Справа № 474/726/21
Провадження № 1-кс/474/333/21
УХВАЛА
про накладення арешту на майно

23.09.21 року смт. Врадіївка

Слідчий суддя Врадіївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянув клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Кривоозерського відділу Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження, внесеного 14.09.2021р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000186, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, про арешт майна, -

встановив:

22.09.2021р. прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Кривоозерського відділу Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_3 (далі - прокурор) звернувся до слідчого судді з клопотанням, в рамках кримінального провадження, внесеного 14.09.2021р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000186, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, в якому, з метою збереження речових доказів, просить накласти арешт на чорну чоловічу сумку, в якій знаходились грошові кошти у сумі 1 845 грн., номіналом 2 купюри по 100 грн., 28 купюр по 50 грн., 12 купюр по 20 грн., та 1 купюру по 5 грн., металеву коробку для вміщення цигарок та електронну сигарету марки Glo, як на засоби вчинення кримінального правопорушення та речі, які зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть буди використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, шляхом заборони розпорядження та користування нами та утримання їх в кімнаті зберігання речових доказів ВП №2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області.
Посилаючись на приписи ст.ст. 40, 98, 100, 170, 171 КПК України, прокурор вказує на необхідність накладення арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів та запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню та вирішення спору.
Прокурор у судове засідання не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст. 135 КПК України (телефонограма № 545 від 22.09.2021р.), повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки не повідомив.
Водночас 20.09.2021р. прокурор звернувся до суду із заявою, в якій просить розглядати клопотання за його відсутності.
Власник майна ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст. 135 КПК України (телефонограма № 547 від 22.09.2021р.), повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки не повідомив.
Особа, яка видала викрадені речі - ОСОБА_5 не повідомлений про час, дату та місце судового розгляду так, як на телефонні дзвінки здійсненні на мобільний номер телефону, зазначений в клопотанні, останній не відповідав, що підтверджується доповідною запискою від 22.09.2021р.

Оскільки, згідно ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття осіб, які беруть участь у розгляді клопотання про арешт майна, в судове засідання не перешкоджає розгляду вказаного клопотання, а тому вважаю доцільним розглянути питання про арешт майна без участі вищевказаних осіб.
Вивчив матеріали клопотання, вважаю встановленим таке.
Як вбачається з матеріалів клопотання, яке подане до суду 22.09.2021р., в строк визначений ч. 5 ст. 171 КПК України, з урахуванням ухвали слідчого судді від 20.09.2021р. про повернення попереднього клопотання, 14.09.2021р. до Відділення поліції 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області надійшла заява від ОСОБА_4 про те, що 14.09.2021р., в період часу з 01 год. 20 хв. по 06. год. 00 хв., невідома особа таємно проникла на територію домогосподарства, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , де проникла до салону незачиненого автомобіля, звідки здійснила крадіжку чоловічої сумки, в якій знаходились грошові кошти у розмірі 10 000 грн., техпаспорт, посвідчення водія, банківські картки ПриватБанк та Південний, електронної сигарети Glo та металеву коробку для вміщення цигарок, чим спричинила матеріальний збиток.
За даним фактом СВ Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області розпочате кримінальне провадження, внесене 14.09.2021р. до ЄРДР за № 000186, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
15.09.2021р. ОСОБА_5 добровільно видав працівникам поліції Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області чорну чоловічу сумку, в якій знаходились грошові кошти у сумі 1 845 грн., номіналом 2 купюри по 100 грн., 28 купюр по 50 грн., 12 купюр по 20 грн., та 1 купюру по 5 грн., металеву коробку для вміщення цигарок та електронну сигарету марки Glo, які 15.09.2021р. визнано речовими доказами та передано до кімнати речових доказів Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області.
Вищевказані обставини підтверджується: витягом з ЄРДР за № 0000186; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 14.09.2021р.; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_4 від 14.09.2021р.; письмовими заявами ОСОБА_5 ; протоколами огляду речей від 15.09.2021р.; постановою про визнання речовими доказами від 15.09.2021р.

Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.
Пунктами 1 та 3 ч. 2 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
При чому ч. 5 ст. 171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Згідно п. 1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, причому у даному випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Частиною 1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
У відповідності до ч.ч. 10 та 11 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Частинами 1, 2 та 3 ст. 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Згідно ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
В сукупності вищевикладеного вважаю, що прокурор довів необхідність арешту вищевказаного майна з метою збереження речових доказів та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню та вирішення спору, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК України, а тому є достатні підстави для задоволення клопотання в частині накладення арешту на майно.
Водночас щодо решти вимог клопотання слід зазначити таке.
Частиною 3 ст. 26 КПК України визначено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Таким чином прохальна частина клопотання викладена не коректно, оскільки формулювання: як на засоби вчинення кримінального правопорушення та речі, які зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження є обґрунтуванням клопотання в частині визначення мети накладення арешту, що має бути зазначено у мотивувальній частині клопотання, а не в його прохальній частині.
Порядок зберігання речових доказів і документів та вирішення питання про їх спеціальну конфіскацію визначено ст. 100 КПК України. Вимога клопотання про утримання доказів в кімнаті зберігання речових доказів Відділення поліції № 2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області, в силу приписів ч. 3 ст. 26 КПК України, виходить за межі повноваження слідчого судді, а відтак клопотання в цій частині подане з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства та не підлягає задоволенню.
При цьому слід роз`яснити учасникам кримінального провадження, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Керуючись ст.ст. 23, 98, 167, 170-173, 175, 369-372 КПК України, -

постановив:

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Кривоозерського відділу Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження, внесеного 14.09.2021р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000186, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, про арешт майна - задовольнити частково.
Накласти арешт на чорну чоловічу сумку, в якій знаходились грошові кошти у сумі 1 845 грн., номіналом 2 купюри по 100 грн., 28 купюр по 50 грн., 12 купюр по 20 грн., та 1 купюру по 5 грн., металеву коробку для вміщення цигарок та електронну сигарету марки Glo, заборонивши її відчуження, розпорядження та користування, будь яким особам.
В задоволенні решти вимог клопотання - відмовити.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена на протязі п`яти днів з моменту її проголошення сторонами кримінального провадження безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1