Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/469/22
Провадження № 1-кс/553/22/2022
У Х В А Л А
Іменем України

15.03.2022 рокум. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника адвоката - ОСОБА_4 ,

законного представника

неповнолітнього

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0001649 від 26.10.2021 року відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 383 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Червонозаводського районного суду м. Харкова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001649 від 26.10.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 383 КК України, - у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть ОСОБА_9 , тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_12 , а також у завідомо неправдивому повідомленні органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті.

Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан.

Розпорядженням Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 року "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану" змінено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду м. Харкова, визначено територіальну підсудність справ за Ленінським районним судом м. Полтави.

Під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 28.10.2021 року до обвинуваченого ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався слідчим суддею цього суду 21..12.2021 року та ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.01.2022 року й термін дії якого закінчується 19.03.2022 року.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , посилаючись на те, що ризики, які стали підставою для його обрання, не зменшились та можуть реально настати, якщо запобіжний захід змінити; опинившись на волі, він може перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, переховуватись від суду, позаяк обвинувачується у вчиненні злочинів один з яких відноситься до категорії тяжких та за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, в момент доставлення його до лікарні "ХМКЛШНМД ім. проф. Мєщанінова" після ДТП надав невірні анкетні дані та дані про місце проживання, намагався покинути приміщення лікарні та був затриманий працівниками поліції, вів себе зухвало та цинічно, під час перебування у туалеті вищевказаного медичного закладу здійснив виклик на "102" та повідомив про нібито угон автомобіля "INFINITI Q50" держ. номер НОМЕР_1 , переслідуючи умисел ввести слідство в оману та відвести від себе підозру. Вказав про можливість обвинуваченого вчинити інше кримінальне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху внаслідок відсутності достатнього контролю за його поведінкою та впливу на неї з боку батьків, оскільки інкриміновані кримінальні правопорушення вчинив під час звільненні від відбування покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки з іспитовим строком на 1 рік відповідно до вироку Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.07.2021 року. Вважає, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення. З огляду на особу обвинуваченого та зміст пред`явленого обвинувачення вважає, що є достатні підстави вважати, що забезпечення його належної процесуальної поведінки та запобігання вказаним ризикам можливе лише шляхом застосування запобіжного заходжу у виді тримання під вартою, при цьому просив не визначати розмір застави.

Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан.

Розпорядженням Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 року "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану" змінено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду м. Харкова, визначено територіальну підсудність справ за Ленінським районним судом м. Полтави.

Обвинувачений ОСОБА_8 утримується під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор" у зв`язку з застосуванням до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою у даному провадженні та з об`єктивних незалежних від суду причин не може бути доставлений до зали судових засідань.

Ухвалою судді від 11.03.2022 року вирішено судове засідання по справі проводити в режимі відеоконференції з під час трансляції з ДУ "Харківський слідчий ізолятор" з метою забезпечення участі обвинуваченого та дотримання його прав і інтересів.

Разом з тим, згідно з довідкою ДУ "Харківський слідчий ізолятор" доступ до глобальної мережі інтернет в установі відсутній у зв`язку з пошкодженням кабельної мережі, у зв`язку з цим проведення засідань в режимі відеоконференцій неможливе.

Спроба встановити відеоконференцзв`язок з ДУ "Харківський слідчий ізолятор" безпосередньо перед початком судового засідання виявилась безрезультатною, зв`язок відсутній.

Згідно наявної в розпорядженні суду інформації захисник обвинуваченого ОСОБА_8 перебуває на території м. Харкова, де проводяться бойові дії, а тому не має можливості взяти участь в судовому засіданні 15 березня 2022 року.

У зв`язку з цим на підставі ухвали судді від 14.03.2022 року доручено Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Полтавській області призначити адвоката для здійснення захисту ОСОБА_8 для проведення окремої процесуальної дії, яким призначено захисника адвоката ОСОБА_4 .

Прокурор Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, звернувся з заявою про розгляд клопотання у його відсутність у зв`язку з неможливістю прибути до суду та відсутністю можливості забезпечити участь в режимі відеоконференції у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні.

Прокурор Полтавської окружної прокуратури в судовому засіданні клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 підтримала, просила задовольнити.

