Справа № 303/5507/17
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

30.11.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового провадження : прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 , та його захисниці адвокатки ОСОБА_7 ,
перекладача ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11кп/4806/82/20 за апеляційними скаргами, які подали прокурорка Мукачівської місцевої прокуратури, обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ :

Вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.01.2018

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець і мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з неповною середньою освітою, не судимий,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст.115 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено без змін тримання під вартою.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 постановлено рахувати з дня затримання - з 10 травня 2017 року.
На підставі положень ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано до строку відбутого покарання обвинуваченому ОСОБА_6 строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, із дня затримання з 10 травня 2017 року до 20 червня 2017 року включно.

Згідно вироку ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

06 травня 2017 року о 19 год. 15 хв. обвинувачений ОСОБА_6 , за попередньою змовою з ОСОБА_11 , з метою протиправного позбавлення життя ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийшов до будівлі котельні, яка розташована за адресою АДРЕСА_2 , де ОСОБА_11 , діючи умисно наніс два удари молотком по голові ОСОБА_12 , який знаходився в лежачому положенні, після чого неповнолітній ОСОБА_6 , діючи за єдиним умислом з ОСОБА_11 на спричинення смерті ОСОБА_12 продовжив наносити чисельні удари дерев`яним стільцем в область голови та тулуба останнього, в результаті чого настала смерть ОСОБА_12 . Згідно висновку експерта № 169/17 від 02.08.2017 року ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, багато уламкового перелому чолової кістки з переходом на кістки основи черепа, субарахноїдального крововиливів, забою головного мозку з розчавленням у чолових ділянках, яка ускладнилася травматичним набряком головного мозку, що і стало безпосередньою причиною його смерті. Вищевказані тілесні ушкодження, окрім вдавленого перелому розташованого в задній частині чолової кістки, який виник у результаті дії твердого тупого предмету з обмеженою та пласкою травмуючою поверхнею, округлої форми, яким міг бути металевий молоток, виникли внаслідок дії твердого тупого довгастого предмету, яким міг бути дерев`яний стілець, по механізму удару. Потерпілому ОСОБА_12 металевим молотком було нанесено не менше одного удару, а дерев`яним стільцем множинні удари (не менше десяти). Вищевказані тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя в момент їх спричинення і які є безпосередньою причиною настання смерті, знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з її настанням.

В апеляційній скарзі прокурор Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_13 , не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 та кваліфікацію його дій, просить вирок у частині призначеного покарання скасувати через його м`якість і ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років. Вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував ступінь тяжкості злочину та особу обвинуваченого, конкретні обставини, за яких вчинено злочин - ОСОБА_6 наніс потерпілому не менше десяти ударів стільцем по голові, що свідчить про його особливу жорстокість, вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною, яка обтяжує покарання, вини не визнав, не розкаявся, давав неправдиві показання, чим постійно вводив суд в оману, є особою, схильною до насильства.

Адвокат ОСОБА_9 в апеляційній скарзі вказує на те, що вирок є незаконним та необґрунтованим, тому має бути скасовано. Посилається на те, що слідчий експеримент, на дані якого послався суд у вироку, як на доказ обвинувачення, не узгоджується з показаннями ОСОБА_6 у судовому засіданні, які відкинуті судом безпідставно, і що у вироку не наведено жодного доказу, який би свідчив про вчинення вбивства саме за попередньою змовою групою осіб. Окрім того, вважає, що слідчий експеримент, проведений за участі ОСОБА_6 не підтверджує зміст показань ОСОБА_6 про скоєні ним діяння на які вказується у мотивувальній частині вироку. Окрім того, вказує на те, що під час розгляду справи судом першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 посилався на те, що під час слідчого експерименту працівники поліції нав`язали йому зміст показань, які не відповідають обставинам справи, застосовуючи щодо обвинуваченого заходи процесуального примусу. Просить вирок скасувати.

Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі та доповненні до неї вказує на те, що вирок є незаконним та необґрунтованим. Посилається на те, що у приміщенні котельні опинився на запрошення ОСОБА_11 і там разом з ОСОБА_11 і ОСОБА_12 вживав горілку. Випивши 200 грамів горілки відчув, що від сп`яніння не може всидіти на стільці. Пам`ятає, що між ОСОБА_11 і ОСОБА_12 виникла сварка. Раптом ОСОБА_12 двічі вдарив його по голові, від чого він упав, ударився головою об бетон і знепритомнів. Опритомнів від того, що ОСОБА_11 вилив на нього трохи води. Побачив, що ОСОБА_12 лежить на підлозі і не рухається, а ОСОБА_11 сказав йому, що це він побив ОСОБА_12 молотком і стільцем, та під погрозою побиття змусив і його взяти стілець та декілька раз вдарити ОСОБА_12 по голові. Вважає, що у момент нанесення ним ударів ОСОБА_12 уже був мертвий, оскільки не рухався. Перед тим, як розійтись з місця події ОСОБА_11 пригрозив, що вб`є його і матір, якщо він розповість будь-кому про те, що він, ОСОБА_11 , вбив людину. Також посилається на те, що ОСОБА_11 обмовив його, щоб уникнути більш суворого покарання, що слідчий змусив його обмовити себе і використав його показання та показання ОСОБА_11 , як докази обвинувачення, а суд першої інстанції не хотів його слухати і визнав винним, «щоб не мати з ним багато клопоту». Окрім того, посилається на те, що обмовив себе у зв`язку з застосуванням до нього незаконних методів примусу. Просить вирок скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала доводи апеляційної скарги, яку подала прокурорка Мукачівської місцевої прокуратури, обвинуваченого ОСОБА_6 , та його захисниці адвокатки ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги подані в інтересах обвинуваченого і просили вирок скасувати, направивши кримінальне провадження на новий судовий розгляд, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Так, відповідно до ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України судове рішення (вирок), який ухвалюється іменем України, є найважливішим актом правосуддя в кримінальних справах, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, у тому числі ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням, передбачених цим Кодексом, вимог щодо кримінального провадження, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням у ньому належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. У мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою зазначаються : формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення ; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви не врахування окремих доказів ; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення ; обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання ; мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання, застосування примусових заходів медичного характеру при встановленні стану обмеженої осудності обвинуваченого, застосування примусового лікування відповідно до статті 96 Кримінального кодексу України, мотиви призначення громадського вихователя неповнолітньому ; підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду ; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; диспозитивність; гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами.
Колегія суддів уважає, що при розгляді кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції не дотримані передбачені ст. 7 КПК України загальні засади кримінального провадження, допущена неповнота та поверховість при дослідженні його фактичних обставин ; постановлений вирок містить істотні недоліки, у зв`язку із чим його не можна визнати законним та обґрунтованим. Тому апеляційні скарги у частині незаконності та необґрунтованості вироку підлягають задоволенню з таких підстав.
Визнавши ОСОБА_6 винуватим в умисному вбивстві, - умисному протиправному позбавленні життя іншої людини, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, суд у мотивувальній частині вироку не послався на докази, які підтверджують попередню змову групи осіб, на умисне протиправне позбавлення життя іншої людини, а саме час, місце та обставини, за яких ОСОБА_6 домовився з ОСОБА_11 на вчинення діяння ; на докази, які підтверджують кількість ударів, які наносив ОСОБА_11 та місця, в які наносив удари ; на докази, які підтверджують кількість ударів, які наносив ОСОБА_6 та місця, в які наносив удари, а також на докази, які вказують на предмети, якими наносились удари.
У порушення вимог ст. 374 КПК України та роз`яснень, які Пленум Верховного Суду України дав у п. 17 постанови від 29 червня 1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку« (зі змінами, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 4 червня 1993 року № 3 та від 3 грудня 1997 року №12), суд у мотивувальній частині вироку не вмотивував висновки про прийняття одних і відхилення інших доказів, а лише формально послався на зміст цих доказів, у тому числі, не вказав на мотиви не врахування окремих доказів, а саме, на підстави, з яких відхилив показання обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що «у приміщенні котельні опинився на запрошення ОСОБА_11 і там разом з ОСОБА_11 і ОСОБА_12 вживав горілку. Випивши 200 грамів горілки відчув, що від сп`яніння не може всидіти на стільці. Пам`ятає, що між ОСОБА_11 і ОСОБА_12 виникла сварка. Раптом ОСОБА_12 двічі вдарив його по голові, від чого він упав, ударився головою об бетон і знепритомнів. Опритомнів від того, що ОСОБА_11 вилив на нього трохи води. Побачив, що ОСОБА_12 лежить на підлозі і не рухається, а ОСОБА_11 сказав йому, що це він побив ОСОБА_12 молотком і стільцем, та під погрозою побиття змусив і його взяти стілець та декілька раз вдарити ОСОБА_12 по голові, що у момент нанесення ним ударів ОСОБА_12 уже був мертвий, оскільки не рухався. Перед тим, як розійтись з місця події ОСОБА_11 пригрозив, що вб`є його і матір, якщо він розповість будь-кому про те, що він, ОСОБА_11 , вбив людину. ОСОБА_11 обмовив його, щоб уникнути більш суворого покарання «.
Окрім того, у порушення вимог ст. 374 КПК України та роз`яснень, які Пленум Верховного Суду України дав у п. 16 вказаної вище постанови Пленуму, у мотивувальній частині вироку суд у підтвердження вини ОСОБА_6 послався на наступні докази : протоколи - огляду трупа ОСОБА_14 , та слідчого експерименту за участі ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , не давши їм аналіз не зазначивши які саме фактичні обставини ці докази підтверджують ( т. 2, а. с. 62, 63 ). При цьому колегія суддів зазначає, що, посилаючись на показання ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , дані при проведенні слідчих експериментів, суд у мотивувальній частині вироку не дав аналізу показаннях вказаних вище осіб, не вказав які саме факти та обставини ці докази підтверджують.
З мотивувальної частини вироку вбачається, що судом не встановлено те, що обвинувачений ОСОБА_6 діяння скоїв у стані алкогольного сп`яніння (т. 2, а. к. п. 61, 62). Між тим, з показань обвинуваченого ОСОБА_6 вбачається, що у час вчинення кримінально-карних діянь він перебував у стані алкогольного сп`яніння, тому детально обставини події не пам`ятає (т. 2, а. к. п. 62).
При цьому в апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що обвинувачений ОСОБА_6 кримінально-карні дії скоїв у стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною, яка обтяжує покарання.
Суд першої інстанції у порушення вимог ст. 374 КПК України не дав оцінки цим показанням обвинуваченого ОСОБА_6 , не вмотивував висновок про прийняття чи відхилення цих показань, внаслідок чого припустився неповноти та поверховості при дослідженні фактичних обставин справи.
З матеріалів кримінального провадження також убачається, що під час розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 вказував на те, що під час досудового розслідування працівниками поліції щодо нього застосовувались незаконні методи слідства, у зв`язку з чим він обмовив себе у скоєнні діянь, які не вчиняв, у тому числі незаконнім методи застосовувались при проведенні слідчого експерименту, що матеріали кримінального провадження не містять даних про перевірку тверджень ОСОБА_6 про застосування до нього недозволених методів слідства (заходів фізичного впливу), що призвели до його самообмови у скоєнні злочину.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що призначене ОСОБА_6 покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі, колегія суддів вважає такими, що підлягають до ретельної перевірки та відповідної оцінки, у тому числі до ретельної перевірки підлягають доводи апеляційної скарги про те, що судом не в повній мірі врахував ступінь тяжкості злочину та особу обвинуваченого, конкретні обставини, за яких вчинено злочин - ОСОБА_6 наніс потерпілому не менше десяти ударів стільцем по голові, що свідчить про його особливу жорстокість, вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною, яка обтяжує покарання, вини не визнав, не розкаявся, давав неправдиві показання, чим постійно вводив суд в оману, є особою, схильною до насильства.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що якщо при новому розгляді кримінального провадження доведеною буде вина ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованих йому дій та визнанні обґрунтованості вищевказаних доводів апеляційної скарги прокурора про те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та даним про його особу, то призначене ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, покарання у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років, є занадто м`яким.
При оцінці доводів апеляційних скарг та прийнятті судового рішення колегія суддів бере до уваги, що сторона обвинувачення не заявляла клопотань про дослідження апеляційним судом доказів з метою усунення неповноти, суперечностей у доказах, зокрема, про допит обвинуваченого ОСОБА_6 , дослідження апеляційним судом доказів, наданих стороною обвинувачення та захисту, що з урахуванням положень ст. ст. 404, 405 КПК України, перешкодило апеляційному суду постановити судове рішення без направлення кримінального провадження на новий судовий розгляд.
Отже, судом першої інстанції допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке колегія суддів Закарпатського апеляційного суду не може виправити, використовуючи свої повноваження, що у свою чергу, відповідно до ст. ст. 412, 415 КПК України, є підставою для скасування вироку із призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі. Приймаючи рішення про призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції беруться до уваги доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що вищевказана неповнота судового розгляду має бути усунута саме судом першої інстанції. Окрім того, приймаючи рішення про направлення кримінального провадження на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, колегія суддів бере до уваги і положення ст. ст. 337, 338 КПК України.
Так, відповідно до ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.
Відповідно до ст. 338 КПК України з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.
Дійшовши до переконання, що обвинувачення потрібно змінити, прокурор після виконання вимог статті 341 цього Кодексу складає обвинувальний акт, в якому формулює змінене обвинувачення та викладає обґрунтування прийнятого рішення. Копії обвинувального акта надаються обвинуваченому, його захиснику, потерпілому, його представнику та законним представникам, а також представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Обвинувальний акт долучається до матеріалів кримінального провадження.
Якщо в обвинувальному акті зі зміненим обвинуваченням ставиться питання про застосування закону України про кримінальну відповідальність, який передбачає відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення, чи про зменшення обсягу обвинувачення, головуючий зобов`язаний роз`яснити потерпілому його право підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі.
Суд роз`яснює обвинуваченому, що він буде захищатися в судовому засіданні від нового обвинувачення, після чого відкладає розгляд не менше ніж на сім днів для надання обвинуваченому, його захиснику можливості підготуватися до захисту проти нового обвинувачення. За клопотанням сторони захисту цей строк може бути скорочений або продовжений. Після закінчення цього строку судовий розгляд продовжується.
З огляду на вказані вище положення ст. ст. 337, 338 КПК України, положення глави 31 цього Кодексу, колегія суддів вважає, що цими нормами не передбачено зміна обвинувачення прокурором під час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції, що усунення наведених вище недоліків та порушень норм КПК України поєднане зі встановленням фактичних обставин діяння, що мало місце та необхідністю, при цьому, зміни пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
Тому доводи апеляційних скарг, які подали прокурорка Мукачівської місцевої прокуратури, обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_9 , про незаконність вироку в зв`язку з недотриманням вимог кримінального процесуального закону, неповнотою та поверховістю при дослідженні фактичних обставин справи, невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, підлягають до ретельної перевірки, відповідної оцінки та належного вмотивування під час нового судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, - визнаються частково обґрунтованими.
Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути вказані вище недоліки, повно, всебічно та об`єктивно розглянути матеріали кримінального провадження, дати належну оцінку пред`явленим сторонами обвинувачення та захисту доказам у їх сукупності і прийняти рішення з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону.
При вирішенні питання в частині запобіжного заходу, апеляційний суд бере до уваги положення ст. 419 КПК України, а також ст. ст. 177, 194 цього Кодексу.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики, зокрема, ризики того, що обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Вказані вище висновки підтверджуються даними про особу обвинуваченого ОСОБА_6 посередньо хактеризується за місцем проживання, інкриміновані ОСОБА_6 кримінально карні діяння, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до особливо тяжких злочинів.
Указані вище обставини в їх сукупності виправдовують подальше тримання ОСОБА_6 під вартою і дають підстави для продовження строку тримання його під вартою.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги, які подали прокурорка Мукачівської місцевої прокуратури, обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_9 , задовольнити частково.
Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.01.2018 щодо обвинуваченого за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України ОСОБА_6 скасувати, призначивши новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції в іншому складі.
Встановити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою до 29.01.2022.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: