Справа № 522/8054/21
Провадження по справі № 1-кп/522/1834/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000193 від 02.04.2021 року, стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Врадіївка, Миколаївської області, громадянина України, українця, який має середню освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Підгірне, Кременчуцького району, Полтавської області, громадянина України, українця, який має середню освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 20.09.2018 року вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком до 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном строком на 3 роки;
які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт №0000193 від 02.04.2021 року стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
Від захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_6 , до суду надійшло клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 з тримання під вартою на домашній арешт або визначення застави, як альтернативного запобіжного заходу.
В порядку ч. 3 ст. 331 КПК України суд ставить на обговорення питання щодо доцільності тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
Прокурор в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні клопотання та продовжити стосовно обвинувачених запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою, посилаючись на продовження існування ризиків.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 , просила задовольнити подане клопотання про зміну її підзахисному запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт або визначення застави, як альтернативного запобіжного заходу.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_7 , просила обрати обвинуваченому більш м`який запобіжний у вигляді домашнього арешту.
Обвинувачені підтримали своїх захисників.
Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, суд доходить таких висновків.
Згідно ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Також слід враховувати, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України при застосуванні та продовженні запобіжного заходу суд враховує наявність обґрунтованої підозри, доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також інші обставини, зазначені ст. 178 КПК України.
Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Доцільність тримання обвинуваченого під вартою повинна забезпечувати не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Так, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» зазначав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Враховуючи, що судом ще не досліджувалися матеріали провадження, тому суд не переглядає наявність обґрунтованості висунутого обвинувачення у вчиненні інкримінованого обвинуваченим злочину.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21.05.2021 року було задоволено клопотання прокурора про застосування обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 60 днів, який в подальшому ухвалою суду від 09.07.2021 року було продовжено.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 на даній стадії судового провадження обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
Від захисника обвинуваченого надійшло клопотання про зміну її підзахисному запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який у вигляді домашнього арешту, або визначити заставу у мінімальному розмірі, передбаченому ст. 182 КПК України, як альтернативний запобіжний захід. На підтвердження своїх доводів підкреслила міцність соціальних зв`язків ОСОБА_3 , оскільки останній має мати, батька, бабусю, дідуся, сестру. Також, зазначила, що сторона захисту неодноразово зверталась до потерпілого щодо відшкодування завданої злочином шкоди, що нівелює ризик незаконного впливу на потерпілого. ОСОБА_3 має позитивну характеристику, раніше не вчиняв злочинів. Крім того, вказала, що ОСОБА_3 не має жодного наміру переховуватись від суду, має постійне місце проживання в Україні в Миколаївській області, фактично проживає з матір`ю в селі Крижановка, є спортсменом з грамотами, позитивно характеризується в житті та побуті.
Суд приймає до уваги вказані стороною захисту доводи щодо наявності у обвинуваченого певного роду соціальних зв`язків, однак з урахуванням тяжкості злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_3 , суд вважає, що вони на даній стадії судового провадження не можуть слугувати достатніми підставами для обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, у зв`язку з чим клопотання захисника про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який ніж тримання під вартою задоволенню не підлягає.
Вирішуючи питання про застосування стосовно ОСОБА_3 запобіжного заходу, суд враховує дані щодо особи обвинуваченого, який є громадянином України, українцем, має середню освіту, зареєстрований в Миколаївській області, смт Врадіївка, до затримання мешкав в орендованій квартирі в АДРЕСА_3 , раніше не судимий, офіційно не працюючий, має родичів, проте не одружений, осіб на утриманні не має, що свідчить про відсутність у нього достатньо міцних соціальних зв`язків, та вказує на те, що останній може залишити територію м. Одеси.
Посилання сторони захисту на позитивну характеристику обвинуваченого, того факту, що він раніше не судимий, має родичів, не має наміру переховуватись від суду, суд вважає, що вони не можуть бути на даний час достатніми підставами для обрання більш м`якого запобіжного заходу.
Враховуючи в сукупності дані щодо особи обвинуваченого, а також тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , за який передбачено покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі із конфіскацією майна, тому на думку суду існує ризик того, що обвинувачений, розуміючи наслідки покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, може вдатися до спроб переховуватися від суду, з метою уникнення відповідальності, що доводить заявлений у клопотанні прокурором ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, суд приймає до уваги наявність ризику можливого незаконного впливу обвинуваченого ОСОБА_3 на потерпілого та свідків, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які судом не допитані, схиляючи їх до викривлення показань, оскільки судовий розгляд ще не завершено, враховуючи насильницький характер вчиненого злочину.
Суд вважає, що ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливе вчинення ОСОБА_3 інших кримінальних правопорушень доведений, оскільки останній не працює та стороною захисту не надано жодних даних про наявність у нього будь-якого джерела доходу, а наявність перспективи працевлаштування не може слугувати достатньо стримуючим фактором.
Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, та наявності доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає можливим застосувати стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.
Крім того, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Приймаючи до уваги наведене, суд доходить висновку про неможливість застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, який зможе запобігти вищевказаним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 , на даній стадії судового провадження обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, за кваліфікуючими ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
Захисник обвинуваченого просила обрати стосовно ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід. Також зазначила, що обвинувачений свою вину визнає, співпрацював під час досудового розслідування зі слідством, а тому не буде переховуватись, має хвору мати, постійне місце реєстрації, знімав квартиру та до затримання неофіційно працював, однак доказів на підтвердження цих даних стороною захисту надано не було.
Вирішуючи питання про застосування стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу, суд враховує дані щодо особи обвинуваченого, який є громадянином України, зареєстрований за адресою: Кіровоградська область, Новородківський район, с. Куцівка, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимий, має середню освіту, не працюючий, не одружений, осіб на утриманні не має, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, тому він може покинути територію м. Одеси.
Враховуючи в сукупності дані щодо особи обвинуваченого, а також тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , за який передбачено покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі із конфіскацією майна, тому на думку суду існує ризик того, що обвинувачений, розуміючи наслідки покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, може вдатися до спроб переховуватися від суду, з метою уникнення відповідальності, що доводить заявлений у клопотанні прокурором ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, суд приймає до уваги наявність ризику можливого незаконного впливу обвинуваченого ОСОБА_4 на потерпілого та свідків, які судом ще не допитані, схиляючи їх до викривлення показань, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи насильницький характер вчиненого злочину.
Суд вважає, що ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливе вчинення ОСОБА_4 інших кримінальних правопорушень доведений, оскільки останній не працює, раніше засуджений та вчинив корисливий злочин, та стороною захисту не надано жодних даних про наявність у нього будь-якого джерела доходу.
Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, та наявності доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає можливим застосувати стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.
Крім того, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Приймаючи до уваги наведене, суд доходить висновку про неможливість застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, який зможе запобігти вищевказаним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Враховуючи вищевикладене суд вважає, що поведінку обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зможе забезпечити запобіжний захід лише у вигляді тримання під вартою, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможуть запобігти зазначеним у клопотанні прокурора ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.
Приймаючи до уваги наведене, з урахуванням тяжкості злочину, в якому обвинувачуються ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , даних щодо осіб обвинувачених, суд доходить висновку про можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, який здатен запобігти заявленим у клопотанні прокурора ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, забезпечити їх належну процесуальну поведінку, у зв`язку з чим клопотання прокурора підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 132, 176, 177, 178, 183, 196, 331, 372, 376 КПК України,
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_6 , про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 з тримання під вартою на домашній арешт або визначення застави, як альтернативного запобіжного заходу, відмовити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 60 (шістдесят) днів.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 60 (шістдесят) днів.
Строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту постановлення ухвали суду, тобто з 02.09.2021 року, який діє до 31.10.2021 року включно.
Ухвала суду щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню.
Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити ДУ «ОСІ».
Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`яти днів до Одеського апеляційного суду з моменту її оголошення, а обвинуваченими, які утримуються під вартою, з моменту вручення її копії.

Суддя Приморського районного суду
м. Одеси ОСОБА_1