ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/818/2309/21 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: продовження строків тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №40001751 від 20.08.2020, за ознаками злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст. 28, ч. 1, 2 ст. 361 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2021 року задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №40001751 від 20.08.2020, за ознаками злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст. 28, ч. 1, 2 ст. 361 КК України.

Згідно ухвали, продовжено підозрюваній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», в межах строку досудового розслідування, на 35 дні, тобто до 30 грудня 2021 року включно.
Визначено суму застави у розмірі 227000,00 грн., які необхідно внести на и відповідний розрахунковий рахунок до сплину терміну тримання під вартою.
При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_6 з-під варти звільнити та покласти на неї обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду за кожною вимогою; 2) не відлучатися з м. Глухова без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання в м. Глухові; 4) здати на зберігання до Головного управління державної міграційної служби України в Сумській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
На зазначену ухвалу слідчого судді захисник підозрюваної ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, за якою застосувати до підозрюваної запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу захисник посилається на те, що станом на дату розгляду клопотання про продовження строків тримання під вартою, ОСОБА_6 вже перебуває під вартою 8 місяців. Вважає, що ухвала слідчого судді про продовження строку тримання підозрюваної під вартою постановлена з порушенням норм чинного КПК України. Вказує, що суд першої інстанції не у достатній мірі провів аналіз наданих йому доказів та документів та в ухвалі відсутні мотиви не врахування аргументів сторони захисту. Крім того посилається на те, що прокурором не доведено продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Вказує, що у підозрюваної немає наміру переховуватися від судку та слідства, а також не має наміру незаконно впливати на потерпілих, свідків, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні. Вважає, що підставою для застосування щодо особи запобіжного заходу є наявність реальних ризиків вчинення підозрюваним дій, які перешкоджатимуть належному проведенню досудового розслідування, але в жодному випадку не припущення слідчого чи прокурора. Також вважає, що законних підстав для тримання ОСОБА_6 під вартою не має, бо саме дотримання законної процедури є запорукою законного судового рішення.

Зауважує, що підозрювана раніше не судима, до кримінальної відповідальності не притягалася, є одинокою матір`ю, на її утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, вона соціально адоптована, злочин не спрямований проти життя та здоров`я.

В судове засідання апеляційного суду прокурор та захисник, які, відповідно до ч.1 ст. 135 КПК України, були належним чином повідомлені про місце, дату та час розгляду апеляційної скарги засобами телефонного зв`язку, не з`явилися. Захисник надав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд без його участі. Прокурор причин неявки суду не повідомив.
Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутністю прокурора та захисника, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
На підставі ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення розгляду без участі сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що слідчим управлінням ГУ НП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.08.2020 за №0001751 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст.2 8, ч. 1,2 ст.361 КК України, за підозрою ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12
30.03.2021 о 09 год. 03 хв. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.28,ч.1,2 ст.361 КК України.
12.08.2021 року о 13 год. 58 хв. ОСОБА_6 повідомлено про зміну підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.28,ч.1,2 ст.361 КК України.
28.09.2021 ухвалою Київського районного суду м. Харкова строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 30.12.2021.
28.09.2021 ухвалою Київського районного суду м. Харкова відносно ОСОБА_6 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківській слідчий ізолятор» строком до 26.11.2021, включно та визначено суму застави у розмірі 227000 (двісті двадцять сім тисяч) гривень.
19.11.2021 слідчий звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Харкова з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що строк тримання ОСОБА_6 під вартою закінчується 26.11.2021, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим, оскільки для закінчення досудового розслідування, з метою неупередженого виконання вимог чинного кримінального процесуального кодексу України необхідно: закінчити процедуру розсекречення протоколів проведення негласних слідчих розшукових дій та документів, що стали підставою їх проведення; встановити повне коло свідків злочинної діяльності ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , після чого допитати вказаних осіб про відомі їм обставини вчинення кримінальних правопорушень;у разі отримання достатніх, належних та допустимих доказів та встановлення інших осіб, причетних до вказаних злочинів, вирішити питання про повідомлення їм про підозру; встановити інших осіб, по відношенню яких ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 здійснювали протиправні дії; отримати висновки судових фоноскопічних експертиз; отримати тимчасовий доступ до речей та документів, які містяться у володінні АТ «ТАСКОМБАНК» та провести аналіз вказаної інформації; виконати інші слідчі та розшукові дії необхідність яких може виникнути в ході досудового розслідування; ознайомити підозрюваних ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 з матеріалами кримінального провадження; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.
Вирішуючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді стосовно ОСОБА_6 , слідчий суддя суду першої інстанції вважав встановленими продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість запобігання спробам підозрюваного: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; потерпілих у кримінальному провадженні.
Що стосується ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України, то слідчий суддя суду першої інстанції вважав, що зазначений ризик прокурором не доведено, оскільки ОСОБА_6 раніше не судима та ніяких інших кримінальних проваджені стосовно неї не існує.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_6 менш суворого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків. Однак, слідчий суддя вважав, що на цей час існують правові підстави для продовження застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, оскільки заявлені стороною обвинувачення ризики продовжують існувати. Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, які є тяжкими та особливо тяжкими, за які передбачено законом покарання до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, враховуючи, що ОСОБА_6 не має офіційних джерел отримання прибутку, має місце реєстрації у іншому місті, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування менш суворих запобіжних заходів є неможливим, а тому, продовжив застосування відносно підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування.
Разом з цим, відповідно до вимог ст. 182 КПК України, з урахуванням викладених обставин кримінальних правопорушень, які носили системний характер та майнового та сімейного стану підозрюваної, враховуючи ризики, передбачені п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також враховуючи, що ОСОБА_6 вчинила декілька умисних кримінальних правопорушень, зокрема проти власності, слідчий суддя вважав, що застава в розмірі, визначеному п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, здатна забезпечити виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків, а тому призначив заставу у розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 227000 грн., та вважав її достатньою для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених КПК України.
Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість запобігання спробам підозрюваною переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; потерпілих у кримінальному провадженні, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
Перевіряючи доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою та продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, можливість запобігання спробам підозрюваною переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; потерпілих у кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та відомості про особу підозрюваного.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні ряду особливо тяжких злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.28, ч.1,2 ст.361 КК України, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні.
Згідно відомостей про особу підозрюваної вбачається, що вона офоіційно не працевлаштована, отже не має офіційних джерел отримання прибутку, має місце реєстрації у іншому місті, одружена, має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судима.
Враховуючи підвищену суспільну небезпечність дій, інкримінованих підозрюваній, згідно підозри та усвідомлюючи можливість отримання покарання у вигляді позбавлення волі на значний термін, є ймовірність того, що вона може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; потерпілих у кримінальному провадженні.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Колегія суддів враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним, та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин вчинення дій, згідно підозри, які інкримінуються підозрюваній ОСОБА_6 , а саме, заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, у складі організованої групи та здійснили несанкціоноване втручанні в роботу автоматизованих систем, вчинене у складі організованої групи, повторно, що свідчить про наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема права власності фізичних осіб, внаслідок чого вказані обставини викликають суспільний інтерес, що вочевидь впливає на питання щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрювана може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового слідства, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Зазначене вказує на неможливість в цьому конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, статті 95, 224 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що на цьому етапі досудового розслідування підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Доводи захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України свідчать про необґрунтованість вимоги апеляційної скарги про обрання іншого запобіжного заходу, оскільки обрання будь-якого запобіжного заходу без встановлення ризиків є процесуально незаконним. За таких обставин, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості задовольнити вимоги апеляційної скарги, а доводи захисника ґрунтуються суто на його суб`єктивних оціночних судженнях.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_6 раніше не судима, до кримінальної відповідальності не притягалася, є одинокою матір`ю, на її утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, вона соціально адоптована, злочин не спрямований проти життя та здоров`я - не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.
Таким чином, зазначені у апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.
Отже, доводи апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними, оскільки слідчим суддею було належним чином перевірено та досліджено докази, надані слідчим та стороною захисту, враховані докази, які вказують на обґрунтованість підозри, а також відомості, які характеризують особу підозрюваної, її вік та сімейний стан. При цьому, висновки слідчого судді належним чином мотивовані та наведені обґрунтовані підстави для продовження підозрюваній ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді та вважає, що застосування до ОСОБА_6 іншого, менш суворого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, ст.407 ч.3 п.1, ст.ст. 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2021 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді