ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/114/22 Справа № 698/59/18 Категорія: ч.2 ст.125, ч.1 ст.122, ч.1 ст.162, ст.386 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

Головуючого ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника потерпілих ОСОБА_7

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури на вирок Катеринопільського районного суду Черкаської області від 04.10.2021 року, яким

ОСОБА_10

ІНФОРМАЦІЯ_1 , після реєстрації шлюбу 10.09.2018 року дошлюбне прізвище « ОСОБА_11 » змінено на шлюбне « ОСОБА_12 », уродженої с. Надлак, Новоархангельського району, Кіровоградської області, яка зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, одруженої, яка має на утриманні трьох малолітніх дітей: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з освітою середньою, тимчасово непрацюючої, раніше несудимої, щодо якої захід забезпечення кримінального провадження не застосовувався, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 122 КК України,-

визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 122 КК України та призначено їй покарання:

- за ч. 1 ст. 125 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює сумі 850 гривень;

- за ч. 1 ст. 126 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює сумі 850 гривень;

- за ч. 1 ст.122 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_16 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнено засуджену ОСОБА_16 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, зобов`язавши її періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто з ОСОБА_17 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування заподіяної кримінальними проступками: матеріальної шкоди 1580,73 гривні, моральної шкоди 1000 гривень 00 копійок та процесуальні витрати у вигляді витрат за надання правової допомоги в розмірі 800 грн. 00 коп., всього стягнуто - 3380,73 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_17 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування заподіяної злочином: матеріальної шкоди 11901,58 гривні, моральної шкоди 5000 гривень 00 копійок та процесуальні витрати у вигляді витрат за надання правової допомоги в розмірі 1000 грн. 00 коп., всього стягнути - 17901,58 гривень.

в с т а н о в и л а:

Вироком місцевого суду ОСОБА_18 01.09.2017 року близько 19 годині 30 хвилин, перебуваючи на вулиці навпроти будинковолодіння по АДРЕСА_1 , на грунті особистих неприязних стосунків, маючи умисел направлений на завдання ударів, підійшла до знайомої ОСОБА_8 .. Після цього лівою рукою схопила ОСОБА_8 за волосся та, утримуючи останню вказаним способом, умисно, кулаком правої руки, нанесла п`ять ударів по голові, декілька ударів в живіт та лівою рукою висмикнула пасмо волосся з голови потерпілої ОСОБА_8 .. Таким чином ОСОБА_10 завдала фізичного болю потерпілій ОСОБА_8 без спричинення тілесних ушкоджень.

Вона ж, 01.09.2017 року близько 19 годині 30 хвилин, перебуваючи на вулиці навпроти будинковолодіння по АДРЕСА_1 , на грунті особистих неприязних стосунків, маючи умисел направлений на заподіяння тілесних ушкоджень підійшла до знайомої ОСОБА_8 та умисно вкусила останню за шию. Внаслідок укусу потерпіла ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді синців на шиї, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 05-9-01/399 від 11.10.2017 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Вона ж, 15.02.2018 року близько 18 години, перебуваючи у приміщенні магазина «Ліана», що розташований по вул.. О.Кобилянської,1а в селі Потоки, Катеринопільського району, Черкаської області, діючи на грунті особистих неприязних відносин, штовхнула ОСОБА_9 руками в грудну клітину. Після чого ОСОБА_9 , не втримавши рівновагу, впав на квадрати солі, які використовуються для харчування худоби, що лежали на підлозі даного приміщення. Внаслідок вказаного падіння ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому гілки сідничної кістки справа. Після цього, продовжуючи свій злочинний умисел, в той час, коли ОСОБА_9 знаходився в положенні, лежачи тулубом на квадратах солі, опираючись ступнею лівої ноги на підлогу, нанесла два наступаючі удари правою ногою по правій нозі потерпілого ОСОБА_9 .. Внаслідок вказаних ударів ОСОБА_9 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому правої стегнової кістки зі зміщенням, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 05-9-01/67 від 16.03.2018 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Не погоджуючись із судовим рішенням суду першої інстанції, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу в якій не заперечуючи доведеності вини обвинуваченої у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, вважає, що даний вирок підлягає зміні через неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що ОСОБА_18 ), окрім іншого, визнано винуватою у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.125 та ч.1 ст.126 КК України, за вчинення яких передбачено максимально сурове покарання у виді виправних робіт. Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_18 ) вчинила інкриміновані їй кримінальні проступки 01.09.2017 року, а після чого 15.02.2018 року нею вчинено злочин, передбачений ч.1 ст.122 КК України. Тобто з часу вчинення обвинуваченою кримінальних проступків, передбаченого ч.1 ст.125 та ч.1 ст.126 КК України минуло 4 роки, а з часу вчинення нового злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України понад три роки, а відтак підлягає звільненню від призначеного покарання за вчинення кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.125 та ч.1 ст.126 КК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, думку потерпілих та їх представника, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Вказаних вимог закону, районний суд в повному обсязі не дотримався.

