Провадження 1-кс/522/9209/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 вересня 2021 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого в ОВС СВ УСБУ в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з заступником начальника відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000005 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України, та за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Згідно клопотання, слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000005 від 15.01.2021 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України, та за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Постановою заступника керівника Одеської обласної прокуратури від 11.02.2021 про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування подальше здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні доручено слідчому відділу Управління СБУ в Одеській області.

Під час досудового розслідування досліджуються обставини викладені у повідомленні ГВ БКОЗ Управління СБУ в Одеській області №65/4/147 від 15.01.2021 про злочин щодо протиправної діяльності на території м. Одеси та Одеської області організованого злочинного угрупування (далі ОЗУ), до складу якого входять діючі співробітники ГУ НП в Одеській області, які за попередньою змовою, із залученням інших осіб, з метою особистого матеріального збагачення вчиняють дії, направлені на виготовлення та збут наркотичних засобів і психотропних речовин.

09 вересня 2021 року слідчим відділом Управління СБ України в Одеській області, на підставі ухвал слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 від 18.08.2021, проведено обшуки за наступними адресами:

1. АДРЕСА_1 , в ході якого у громадянина ОСОБА_10 виявлено та вилучено:

- мобільний телефон «Iphone 11 PRO MAX» чорного кольору.

2. м. Одеса, вул. Левітана, буд. 100 / вул. 15 Лінія, 6 ст. Люстдорфської дороги, будинок 25 «Б», в ході якого у громадянин Російської Федерації ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 виявлено та вилучено:

- мобільний телефон «Apple iPhone» ІМЕІ НОМЕР_1 , з сім-карткою з номером НОМЕР_2 (належить ОСОБА_11 );

- мобільний телефон «PHILIPS» ІМЕІ НОМЕР_3 , ІМЕІ НОМЕР_4 , з сім-карткою з номером: НОМЕР_5 (належить ОСОБА_11 );

- мобільний телефон «Apple iPhone» ІМЕІ НОМЕР_6 , з сім-карткою з номером НОМЕР_7 (пароль: НОМЕР_8 , належить ОСОБА_12 ).

3. АДРЕСА_2 , в ході якого у громадянина ОСОБА_13 виявлено та вилучено:

- мобільний телефон «NOKIA» ІМЕІ НОМЕР_9 , з сім-картками мобільних операторів «Лайф» та «Київстар»;

- смартфон «SAMSUNG» ІМЕІ НОМЕР_10 , з сім-карткою мобільного оператора «Лайф»;

- квитанцію «WESTERN UNION» щодо грошового переказу від 06.09.2021 на ім`я ОСОБА_14 .

Правова кваліфікація злочинів є незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання чи збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, за який санкцією ч. 3 ст. 307 КК України передбачено можливість покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Метою накладення арешту на майно, згідно п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, є: збереження речових доказів та конфіскації майна як виду покарання.

Підставою накладення арешту на майно, згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, є наявність достатніх підстав вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто є матеріальним об`єктом, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження;

Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явились.
Адвокат ОСОБА_15 надав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, та просив відмовити у його задоволенні.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Щодо осіб, які не є підозрюваними та обвинуваченими або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.
Вивченням матеріалів наданих до клопотання встановлено, що у кримінальному провадженні, жодній особі про підозру не повідомлено, цивільний позов з боку будь-якої юридичної або фізичної особи, не заявлено.
Згідно ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Проте, в порушення зазначеної вимоги Закону, слідчим не було надано достатніх доказів на підтвердження обставин на які він посилається.
У зв`язку з чим, доводи про те, що на вказане майно слід накласти арешт є необґрунтованими.
При цьому, задоволення клопотання про накладення арешту, може призвести до суттєвого порушення Конституційних прав та інтересів його законних власників, що є неприпустимим.
Ст. 17 Загальної декларації прав людини, проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення. Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права».
Крім того, відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Отже, однією із загальних засад кримінального провадження визначено змагальність сторін, яка передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, а суд лише створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Таким чином, саме сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити особисту явку та подання доказів.
Неявка слідчого і прокурора є фактично невиконанням цими суб`єктами обов`язку довести обставини, передбачені ст.170 КПК України, що позбавляє слідчого суддю можливості повно та всебічно з`ясувати сукупність обставин, із якими закон пов`язує вирішення питання про накладення арешту на майно, а отже, є підставою для відмови у задоволенні клопотання.
Згідно ч.3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилучено майна.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого в ОВС СВ УСБУ в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з заступником начальника відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000005 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України, та за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, про арешт майна.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: