року.
Заявою ОСОБА_8 про притягнення ОСОБА_5 до відповідальності, який наніс їй тілесні ушкодження від 15.03.2016 року.
Дорученням про проведення досудового розслідування від 15.03.2016 року.
Висновком судово-медичної експертизи № 27 від 31.05.2016 року, згідно якого у ОСОБА_8 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: садна голови, синців обличчя, верхніх і нижніх кінцівок, тулуба, надлобкової ділянки та області сідниць, закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, двобічного перелому нижньої щелепи в області її вуглів справа та ліва. Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупого предмету з обмеженною контактною поверхнею, можливо при ударах кулаками та взутими ногами, які могли утворитися за 3-4 доби до моменту дослідження, тобто 11.03.2016 року.
Садно голови, синці обличчя, ЗЧМТ у формі струсу головного мозку складає єдиний морфологічний комплекс і згідно п. 2.3.3. «Правим судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я;
тілесні ушкодження у вигляді: закритий перелом нижньої щелепи справа і ліва, синців грудної клітини та переломів 4-5-5-го ребер зліва, що складає єдиний морфологічний комплекс і є небезпечним для життя та здоров`я в момент їх спричинення і викликає розлад здоров`я та згідно п. 2.2.1.а/ «Правим судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості;
тілесні ушкодження у вигляді: синців верхніх та нижніх кінцівок, надлобковій ділянці та в області сідниць, що згідно п. 2.3.5. «Правим судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.
Висновком судово-психіатричної експертизи № 96 від 21.02.2018 року, згідно якого неповнолітня свідок ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , хронічним психічним захворюванням (розладом), недоумством іншим, у тому числі тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності не страждала та не страждає, тому вона володіє суб`єктивною можливістю сприймати і оцінювати обставини, що мають значення у справі, правильно сприймати і усвідомлювати події, коли її матері ( ОСОБА_8 ) були спричинені тілесні ушкодження.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 27.18.2019 року за участі неповнолітнього свідка ОСОБА_11 , згідно якого остання розповіла та показала як ОСОБА_5 побив її матір.
Протоколом огляду предметів від 30.10.2019 року з фотознімками до нього, в ході якого оглянуто фотознімки потерпілої ОСОБА_8 зі слідами побоїв на різних частинах тіла.
Постановою про визнання і приєднання до кримінального провадження речових доказів від 30.10.2019 року, згідно якої 4 фотокартки, на яких зображена ОСОБА_8 зі слідами побоїв на тілі визнано і приєднано до кримінального провадження як речовий доказ.
Ухвалою слідчого судді Кодимського районного суду Одеської області від 18.09.2019 року про тимчасовий доступ до речей та документів.
Протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 24.09.2019 року, згідно якого оглянуто медичну картку стаціонарного хворого № 1194, виданої на ім`я ОСОБА_8 .
Ухвалою слідчого судді Кодимського районного суду Одеської області від 30.09.2019 року про арешт медичної картки стаціонарного хворого № 1194, виданої на ім`я ОСОБА_8 .
Ухвалою слідчого судді Кодимського районного суду Одеської області від 07.10.2019 року про призначення судово-медичної експертизи.
Висновком судово-медичної експертизи № 73 від 23.10.2019 року , згідно якого у ОСОБА_8 були виявлені слідуючі тілесні ушкодження: садна голови, синців обличчя, верхніх і нижніх кінцівок, тулуба, надлобкової ділянки та області сідниць, закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, двобічного перелому нижньої щелепи в області її вуглів справа та ліва. Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупого предмету з обмеженою контактною поверхнею, можливо при ударах кулаками та взутими ногами, які могли утворитися за 3-4 доби до моменту дослідження, тобто 11.03.2016 року.
Садно голови, синці обличчя, ЗЧМТ у формі струсу головного мозку складає єдиний морфологічний комплекс і згідно п. 2.3.3. «Правим судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Закритий перелом нижньої щелепи справа і ліва, згідно п. 2.2.1.а «Правим судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» мають ознаки ушкоджень середньої тяжкості.
Синці грудної клітини та переломи 4-5-5-го ребер зліва, що складає єдиний морфологічний комплекс і є небезпечним для життя та здоров`я в момент їх спричинення і викликає розлад здоров`я та згідно п. 2.2.1.а/ «Правим судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» мають ознаки ушкоджень середньої тяжкості.
