Номер провадження: 11-кп/813/2068/21
Номер справи місцевого суду: 520/8190/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 14.09.2021 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України у кримінальному провадженні №0001606 від 07.05.2018 року,
установив
Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 14.09.2021 року, постановленою під час судового розгляду кримінального провадження, було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання без визначення розміру застави до 13.11.2021 року, відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України у кримінальному провадженні №0001606 від 07.05.2018 року.
Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що у справі наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, підстав для обрання іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою немає.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що відсутні достатні докази про вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що тяжке тілесне ушкодження завдане ОСОБА_8 , яке спричинило його смерть, є наслідком ударів ОСОБА_6 , а тому в конкретному випадку мало місце вбивство через необережність, у зв`язку з чим дії обвинуваченого ОСОБА_6 підлягають перекваліфікації з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 119 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судове засідання апеляційного суду не був доставлений, оскільки в вимогах апеляційної скарги захисники не заявлено клопотання про розгляд справи за участю обвинуваченого.

Крім того, в судове засідання апеляційного суду прокурор, будучи належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 у судове засідання апеляційного суду не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв.

Відповідно до ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Враховуючи належне сторін про день та час розгляду справи, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.
Оскільки ухвала суду першої інстанції в частині встановлення судом обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для продовження строку тримання під вартою ніким не оскаржується, апеляційний суд не перевіряє її у цій частині.
Що стосується єдиного доводу апеляційної скарги захисника щодо відсутності достатніх доказів про вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення та наявності підстав для перекваліфікації його дій, апеляційний суд звертає увагу на таке.
Частиною другою статті 422-1 КПК України передбачено, що суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду першої інстанції:
- ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою;
- клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Системний аналіз зазначеної норми закону вказує на те, що під час перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції наділений повноваженнями лише перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою.

Окрім того, відповідно до ч.3 ст.404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Виходячи з положень п.24 ч.1 ст. 3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.
Також, зважаючи на те, що приписами ст.23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дали можливість суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу.
Такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового провадження та за результатами перевірки в порядку ст. 89, 94 КПК України доказів, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.
Тобто, апеляційний суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши клопотання сторони обвинувачення та ухвалу суду щодо продовження запобіжного заходу, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких доказів, що можуть бути підставою для продовження або застосування запобіжного заходу у судовому засіданні, а тому апеляційний суд відхиляє доводи щодо відсутні достатніх доказів про вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки на даному етапі судового розгляду у апеляційного суду відсутні повноваження давати оцінку доказам причетності особи до скоєння інкримінованих їй кримінальних правопорушень, адже відповідно до ст.368 КПК України таке питання вирішуються судом при ухваленні вироку.
Також апеляційний суд відхиляє посилання сторони захисту на те, що у діях обвинуваченого фактично ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, оскільки на даний час предметом судового розгляду є саме обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, доказів зміни прокурором обвинувачення не надано.
Відповідно до ч.3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, а ухвала суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 194, 199, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
постановив
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 14.09.2021 року у кримінальному провадженні №0001606 від 07.05.2018 року, якою відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 13.11.2021 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4