ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2022 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , процесуального прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду, кримінальне провадження за № 0001010 від 14.10.2021 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, одруженої, має малолітню дитину, маючої незакінчену вищу освіту, офіційно не працевлаштована, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

14.10.2021 приблизно об 11 годині 02 хвилини, ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи у приміщенні супермаркету «АТБ», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Лермонтова, буд. 20, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, будучи впевненою, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, викрала з поверхні морозильної камери, яка знаходиться у торгівельній залі, мобільний телефон «Хіаоmі-Redmi 4», який належать ОСОБА_4 . Продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний умисел, ОСОБА_5 , утримуючи при собі мобільний телефон «Хіаоmі-Redmi 4», покинула приміщення супермаркету та попрямувала за місцем свого мешкання розпорядившись телефоном на власний розсуд.

Таким чином, своїми умисними діями, відповідно до висновку експерта за №СЕ-19/108-21/12944-ТВ від 04.11.2021 ОСОБА_5 спричинила матеріальну шкоду ОСОБА_4 на загальну суму 1399 гривень 00 копійок.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою винуватість у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України визнала повністю, фактичні обставини справи і зібрані по ній докази не заперечує, не оспорює, дала показання, що повністю узгоджуються з мотивувальною частиною цього вироку. Цивільний позов потерпілої про відшкодування матеріальної та моральної шкоди визнає частково. Розкаюється у скоєному, вибачилася перед потерпілою, пропонувала потерпілій відповідну грошову суму на погашення шкоди, від якої остання відмовилася.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснила, що 14.10.2021 перебуваючи у приміщенні супермаркету «АТБ», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Лермонтова, буд. 20, поклала свій мобільний телефон «Хіаоmі-Redmi 4» на поверхню морозильної камери. У подальшому мобільний телефон зник, та після звернення до адміністрації магазину, оглянувши відео з камер відеоспостереження, було з`ясовано, що вказаний мобільний телефон забрала дівчина, яку у подальшому встановлено як ОСОБА_5 . Також зазначила, що через деякий час, працівникам поліції вдалось встановити місце збуту викраденого телефону, та вилучено його. Проте стан телефону після того, як його знайшли та вилучили працівники поліції, суттєво відрізнявся від того, в якому перебував телефон на момент його викрадення. Так, до крадіжки телефон мав ідеальний вигляд, без жодних пошкоджень, подряпин та будь-яких ознак зносу, оскільки вона завжди бережно відносилась до нього та користувалась телефоном дуже охайно. Натомість, після крадіжки корпус телефону було розбито та пошкоджено цілісність його комплектуючих, у неробочому стані. Зважаючи на суттєве погіршення зовнішнього стану та технічних характеристик знайденого телефону, вона відмовлялась приймати його від працівників поліції назад в якості достатнього відшкодування завданих збитків. З врахуванням тих пошкоджень, які були завдані телефону після його викрадення, вважає неможливим подальше користування такою річчю. Так 20.10.2021 вона вимушена була придбати новий телефон вартістю 5998,00 грн., для забезпечення можливості спілкування з робочої та побутової необхідності.

Окрім майнової шкоди вищезазначеним кримінальним правопорушенням їй також завдано моральної шкоди, суть якої полягає у душевних стражданнях та перенесеному стресі, які вона відчула у зв`язку із крадіжкою свого телефону. Майже тиждень, до моменту придбання нового телефону, взагалі залишилась без можливості мобільного спілкування. Відповідно була позбавлена підтримки родичів, друзів, з якими зазвичай перебувала у тісному контакті завдяки спілкуванню по телефону. Отже, вона вимушена була докладати додаткові зусилля для відновлення нормальних життєвих відносин. Тому відсутність телефону створила певні трудності та дискомфорт не тільки в особистому житті ОСОБА_4 , а й негативно вплинула на організацію її трудової діяльності. Навіть зараз вона продовжує відчувати сильний дискомфорт, пов`язаний із необхідністю відвідувати органи поліції та суд у зв`язку із розглядом вказаного кримінального провадження. Тобто, крадіжка телефону не тільки на деякий час погіршила якість суспільного та особистого життя ОСОБА_4 , але також вплинула на емоційний стан останньої. На нервовому ґрунті, як наслідок від перенесеного емоційного та психологічного перевантаження, вона стала страждати на розлад сну та нервові зриви, на яке раніше ніколи не скаржилась, у неї став підійматися артеріальний тиск. Отже для відновлення свого психологічного та фізичного стану періодично вимушена приймати заспокійливі та лікарські препарати.

Цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди підтримала повністю, просила його задовольнити та стягнути з обвинуваченої витрати на правову допомогу. Покарання просила призначити на розсуд суду.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються, а саме обставини вчинення кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченої. При цьому судом з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

За таких обставин суд вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення, доведена повністю.

