ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3391/21 Справа № 199/7739/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 0000655 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2021 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2021 року клопотання прокурора задоволено, запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою продовжено на 60 (шістдесят) діб до 23 січня 2021 року. Визначено відносно ОСОБА_6 заставу у кримінальному провадженні в розмірі 227000 (двісті двадцять сім тисяч) гривень.
В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, який становить підвищену суспільну небезпеку і за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років.
Суд першої інстанції врахував, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений зможе переховуватись від суду з метою перешкоджання розгляду кримінального провадження, оскільки не має стійких соціальних зв`язків, будь-кого на утриманні, раніше судимий за злочин, передбачений ч. 2 ст. 149 КК України, може вчинити інше кримінальне правопорушення, а також впливати на потерпілу і свідків по даному кримінальному провадженню.
Також суд першої інстанції зазначив, що підстав, які б виключали можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою не вбачається, доказів, які б підтверджували неможливість на даний час перебування останнього під вартою суду не надано.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 з тримання під вартою на домашній арешт.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що підготовче судове засідання відбулось за відсутності потерпілої. Вказує, що ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо ОСОБА_6 в даному кримінальному провадженні відсутні і жодного із доказів про їх наявність прокурором в судовому засіданні не надано.
Вказує на те, що визначаючи заставу в розмірі 227000 (двісті двадцять сім тисяч) гривень, суд не врахував матеріальний стан обвинуваченого та його можливість внесення застави в такому розмірі.
Крім того, захисник зазначає, що обвинувачений має сталі соціальні зв`язки, постійне місце проживання та роботи.

Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду цього питання, суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

В силу вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , за ч. 2 ст. 149 КК України.
Відповідно до матеріалів провадження, до обвинуваченого ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.
Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції, яке розглядалось 25 листопада 2021 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 з тих підстав, що обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не змінилися, а застосування до обвинуваченого жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , дотримався вищезазначених вимог кримінального процесуального закону.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих, що можуть перешкодити завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Також, судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися й виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Разом з цим, суд першої інстанції, відповідно до ст. 178 КПК України, врахував те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, який становить підвищену суспільну небезпеку і за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, а отже перебуваючи на волі ОСОБА_6 може переховуватись від суду з метою перешкоджання розгляду кримінального провадження, оскільки не має стійких соціальних зв`язків, будь-кого на утриманні, раніше судимий за злочин, передбачений ч. 2 ст. 149 КК України, може вчинити інше кримінальне правопорушення, а також впливати на потерпілу і свідків по даному кримінальному провадженню.
Цей висновок узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 та належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цих питань.

Матеріали провадження не містять переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики встановлені, про що йдеться в ухвалі та підтверджуються наданими судом першої інстанції матеріалами, відповідно до яких, заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З огляду на викладене, колегія суддів, не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого про те, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що ОСОБА_6 має сталі соціальні зв`язки, постійне місце проживання та роботи, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки апеляційний суд вказані обставини та особу обвинуваченого враховує в сукупності з іншими обставинами, однак з метою запобігти вищезазначеним ризикам, беручи до уваги тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_6 обвинувачується, можливу міру покарання, судом першої інстанції було обґрунтовано продовжено щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Також з дотриманням вимог ч. 5 ст. 182 КПК України суд першої інстанції обґрунтовано визначив розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків з урахуванням обставин кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого та заявлених ризиків, а тому доводи захисника про те, що суд не врахував матеріальний стан обвинуваченого та його можливість внесення застави в такому розмірі не є слушними.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є вмотивованим і обґрунтованим, та ухвалене у відповідності до вимог кримінального процесуального закону й на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2021 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4