КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю:
представника власника майна ОСОБА_5 ,
власника майна ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду у м. Києві, матеріали за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 серпня 2021 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання заступника начальника відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо кіберзлочинності управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, вилучене у ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: гроші в загальній кількості 83670 (вісімдесят три тисячі шістсот сімдесят) доларів США та 4030 (чотири тисячі тридцять) Євро, купюрами номіналом: 100 доларів США 836 шт., 50 доларів США 1 шт., 10 доларів США 1 шт., 5 доларів США 2 шт., 500 Євро 2 шт., 100 Євро 28 шт., 50 Євро 4 шт., 20 Євро 1 шт., які належать ОСОБА_6 .

Відповідно до ухвали, з огляду на обставини ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, представлених доказів за матеріалами клопотання в їх сукупності, а також на те, що прокурором у клопотанні доведено необхідність накладення арешту на зазначене майно, оскільки воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, є предметом кримінального правопорушення, могло зберегти на собі сліди злочину та містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, слідчий суддя з метою забезпечення кримінального провадження, розумності і співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на майно.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, власник майна ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно.
На думку представника власника майна, ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та містить висновки, які не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Апелянт зазначає, що він є власником домоволодіння, де проводився обшук, та фактично мешкає за вказаною адресою із сім`єю. Процесуального статусу у кримінальному провадженні № 0000375 ОСОБА_6 не має.
Власник майна відзначає, що під час обшуку були вилучені речі, які не мають відношення до кримінального провадження та не входять до переліку речей, щодо яких прямо було надано дозвіл слідчим суддею в ухвалі. Вилучені грошові кошти належним чином не були оглянуті та зафіксовані.
Апелянт вказує, що його представником під час судового засідання надавались слідчому судді копії шести боргових розписок, відповідно до яких автор апеляції отримав у борг вилучені кошти.
На думку власника майна, при розгляді клопотання було порушено норми ст. 173 КПК України, оскільки клопотання прокурора датоване 08.07.2021 року, а розглянуто слідчим суддею лише 16.08.2021 року.
Також, апелянт зазначає, що стороною обвинувачення не було надано жодного доказу протиправного отримання ОСОБА_6 грошових коштів.

У судове засідання прокурор у кримінальному провадженні не з`явився, прокурор ОСОБА_7 надіслав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, що дає суду апеляційної інстанції підстави розглядати провадження за відсутності сторони обвинувачення.

Заслухавши доповідь судді, доводи власника майна та його представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити у повному обсязі, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 14.04.2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000375, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 361, ч. 2 ст. 361-1 КК України.
07 липня 2021 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11.06.2021 року (справа № 757/30777/21-к) проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого було виявлено та вилучено, серед іншого, грошові кошти в загальній кількості 83670 (вісімдесят три тисячі шістсот сімдесят) доларів США та 4030 (чотири тисячі тридцять) Євро, купюрами номіналом: 100 доларів США 836 шт., 50 доларів США 1 шт., 10 доларів США 1 шт., 5 доларів США 2 шт., 500 Євро 2 шт., 100 Євро 28 шт., 50 Євро 4 шт., 20 Євро 1 шт., які належать ОСОБА_6 .

08 липня 2021 року постановою слідчого слідчої групи ГСУ НП України ОСОБА_8 вказані грошові кошти було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000375.

22 липня 2021 року заступник начальника відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо кіберзлочинності управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на зазначені грошові кошти.

16 серпня 2021 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва було задоволено клопотання заступника начальника відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо кіберзлочинності управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, вилучене у ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: гроші в загальній кількості 83670 (вісімдесят три тисячі шістсот сімдесят) доларів США та 4030 (чотири тисячі тридцять) Євро, купюрами номіналом: 100 доларів США 836 шт., 50 доларів США 1 шт., 10 доларів США 1 шт., 5 доларів США 2 шт., 500 Євро 2 шт., 100 Євро 28 шт., 50 Євро 4 шт., 20 Євро 1 шт., які належать ОСОБА_6 .

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів. При цьому арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Задовольняючи клопотання, внесене у межах кримінального провадження № 0000375, про накладення арешту на грошові кошти, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення прокурора, власника майна та його представника, дослідив матеріали, додані до клопотання, та прийшов до висновку, що, з метою збереження речових доказів у даному кримінальному провадженні, необхідно задовольнити клопотання прокурора про накладення арешту на майно. Отже, слідчий суддя прийшов до висновку, що існують достатні підстави для накладення арешту на майно, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.
З таким рішенням слідчого судді погодитися неможливо, з огляду на такі обставини.