Синці верхніх та нижніх кінцівок, надлобковій ділянці та в області сідниць, що згідно п. 2.3.5. «Правим судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» мають ознаки легких тілесних ушкоджень.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 31.10.2019 року за участі потерпілої ОСОБА_8 , згідно якого остання розповіла та показала як ОСОБА_5 наносив їй тілесні ушкодження.
Ухвалою слідчого судді Кодимського районного суду Одеської області від 04.12.2019 року про тимчасовий доступ до речей та документів.
Протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 05.12.2019 року, згідно якого оглянуто медичну картку стаціонарного хворого № 1034 від 18.05.2018 року, виданої на ім`я ОСОБА_5 .
Висновком судово-психіатричної експертизи № 485 від 13.11.2019 року, згідно якого ОСОБА_5 страждає на хронічне психічне захворювання, у вигляді «органічного маячного (шизофреноподібного) розладу», що відповідає діагностичним категоріям рубрики F06.2 за Міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду, в наслідок свого психічного стану він не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. З урахуванням його актуального психічного стану, ступеню суспільної небезпечності інкримінованого суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_5 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації у психіатричний заклад зі звичайним наглядом.
Характеризуючим матеріалом відносно ОСОБА_5 , згідно яких ОСОБА_12 має постійне місце проживання, за яким характеризується задовільно, проходив стаціонарне лікування за психічними розладами, раніше не судимий.
Таким чином, обставини, які встановлені в ході проведення вказаних експертиз повністю узгоджуються з усними поясненнями потерпілої, а також підтверджуються іншими доказами здобутими під час досудового розслідування.
Отже, дослідивши надані сторонами кримінального провадження докази, а також оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, що кваліфікується як нанесення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Разом з цим, під час досудового слідства по кримінальному провадженню було встановлено, що відповідно до висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 485 від 13.11.2019 року ОСОБА_5 у період часу, що відноситься до вчинення кримінального правопорушення страждав на «органічний маячний (шилоподібний) розлад, що в повній мірі позбавляло ОСОБА_5 здатності розуміти значення кримінального судочинства і свого процесуального статусу та не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом, вираженою дезорганізацією психічної діяльності ОСОБА_5 потребує застосування до нього примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу із звичайним наглядом Одеської обласної психіатричної лікарні № 2.
Заслухавши прокурора, який наполягав на задоволенні клопотання, думку захисника, законного представника та потерпілої, які наполягають на задоволенні клопотання прокурора, а також дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Частиною 2 ст. 513 КПК України визначено, що визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Відповідно до вимог ст.. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
При цьому, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які зокрема вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння (п. 1 ч. 1 ст. 93 КК України).
Частиною 2 ст. 19 КК України передбачено, що не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, а також у випадках проведення експертизи стану психічного здоров`я особи або застосування до особи, яка страждає на психічний розлад і вчинила суспільно небезпечне діяння, примусового заходу медичного характеру на підставах та в порядку, передбачених законами України (ч. 3 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу»).
За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу з суворим наглядом.
Зокрема, згідно з ч. 3 ст. 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.
Таким чином, з урахуванням встановлення в судовому порядку винуватості ОСОБА_5 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, а також встановлення експертним шляхом стану неосудності останнього під час вчинення цього діяння, з огляду на вимоги норм Кримінального Кодексу, Закону України «Про психіатричну допомогу» та Кримінального процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора та застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Одночасно з цим, судом враховують роз`яснення Верховного Суду України, викладені в абз. 2 п. 15 постанови Пленуму №7 від 3 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», за якими в ухвалі (постанові) суду не треба наводити назву конкретного психіатричного закладу, до якого має бути госпіталізована неосудна особа, і вказувати строк застосування примусового заходу медичного характеру.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 92-94, ст. 122 ч. 1 КК України, ст.ст. 369, 371, 372, 393, 395, 503-516, 532-534 КПК України, ст.ст. 13, 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 3 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд

ПОСТАНОВИВ:
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає в АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру, у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга через суд, який ухвалив судове рішення, протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала суду, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України. Ухвала суду, яка набрала законної сили, звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання нею законної сили.
Копію ухвали вручити особі, стосовно якої вирішується питання, прокурору, законному представнику особи, стосовно якої вирішується питання, захиснику та потерпілій.
Повний текст ухвали суду складено 19.11.2021 року.

СУДДЯ