Дії обвинуваченої ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання обвинуваченій по даній справі, суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів та враховує обставини кримінального правопорушення, його наслідки, характер та ступінь участі обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку, дані про особу винної, обставини, які пом`якшують та обтяжують їх покарання.
Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Визначаючи вид та міру покарання, яке має понести ОСОБА_5 , суд враховує дані про її особу, зокрема, що вона є особою працездатного віку, яка офіційно не працевлаштована, одружена, має на утриманні малолітню дитину, згідно довідки КУ «ОКПЛ» ЗОР на диспансерному обліку у лікаря психіатра не перебуває, згідно довідки КУ «ЗОНД» на диспансерному обліку у лікаря-нарколога не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.
З урахуванням всіх обставин справи, відомостей про особу обвинуваченої ОСОБА_5 , її ставлення до скоєного, а також характеру діянь, способу, місця та часу скоєння кримінального проступку, форми, виду і ступеня провини, мотивів і мети кримінального проступку, обставин, що характеризують обвинувачену, а також думку потерпілої з приводу призначення покарання, яка вирішення вказаного питання залишила на розсуд суду, наявність не відшкодованої шкоди потерпілій, суд доходить до висновку, про доцільність призначення покарання у виді громадських робіт, в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України.
Підстав для застосування ст.69 КК України, відносно ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Суд вважає, що призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), що випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду» і не буде становити особистий надмірний тягар для особи.
Вирішуючи заявлений у кримінальному провадженні потерпілою цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди, суд виходить із наступного.

Відповідно до положень ч. 2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Відповідно до вимог статті 129 цього Кодексу за результатами розгляду позову суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє його повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно положень ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Приписами ст. ст. 23, 1167 ч. 1 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, нанесеної в результаті порушення її прав яка відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню.

Потерпілою ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_5 у рахунок погашення матеріальних збитків у розмірі 5 998,00 грн. та у рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн.

При цьому, встановлено, що розмір матеріальної шкоди у розмірі 5 998,00 грн. є вартістю придбаного нового мобільного телефону потерпілою, що не є збитками, які підлягають стягненню з обвинуваченої, в розумінні шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Також встановлено, що вкрадений мобільний телефон «Хіаоmі-Redmi 4», який належав потерпілій повернуто останній, що підтверджується розпискою від 26.10.2021 та особисто потерпілою у судовому засіданні. Повернення потерпілій мобільного телефону з пошкодженнями не може бути підставою для стягнення вартості нового мобільного телефону.

З огляду на вищезазначене суд приходить до висновку, що вимога потерпілої про стягнення з обвинуваченої матеріальної шкоди у зазначеному розмірі, не підлягає задоволенню.

Разом з тим, потерпілою ОСОБА_4 подано позов з вимогами до обвинуваченої про стягнення моральної шкоди, яку остання оцінює у розмірі 10 000,00 грн., та як підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно із ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її спричинила.

Вирішуючи питання щодо наявності спричинення потерпілій моральної шкоди та визначення розміру шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, суд враховує роз`яснення пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, враховуються вимоги розумності і справедливості, оскільки моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Позиваючись до обвинуваченої (цивільного відповідача) про відшкодування моральної шкоди, потерпіла ОСОБА_4 вказує на те, що вона перенесла моральні страждання, виражені у душевних переживаннях, та перенесеному стресі, які вона відчула у зв`язку із крадіжкою свого телефону, оскільки взагалі залишилась без можливості мобільного спілкування та вимушена була докладати додаткові зусилля для відновлення нормальних життєвих відносин. Відсутність телефону створила певні трудності та дискомфорт не тільки в особистому житті ОСОБА_4 , а й негативно вплинула на організацію її трудової діяльності. Крадіжка телефону не тільки на деякий час погіршила якість суспільного та особистого життя ОСОБА_4 , але також вплинула на емоційний стан останньої.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що моральна шкода потерпілій ОСОБА_4 завдана внаслідок дій, скоєних обвинуваченою ОСОБА_5 .

Таким чином, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить із вимог ст. 23, 1167 ЦК України, та роз`яснень, що викладені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та вважає суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн. такою, що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставин при яких було спричинено моральну шкоду потерпілій, ступінь вини обвинуваченої, характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань потерпілої і яка на думку суду, буде достатньою для відшкодування моральної шкоди, яку потерпіла отримала внаслідок скоєного обвинуваченою ОСОБА_5 .

При вирішенні питання про стягнення з ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_4 понесених витрат на правничу (правову) допомогу, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

В обґрунтування заявлених вимог про стягнення з обвинуваченої понесених потерпілою витрат на правничу допомогу, адвокатом надано договір про надання правничої допомоги від 11.12.2021, Ордер про надання правничої (правової) допомоги, квитанції до прибуткового касового ордера № б/н від 15.12.2021, 24.12.2021 на загальну суму 3 300,00 грн.

Виходячи із наданих доказів, суд вважає обґрунтованими вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі, який, на переконання суду, є співмірним із наданими адвокатом послугами, та суд приходить до висновку, що стягненню з обвинуваченої на користь потерпілої підлягають витрати на оплату послуг адвоката, у розмірі 3 300,00 грн., тому у цій частині вимоги цивільного позову підлягають задоволенню, шляхом стягнення з обвинуваченої витрат на правничу допомогу у зазначеному розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України і призначити їй покарання у виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 суму завданої моральної шкоди у розмірі 5 000,00 (п`ять тисяч) грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 3 300,00 (три тисячі триста) грн., а всього у розмірі 8 300,00 (вісім тисяч триста) грн.
В частині стягнення матеріальної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта у сумі 343,24 (триста сорок три гривні 24 коп.) грн.

Речові докази:

-DVD-R диск NANOTEX 16x 4,7GB 120MIN серійний номер 17D з відеозаписом з приміщення торгової зали магазину «АТБ» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Лермонтова, 20 за 14.10.2021, який долучено до матеріалів кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження за № 0001010;

- мобільний телефон «Хіаоmі-Redmi 4», який переданий на відповідальне зберігання потерпілій залишити за належністю ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1