Під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя, згідно ст.ст. 94,132КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, у даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Органом досудового розслідування у клопотанні про накладення арешту на майно зазначено, що метою застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна є збереження речових доказів. Крім того, як встановила колегія суддів, вищезазначені грошові кошти у даному кримінальному провадженні визнано речовими доказами відповідно до постанови слідчого слідчої групи ГСУ НП України ОСОБА_8 від 08.07.2021 року (а.п. 43-45).
Однак, постанова про визнання речовими доказами не містить жодного обґрунтування, за яким із критеріїв ч. 1 ст. 98 КПК України кошти визнано речовими доказами. На думку колегії суддів, вказана постанова є формальною та необґрунтованою, оскільки процесуальним керівником не надано доказів, що зазначені грошові кошти набуті ОСОБА_6 кримінально-протиправним шляхом.Крім того, зважаючи на правову кваліфікацію розслідуваних правопорушень, прокурором не доведено, що грошові кошти можуть бути об`єктом або предметом кримінально-протиправних дій у кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 361, ч. 2 ст. 361-1 КК України.

Отже, колегією суддів суду апеляційної інстанції встановлено, що у клопотанні прокурором не доведено обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 171 КПК України.

З клопотання сторони обвинувачення взагалі не вбачається, для доказу якого факту чи обставин, пов`язаних з розслідуванням кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 361, ч. 2 ст. 361-1, прокурор просить накласти арешт на вказані у клопотанні грошові кошти, що належать на праві власності ОСОБА_6 , якому не оголошено підозри у кримінальному провадженні № 0000375.
За наведеного, прокурором не доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, про які лише формально вказано у клопотанні прокурора, оскільки ним не надано доказів, що грошові кошти у загальній кількості 83670 (вісімдесят три тисячі шістсот сімдесят) доларів США та 4030 (чотири тисячі тридцять) Євро, купюрами номіналом: 100 доларів США 836 шт., 50 доларів США 1 шт., 10 доларів США 1 шт., 5 доларів США 2 шт., 500 Євро 2 шт., 100 Євро 28 шт., 50 Євро 4 шт., 20 Євро 1 шт., відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, з огляду на зміст витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000375.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що, у розумінні вимог ст. 132 КПК України, прокурор не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні про арешт майна, а слідчий суддя, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття обґрунтованого рішення.

У свою чергу, колегія суддів наявності таких доказів не вбачає.

На підставі зазначених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду клопотання, апеляційна скарга власника майна ОСОБА_6 підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді - скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора як такого, що внесено до суду з порушенням вимог КПК України та за недоведеності наявності правових підстав для накладення арешту на майно, який, при викладених у клопотанні обставинах, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом, і завданнями цього кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 307, 309, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 серпня 2021 року, якою задоволено клопотання заступника начальника відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо кіберзлочинності управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, вилучене у ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: гроші в загальній кількості 83670 (вісімдесят три тисячі шістсот сімдесят) доларів США та 4030 (чотири тисячі тридцять) Євро, купюрами номіналом: 100 доларів США 836 шт., 50 доларів США 1 шт., 10 доларів США 1 шт., 5 доларів США 2 шт., 500 Євро 2 шт., 100 Євро 28 шт., 50 Євро 4 шт., 20 Євро 1 шт., які належать ОСОБА_6 , скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання заступника начальника відділу організації процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо кіберзлочинності управління нагляду за додержанням законів органами центрального апарату Національної поліції України Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, вилучене у ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: гроші в загальній кількості 83670 (вісімдесят три тисячі шістсот сімдесят) доларів США та 4030 (чотири тисячі тридцять) Євро, купюрами номіналом: 100 доларів США 836 шт., 50 доларів США 1 шт., 10 доларів США 1 шт., 5 доларів США 2 шт., 500 Євро 2 шт., 100 Євро 28 шт., 50 Євро 4 шт., 20 Євро 1 шт., які належать ОСОБА_6 , - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/5277/2021
Єдиний унікальний номер справи 757/38976/21-к
Категорія: ст. 171 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_9
Доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1