В И Р О К
іменем України
Справа №377/628/21

Провадження №1-кп/377/58/21

05 листопада 2021 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за № 0000105 від 01 жовтня 2021 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Славутич, Київської області, громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої 18.06.2021 року вироком Славутицького міського суду Київської області за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк вісімдесят годин,

- у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,

У С Т А Н О В И В :
Обвинувачена ОСОБА_6 , ухиляється від відбування покарання у виді громадських робіт за наступних обставин:

ОСОБА_6 , за вироком Славутицького міського суду Київської області від 18 червня 2021 року засуджена за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком вісімдесят годин. 30 серпня 2021 року вирок Славутицького міського суду Київської області набрав законної сили. Того ж дня, 30 серпня 2021 року, вирок надійшов на виконання до Вишгородського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області, прийнято до виконання, та 31 серпня 2021 року поставлено на облік засуджену ОСОБА_7 .

02 вересня 2021 року ОСОБА_7 було ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання у виді 80 годин громадських робіт та попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування громадських робіт відповідно до ч. 2 ст. 389 КК України., про що в неї було відібрано пояснення та підписку. В цей же день, 02 вересня 2021 року ОСОБА_6 , для відбування вказаного покарання направлена до Комунального підприємства «Житлово-комунальний центр» Славутицької міської ради.

Відповідно до наказу директора Комунального підприємства «Житлово - комунальний центр» Славутицької міської ради № 61 від 03 вересня 2021 року ОСОБА_8 залучена до виконання робіт з 06 вересня 2021 року для відбуття покарання у виді 80 годин громадських робіт.

У вересні 2021 року відповідно до графіку виходу на роботу на вересень та жовтень поточного року, узгодженого з ОСОБА_8 , засуджена повинна відпрацювати 80 годин громадських робіт, з яких вона відпрацювала по чотири години кожного дня: 06, 07 вересня 2021 року, а без поважних причин не з`явилась: 08, 09, 10, 13, 14, 15, 16, 17, 20, 21, 22, 23, 24, 27, 28, 29, 30 вересня та 01 жовтня 2021 року.

Отже, невідбута частина покарання за вироком Славутицького міського суду Київської області від 18 червня 2021 року становить 72 годин.

Таким чином, ОСОБА_6 , будучи ознайомлена з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, письмово попереджена про настання кримінальної відповідальності за порушення порядку та умов відбування покарання, в період з 03.12.2020 до 04.01.2021, ухилилася від відбуття покарання у виді громадських робіт на строк вісімдесят годин без поважної причини.

Відповідальність за цей кримінальний проступок передбачена ч.2 ст. 389 КК України за ухилення засудженої від відбування покарання у виді громадських робіт.

В судовому засіданні ОСОБА_6 , вину визнала, суду показала, що засуджена до громадських робіт, будучи ознайомлена про кримінальну відповідальність за ухилення від громадських робіт відпрацювала вісім годин, і більше на роботу не приходила, пояснивши це відсутністю бажання та наміру відбувати покарання.

З урахуванням думки сторін та беручи до уваги, що ніхто з них не оспорює обставини обвинувачення та кваліфікацію кримінального проступку, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин обвинувачення, викладених у обвинувальному акті, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони позбавляються права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченої.

Переконавшись у добровільності повного визнання обвинуваченою своєї винуватості та правильному розумінні його суті, суд приходить до висновку про винуватість обвинуваченої у вчиненні інкримінованого кримінального проступку.

Відповідно до ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому суд бере до уваги, що обвинувачена вчинила кримінальне правопорушення, яке згідно із ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків.

За місцем фактичного проживання на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога КНП «Славутицька міська лікарня» Славутицької міської ради ОСОБА_6 , не перебуває, тобто є осудною особою, офіційно ніде не працює, тобто легального доходу не має, відповідно свідоцтва про народження дитини записана у графі мати дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 09.09.2021 року, яке набрало законної сили 19.10.2021 року позбавлена батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_6 , раніше судима 18.06.2021 року Славутицьким міським судом Київської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк вісімдесят годин. Данний вирок набрав законної сили 30.08.2021 року. З оглянутої особової справи №06/2021, вирок направлений до виконання у Вишгородський районний сектор філії Державної установи «Центр пробації у м. Києві та Київській області 30.08.2021 року. Із повідомлення про засуджену особу вбачається, що ОСОБА_6 , поставлена на облік 31.08.2021 року, відповідно до підписки вбачається, що ЛЕПЛЯНІНІЙ роз`яснені її права та обов`язки відбуття покарання у виді громадський робіт, також вона попереджена про кримінальну відповідальність за ст.389 КК України за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт. 02 вересня 2021 року ОСОБА_6 , направлена до Комунального підприємства «Житлово-комунальний центр» Славутицької міської ради для відбування вказаного покарання Відповідно до наказу директора Комунального підприємства «Житлово - комунальний центр» Славутицької міської ради № 61 від 03 вересня 2021 року ОСОБА_8 , залучена до виконання робіт з 06 вересня 2021 року для відбуття покарання у виді 80 годин громадських робіт. У вересні 2021 року відповідно до графіку виходу на роботу на вересень та жовтень поточного року, узгодженого з ОСОБА_8 , засуджена повинна відпрацювати 80 годин громадських робіт, з яких вона відпрацювала по чотири години кожного дня: 06, 07 вересня 2021 року, а без поважних причин не з`явилась в інші установлені дні. З наданих документів вбачається, що невідбута частина покарання за вироком Славутицького міського суду Київської області від 18 червня 2021 року становить 72 години.

За своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження у межах висунутого обвинувачення, керуючись законом, суд дійшов висновку, що в ході судового розгляду поза розумним сумнівом доведено винуватість обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку, а саме, у тому, що вона, як особа, яка засуджена до покарання у виді громадських робіт, своїми умисними діями вчинила кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст.389 КК України, тобто ухилення засудженої від відбування покарання у виді громадських робіт.

Суд не визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 66 КК України, щире каяття, оскільки остання не переконала суд у тому, що жалкує з приводу вчиненого, враховуючи її процесуальну поведінку. Сама по собі заява обвинуваченої, що вона кається у вчиненому, не є підставою для пом`якшення покарання, оскільки її поведінка свідчить про протилежне.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченій, судом також не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_10 , суд виходить з наступного.

Санкцією ч.2 ст.389 КК України передбачені покарання у виді арешту та обмеження волі.

Відповідно до ч.3 ст.60 КК України арешт не застосовується до осіб віком до шістнадцяти років, вагітних жінок та до жінок, які мають дітей віком до семи років.

Згідно з ч.3 ст.61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_6 , на час постановлення вироку 05.11.2021 року, має неповнолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого 05.11.2016 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Київській області, якому 01.11.2021 року виповнилося 7 років. Проте відносно неповнолітньої дитини рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 09.09.2021 року, яке набрало законної сили 19.10.2021 року ОСОБА_11 , позбавлена батьківських прав.

Таким чином, перелік заборон які зазначені у ч.3 ст.60 КК України та ч.3 ст.61 КК України при застосуванні покарання до ОСОБА_4 , не розповсюджуються, і перелік покарань, передбачених санкцією ч.2 ст. 389 КК України (арешт та обмеження волі), може бути призначено обвинуваченій ОСОБА_10 .

При призначенні покарання суд враховує вимоги статей 50 та 65 КК України та керується постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до яких суд має урахувати ступінь тяжкості, обставини вчиненого, його наслідки і дані про особу.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, суд виходить із класифікації кримінальних правопорушень відповідно до ст. 12, ст. 5 КК України, яке є кримінальним проступком, також із його особливостей й обставин вчинення, визнаних судом доведеними (закінчений кримінальний проступок, вчинений одноособово), які не оспорюються учасниками судового провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховуючи тяжкість та характер кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка раніше судима, суд вважає необхідним призначити обвинуваченій покарання у виді арешту в межах санкції ч.2 ст. 389 КК України, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам, даним про особу обвинуваченої. Призначаючи покарання суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді арешту буде необхідним та достатнім для виправлення засудженої і запобігання вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Саме таке покарання, на переконання суду, буде відповідати принципу індивідуалізації покарання, буде співмірним тяжкості вчиненого кримінального проступку, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії», «Фрізен проти Росії»). З цих же підстав суд не вбачає необхідності призначення ОСОБА_10 , покарання в межах найбільшої санкції ч. 2 ст. 389 КК України.

В той же час, враховуючи, що ОСОБА_6 , після постановлення вироку Славутицького міського суду Київської області від 18.06.2021 року і до повного відбуття покарання за ним вчинила нове кримінальне правопорушення, остаточне покарання обвинуваченій необхідно призначити за сукупністю вироків за правилами ч.1 ст.71 КК України із застосуванням положень п.г) ч.1 ст.72 КК України. А саме на підставі ч.1 ст.71 КК України необхідно до призначеного обвинуваченій покарання за цим вироком повністю приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком, у виді громадських робіт, застосувавши ч.1 ст.72 КК України, на підставі якої перевести менш суворий вид покарання - громадські роботи в більш суворий вид - арешт, виходячи із такого їх співвідношення: одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт (72 години громадських робіт відповідають 9 (дев`яти) дням арешту), і остаточно призначити покарання у виді арешту.

Цивільний позов не заявлявся. Судові витрати відсутні.

За правилами ст.100 КПК України, речовий доказ - особову справу № 06/2021 щодо ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , повернути до Вишгородського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області.

Підстав для застосування до обвинуваченої запобіжного заходу до набрання вироком законної сили немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 369-371, 373-375, 382 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_12 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити їй покарання у виді арешту строком на один місяць.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, визначеного новим вироком, повністю приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком Славутицького міського суду Київської області від 18.06.2021 року і остаточно визначити ОСОБА_13 покарання у виді арешту строком на один місяць дев`ять днів.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 , рахувати з дня її затримання.

Речовий доказ - особову справу № 06/2021 щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повернути до Вишгородського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області.

На вирок суду сторонами можуть бути подані апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Славутицький міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1