УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2021 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: представника власника арештованого майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві

клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 про часткове скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 січня 2017 року (справа №761/652/17, провадження №1-кс/761/734/2017), у кримінальному провадженні №0011617 від 17 вересня 2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191,ч.3 ст.265-2, ч.4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , 25 травня 2021 року звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про часткове скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 січня 2017 року (справа №761/652/17, провадження №1-кс/761/734/2017), у кримінальному провадженні №0011617 від 17 вересня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, а саме: квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначає,що в провадженні СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0011617 від 17 вересня 2016 року. Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 січня 2017 року задоволено клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0011617 від 17 вересня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, накладено арешт, в тому числі і на квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , які належать на праві власності ОСОБА_3 .Метою накладення арешту слідчим суддею зазначено збереження речових доказів,оскільки вказані квартири визнані речовими доказами в кримінальному провадженні №0011617 від 17 вересня 2016 року.

Адвокат ОСОБА_5 зазначає, що у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна відпала потреба, оскільки ОСОБА_3 не має у кримінальному провадженні статусу підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або особи, щодо якої здійснюється провадження, вказані квартири також жодного відношення не мають до кримінального провадження №0011617 від 17 вересня 2016 року, оскільки придбані ОСОБА_3 на законних підставах, за нотаріально посвідченими договорами купівлі продажу.

Вказує, що з моменту накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_3 минуло більше чотирьох років та шести місяців, жодній особі в рамках кримінального провадження №0011617 від 17 вересня 2016 року не повідомлено про підозру, а будь які відомості про кримінальне правопорушення, які містили чи могли містити вказані квартири, могли бути виявлені органом досудового розслідування, тому накладення судом арешту на квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , є необґрунтованим і очевидно неспіврозмірним обмеженням права власності ОСОБА_3 , яке позбавляє останнього у повній мірі володіти, розпоряджатися та користуватись своїм майном.

Просить врахувати, що ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту квартир АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , які належать ОСОБА_3 відпали.

Враховуючи вищевикладені обставини, просить частково скасувати арешт майна, накладений у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0011617 від 17 вересня 2016 року, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 січня 2017 року (справа №761/652/17, провадження №1-кс/761/734/2017), у кримінальному провадженні №0011617 від 17 вересня 2016 року, а саме: квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 .

В судовому засіданні представник власника арештованого майна ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 клопотання про часткове скасування арешту майна підтримав, просив його задовольнити у повному обсязі, з наведених у ньому підстав.

Уповноважений слідчий СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві,який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0011617 від 17 вересня 2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст. 265-2, ч.4 ст. 358 КК України,у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Слідчим не було надано заперечень на клопотання про скасування арешту майна, які б спростовували доводи клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , та вказували б на необхідність подальшого застосування вжитого заходу забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя, на підставі ст. 174 КПК України, визнав можливим проводити розгляд клопотання за відсутності слідчого на підставі наявних даних, які вважає достатніми для вирішення клопотання.

Слідчий суддя, заслухавши доводи представника власника арештованого майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , вивчивши клопотання про скасування арешту майна та дослідивши долучені до нього документи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України, зокрема, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0011617 від 17 вересня 2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.265-2, ч.4 ст.358 КК України.

Згідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові,корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 січня 2017 року (справа №761/652/17, провадження №1-кс/761/734/2017) задоволено клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0011617 від 17 вересня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, накладено арешт на майно , в тому числі і на квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , які на праві власності належать ОСОБА_3 .

Як визначено в ухвалі слідчого судді від 11 січня 2017 року,арешт на майно накладено з метою збереження речових доказів, якими у кримінальному провадженні №0011617 ,серед іншого майна визнано об`єкти інвестицій, серед яких квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , що на праві власності належать ОСОБА_3 .

При застосуванні заходів забезпечення кримінального слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав,свобод та законних інтересів осіб, а також умов,за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна, для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, серед іншого, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт накладається для забезпечення збереження речових доказів,розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися в клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та ЛьонротпротиШвеції», пп. 69 і 73, Series А N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series А N 98).

