УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2021 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 220 191 011 100 001 84 від 05.11.2019,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна звернувся представник власника майна ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 .

На підтвердження своїх доводів заявник зазначив, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23.04.2021 у кримінальному провадженні № 220 191 011 100 001 84 за ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України накладений арешт на автомобіль «BMWX5», номерний знак « НОМЕР_1 ».

Досудове розслідування у зазначеному провадженні здійснюється за підозрою ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України, який користувався вказаним автомобілем. Підчас обшуку зазначеного транспортного засобу вилучені предмет, схожий на пістолет «ПМ» з магазином, номерні знаки, дві пляшки з рідиною темного кольору тощо.
Ухвалою слідчого судді від 23.04.2021 на автомобіль та вилучені у ньому предмети накладений арешт з метою збереження речових доказів.
На думку заявника, слідчий суддя під час накладення арешту не врахував, що автомобіль є власністю ОСОБА_3 , яка передала останній для користування ОСОБА_5 . Власник автомобіля не є підозрюваною у цій справі, через що арешт її майна є порушенням ст. 41 Конституції України

Отже, ініціатор клопотання вважає, що на теперішній час відпала потреба у застосуванні цього виду забезпечення кримінального провадження, крім того арешт майна суттєво перешкоджає власнику реалізувати свої права щодо розпорядження підданим арешту майном.

У судовому засіданні представник власника майна наполягав на скасуванні арешту з підстав, які наведені у поданому ним клопотанні.

Слідчий та прокурор, будучи належним чином повідомлені про місце, день та час розгляду справи, до суду не прибули, що не є перешкодою для розгляду клопотання.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, заслухавши доводи представника власника майна, дослідивши надані учасниками розгляду документи, дійшов висновку про таке.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, з-поміж іншого, є доказом злочину.

Завданнями арешту майна є запобігання можливості його використання, перетворення, передачі, відчуження тощо.

Водночас, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, у такому випадку арешт накладається на майно за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

Відповідно до положень ст. 84 КПК доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, на підставі яких встановлюється наявність чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню, до процесуальних джерел закон відносить речові докази.

У силу ст. 98 КПК речовими доказами є предмети, що були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обстави, що встановлюються під час кримінального провадження.

Обставини, зазначені в ухвалі слідчого судді від 23.04.2021 про накладення арешту на майно, надані слідчому судді окремі документи кримінального провадження з достатньою повнотою свідчать, що підданий арешту об`єкт міг бути знаряддям кримінального правопорушення, міг зберегти на собі його сліди.

Враховуючи, що одним з завдань арешту майна у кримінальному провадженні є запобігання його відчуженню, виправданим є накладення арешту на автомобіль «BMWX5», номерний знак « НОМЕР_1 ».

Таким чином, слідчий суддя не виключає ризику того, що у разі скасування арешту можуть бути укладені зовні легальні правочини з метою відчуження зазначеного майна.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК арешт майна може бути скасований за клопотанням власника майна за умови доведення, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладений необґрунтовано.

Виходячи з вказаної процесуальної норми, на заявника покладається обов`язок довести ті обставини, які можуть стати підставою для скасування арешту.

Отже, власник майна або його представник повинні навести докази того, що на цій стадії розслідування втратив свою актуальність вищезазначений захід забезпечення або ж під час його застосування таке рішення прийняте без урахування певних суттєвих обставин.

Попри зазначене, доводи ініціатора клопотання не є переконливими.

Слідчий суддя погоджується з аргументацією заявника у частині того, що накладенням арешту порушується право власності ОСОБА_3 .

У той же час, право власності не є абсолютним, статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

У цьому випадку обмеження права власності ОСОБА_3 відбулося на підставі судового рішення, тобто у спосіб, який передбачений законом.

Сукупність вищезазначеного свідчить про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 174, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту автомобіля «BMWX5», номерний знак « НОМЕР_1 », накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23.04.2021 (справа № 761/9879/21, провадження № 1-кс/761/6391/2021) у кримінальному провадженні № 220 191 011 100 001 84 від 05.11.2019, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1