Дії обвинуваченої ОСОБА_18 ) судом кваліфіковані вірно за ч.1 ст.125, ч.1 ст.126, ч.1 ст.122 КК України.

Враховуючи вимоги апеляційної скарги прокурора, який не заперечує доведеності вини обвинуваченої у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень та кваліфікацію її дій, а висновок суду відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується наведеними у вироку доказами, які судом досліджені повно, всебічно і об`єктивно, тому колегія суддів вважає недоцільним проводити детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду лише в межах апеляційної скарги.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушенняу, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченої та кваліфікацію її дій, перевіркою матеріалів справи не виявлено.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_18 ) вчинила інкриміновані їй кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.125 та ч.1 ст.126 КК України 01 вересня 20217 року, а після чого 15 лютого 2018 року вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України.

Кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.125 та ч.1 ст.126 КК України є кримінальними проступками за що передбачено максимально сурове покарання у виді виправних робіт.

Відповідно до норми п.1 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Відповідно до частини 2, 3 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до вимог ч.5 ст.74 КК України, особа може бути звільнена від покарання на підставах, передбачених ст.49 КК України.

Враховуючи, що з часу вчинення ОСОБА_18 ) кримінальних проступків за ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 КК України минуло понад 4 (чотири) роки, вимоги ст.49 КК України, які передбачають обов`язок звільнення особи від покарання на підставі закінчення строків давності, колегія суддів приходить до висновку про звільнення ОСОБА_18 ) від відбування призначеного покарання за ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Зважаючи на те, що обвинувачена ОСОБА_18 ) підлягає звільненню від відбування призначеного покарання за ч.1 ст.125 та ч.1 ст.126 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, застосування вимог ч.1 ст.70 КК України є безпідставними, яке необхідно виключити із резолютивної частини рішення.

За вказаних обставин, беручи до уваги вимоги ст.49, ч.5 ст.74 КК України, апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції необхідно змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 409, 413 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Черкаської обласної прокуратури задовольнити.

Вирок Катеринопільського районного суду Черкаської області від 04 жовтня 2021 року стосовно ОСОБА_18 змінити.

На підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_18 від призначеного покарання у виді штрафу в розмірі 50 непоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень за ч.1 ст.125 КК України у зв`язку із закінчення строків давності.

На підставі ст.49, ч.5 ст.74 КК України звільнити ОСОБА_18 від призначеного покарання у виді штрафу в розмірі 50 непоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень за ч.1 ст.126 КК України у зв`язку із закінчення строків давності.

Виключити із резолютивної частини вироку Катеринопілського районного суду Черкаської області від 04.10.2021 року щодо ОСОБА_18 рішення суду про застосування вимог ч.1 ст.70 КК України.

Вважати ОСОБА_18 засудженою за ч.1 ст.122 КК України до покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_18 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_18 наступні обов`язки, зобов`язавши її періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок Катеринопільського районного суду Черкаської області від 04 жовтня 2021 року стосовно ОСОБА_18 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий суддя

Судді