За наявних у розпорядженні слідчого судді матеріалів, ОСОБА_3 є власником об`єктів нерухомого майна : квартири АДРЕСА_6 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 28 квітня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , право власності зареєстровано 28 квітня 2016 року, номер запису про право власності:14457304 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00 ; квартири АДРЕСА_7 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 14 липня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , право власності зареєстровано 14 липня 2016 року, номер запису про право власності:15461245, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:00 ; квартири АДРЕСА_8 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 20 травня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , право власності зареєстровано 20 травня 2016 року, номер запису про право власності:14655289, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:0; квартири АДРЕСА_9 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 22 квітня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , право власності зареєстровано 22 квітня 2016 року, номер запису про право власності:14288204, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:00; квартири АДРЕСА_5 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 20 травня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , право власності зареєстровано 20 травня 2016 року, номер запису про право власності:14655347, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:0.

Відповідно до положень ч.1 ст.204 ЦК України правочин є правомірним,якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Як вбачається з матеріалів клопотання ,судові рішення за такими позовними вимогами не ухвалювалися. Всі укладені правочини щодо вищевказаних квартир, які належать на праві власності ОСОБА_3 на теперішній час є дійсними, не оспорюваними.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

За спливом тривалого проміжку часу з моменту внесення відомостей до ЄРДР у кримінальному провадженні №0011617 від 17 вересня 2016 року, відсутня будь-яка особа з процесуальним статусом підозрюваного.

ОСОБА_3 не є підозрюваним в кримінальному провадженні, обвинуваченим, засудженим або особою, щодо якої здійснюється провадження,не є цивільним відповідачем в кримінальному провадженні №0011617 від 17 вересня 2016 року.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність, розумні строки.

Статтею 28 КПК України, якою регламентовано одну із загальних засад кримінального провадження розумні строки, визначено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки.

А тому, арешт майна в кримінальному провадженні №0011617 від 17 вересня 2016 року, накладений більше ніж 4 років 6 місяців тому, ухвалою слідчого судді 11 січня 2017 року, зокрема на квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , які належать на праві власності ОСОБА_3 , не сприяє виконанню завдань кримінального провадження відповідно до ст. 2 КПК України.

Викладені обставини свідчать про те, що ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме: арешту квартир АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , на час розгляду клопотання про скасування арешту майна відпали, що обґрунтовано матеріалами доданими до клопотання, у судовому засіданні, не наведено жодних інших додаткових доводів в обґрунтування наявних ризиків, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у правомірне володіння ОСОБА_3 належним йому майном на підставі зазначених обставин, оскільки ним доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

У зв`язку з чим, вважає за необхідне частково скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 січня 2017 року (справа №761/652/17, провадження №1-кс/761/734/2017),а саме: квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , не вбачаючи потреби для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, а відтак клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_3 ,про часткове скасування арешту майна підлягає задоволенню.

На підставі викладеного,керуючись ст. ст.170, 171, 173, 174,309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_3 про часткове скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 січня 2017 року (справа №761/652/17, провадження №1-кс/761/734/2017), у кримінальному провадженні №0011617 від 17 вересня 2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст.265-2, ч.4 ст. 358 КК України задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0011617 від 17 вересня 2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.191, ч.3 ст. 265-2, ч.4 ст. 358 КК України, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 січня 2017 року (справа №761/652/17, провадження №1-кс/761/734/2017), в частині, а саме на нерухоме майно:

-квартиру АДРЕСА_6 , яка на праві власності належить ОСОБА_3 ;

-квартиру АДРЕСА_7 , яка на праві власності належить ОСОБА_3 ;

-квартиру АДРЕСА_8 , яка на праві власності належить ОСОБА_3 ;

-квартиру АДРЕСА_9 , яка на праві власності належить ОСОБА_3 ;

-квартиру АДРЕСА_5 , яка на праві власності належить ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1