Захисник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечував, посилаючись на недоведеність ризиків, якими прокурор обґрунтовує клопотання, як власне і недоведеність неможливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу. Просила з урахуванням віку обвинуваченого, наявності у нього сім`ї та постійного місця проживання, конкретних обставин справи, введення воєнного стану і ситуації у зв`язку з цим у м. Харкові змінити запобіжний захід відносно ОСОБА_8 з тримання під вартою на домашній арешт з покладення обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_5 (який брав участь в судовому засіданні в порядку аудіо зв`язку за допомогою мобільного телефону, зважаючи на неможливість з об`єктивних причин прибути з м. Харкова, де відбуваються бойові дії, до м. Полтави, де вирішується клопотання, та неможливістю з технічних причин встановити відеоконференцзв`язок, в тому числі за допомогою власних технічних засобів) підтримав позицію адвоката, просив при вирішенні клопотання прокурора врахувати вік обвинуваченого, конкретні обставини справи, змінити запобіжний захід відносно сина з тримання під вартою на домашній арешт.

При вирішенні клопотання прокурора суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
В ч. 1 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

За змістом норми ч.ч. 1, 2 ст. 492 КПК України, за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачених цим Кодексом. Затримання та тримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі "Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Згідно положень п. "С" ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше, ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Як встановлено в ч. 1, 3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Так, встановлені обставини свідчать про те, що ОСОБА_8 є неповнолітнім, має родину, постійне місце проживання в м. Харкові, обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких згідно положень ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, раніше судимий, вчинив інкриміновані кримінальні правопорушення під час звільнення з іспитовим строком від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, призначеного вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05.07.2021 року, володіє даними про анкетні дані та місце проживання свідків в даному кримінальному провадженні. З огляду на вищенаведене, а також ступінь тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень суворість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі доведення винуватості, вік, міцність соціальних зв`язків в місці його проживання, репутацію, суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про наявність підстав стверджувати, що він може ухилитись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати свідків у цьому ж кримінальному провадженні.
Суд враховує, що факт перебування обвинуваченого в умовах ізоляції певний період часу не може безперечно свідчити про таку його зміну, яка дає підстави припускати зменшення суспільної небезпечності інкримінованих йому діянь і особи обвинуваченого та є приводом до такої істотної зміни обставин, що б виключали можливість реалізації ризиків, необхідність запобігання яким стала підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Судом при вирішенні питання щодо наявності підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою враховані усі наявні у розпорядженні дані про особу обвинуваченого, який є неповнолітнім, має сім`ю та постійне місце проживання, наведені стороною захисту обставини, з якими захисник пов`язує необхідність зміни запобіжного заходу на інший більш м`який, на переконання суду, в будь-якому випадку самі по собі не можуть бути визнані достатніми для висновку про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не спростовують твердження сторони обвинувачення про можливість ухилення обвинуваченого від суду, як і доводів щодо можливості впливати на свідків у даному провадженні, місце проживання яких йому достовірно відоме, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Аналіз наявних у розпорядженні суду даних у їх сукупності дає підстави для висновку про доведеність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, й свідчить про доцільність продовження застосування до обвинуваченого у даному кримінальному провадженні саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою

Даних, які свідчать про зміну та виникнення таких обставин, які істотно впливають на можливість продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 та можуть бути визнані підставою для зміни запобіжного заходу на інший більш м`який у виді домашнього арешту, стороною захисту не надано та судом в ході судового засідання не встановлено.
Заслухавши пояснення учасників процесу, враховуючи доведеність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобігання яким було підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 та його продовження і які на теперішній час не зникли, а також те, що, на переконання суду, застосування до нього іншого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, в тому числі домашнього арешту чи особистого зобов`язання, є неможливим, позаяк з огляду на дані про особу обвинуваченого, зміст пред`явленого обвинувачення та інші конкретні обставини справи, а також введення в Україні воєнного стану, що об`єктивно негативно впливає на можливість здійснення ретельного контролю за поведінкою обвинуваченого та збільшує ймовірність реалізації ним ризиків, запобіганням яким обумовлене застосування запобіжного заходу, - не здатне забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, з приводу застосування особистої поруки та застави жодна особа у встановленому законом порядку не зверталась, суд приходить до висновку про доведеність підстав для продовження застосування раніше обраного запобіжного заходу, та оскільки судовий розгляд справи не завершений, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також повного, всебічного та об`єктивного судового розгляду даної справи в розумні строки, вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою відносно нього на 60 днів, без визначення розміру застави у відповідності до положень п. 2 ч. 4 ст. 183 КК України з огляду на пред`явлене обвинувачення у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів з 11 год. 15 хв. 15 березня 2022 року по 11 год. 15 хв. 13 травня 2022 року включно без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1