Справа № 446/738/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2021 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2
за участі: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 03.12.2020 за №0000024 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Запитів, Кам`янка-Бузького району Львівської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, не одруженого, раніше судимого 05.01.2021 Кам`янка-Бузьким районним судом Львівської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 240 години громадських робіт;
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи засудженим вироком Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 05.01.2021 до покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та ознайомленим з порядком відбуття покарання у виді громадських робіт, від призначеного покарання ухилився.
Так ОСОБА_4 , будучи засуджений до покарання у вигляді громадських робіт, діючи умисно, з метою ухилення від відбуття призначеного покарання, відбув лише 12 годин громадських робіт, після чого без поважних причин не з"явився для відбуття громадських робіт, про причини неявки не повідомляв. Крім того, будучи належним чином повідомлений про порядок відбуття призначеного йому покарання і відповідальність в разі ухилення від його відбуття,діючи умисно,з метою ухилення від відбуття призначеного покарання не продовжив виконання гшромадських робіт без поважних на те причин, мотивуючи свою бездіяльність небажанням відбувати призначене йому покарання.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України - ухилення засудженим від відбування громадських робіт.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнавповністю та пояснив, що дійсно був ознайомлений з порядком відбування громадських робіт, відробив 12 годин, однак від відбування покарання відмовився , оскільки у нього не було коштів на доїзд та він хотів відробляти громадські роботи призначені вироком суду. В даний час жалкує про вчинене, щиро розкаявся та просив його суворо не карати.
Судом з`ясовано, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, правильно розуміє зміст фактичних обставин пред`явленого йому обвинувачення, сумнівів у добровільності його позиції немає. Прокурор в свою чергу також не оспорював фактичні обставини, при яких вчинено кримінальне правопорушення, сумнівів у добровільності такої позиції учасників судового провадження в суду немає.
В судовому засіданні учасники судового провадження не заперечили проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, сторонам було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, тому суд за даних обставин визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.
Висновок суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому проступку ґрунтується на даних у судовому засіданні показаннях самого обвинуваченого яким суд надає віри, оскільки такі є послідовними, логічними, не містять суперечностей, і тому не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості, а також на досліджених матеріалах кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.
При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.
В даній справі, суд, призначаючи покарання ОСОБА_4 при виборі останньому заходу примусу і порядку його відбування разом зі ступенем тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, враховує дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, у тому числі статей 66, 67 цього Кодексу, впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.
Відтак, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України ухилення засудженим від відбування громадських робіт.
При призначенні покарання суд враховує положення ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Також суд враховує загальні засади призначення покарання, визначені ст. 65 КК України, а саме призначення покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті)Особливої частиницього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно положеньЗагальної частиницього Кодексу та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності до п. 1 ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до ст. 67 КК України судом не встановлено.
Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого суд бере до уваги, що він раніше судимий, судимість не погашена, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, офіційно не працевлаштований, розлучений, має на утриманні одну неповнолітню дитину.
При таких обставинах, суд вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути призначено в межах санкції ч. 2 ст. 389 КК України у виді арешту, оскільки виключно такий вид покарання є необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 вчинив нове кримінальне правопорушення до повного відбуття покарання, призначеного вироком Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 05.01.2021 у виді 240 годин громадських робіт, тому покарання йому потрібно призначити із застосуванням ст. 71 КК України і на підставі ч. 1 ст. 72 КК України менш суворий вид покарання громадські роботи перевести в більш суворий арешт, виходячи зі співвідношення, що одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт.
Цивільний позов не заявлявся.
Запобіжний захід не обирався.
Речових доказів та процесуальних витрат не має.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць.
На підставі ст. 71,72 КК України до новообраного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 05 січня 2021 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 1 (одного) місяця 10 (десять) днів арешту.
Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Львівського апеляційного суду через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Суддя ОСОБА_1