ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3314/21 Справа № 175/4524/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Леб`яже Зачепилівського району Харківської області, громадянина України, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України,
В с т а н о в и л а:

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2021 року обвинуваченому щодо ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13 січня 2022 року включно.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд, врахувавши обставини провадження та дані про особу обвинуваченого посилався на те, що ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є такими, що об`єктивно існують та застосування менш обтяжливого запобіжного заходу не зможе їм запобігти.
В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого просить ухвалу скасувати та обрати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги захисник посилається на недоведеність встановлених судом ризиків. Захисник зазначає, що суд не надав оцінки тим обставинам, що докази будь якого впливу на учасників провадження суду не надані, а потерпілі заявили про відсутність жодних претензій до обвинуваченого та просили обрати останньому альтернативний запобіжний захід. Поряд із цим, поза увагою суд залишив й стан здоров`я обвинуваченого, який внаслідок ДТП отримав тяжкі тілесні ушкодження, наразі пересувається за допомогою візку та потребує постійного лікування та стороннього догляду.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

У відповідності з вимогами ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
За змістом ч. 2 ст. 177, ст. 197 КПК України підставою застосування запобіжного заходу, у тому числі і у виді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
Частиною першою ст. 194 КПК України визначений обов`язок суду встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як вбачається із матеріалів справи, питання про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було вирішено під час судового провадження, тобто на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання припинила існувати і на заміну їй було висунуте обвинувачення. Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні.
Таким чином, при вирішенні питання про необхідність застосування запобіжного заходу у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно досліджені обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу.
Як вбачається з оскаржуваного рішення, судом хоча і встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак не з`ясовано та не наведено переконливих мотивів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти вказаним ризикам.
Колегія суддів зазначає, що вирішення питання про можливість перебування особи під вартою передбачає необхідність забезпечення дотримання прав обвинуваченого, у тому числі і тих, які гарантовані Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.
Колегією суддів встановлено, що обвинувачений внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження, які наразі позбавляють його можливості вільного пересування та внаслідок яких він потребує оперативного втручання та стороннього догляду.
З урахуванням наведених обставин колегія суддів вважає, що застосований до обвинуваченого виключний запобіжний захід є занадто суворим та істотним чином порушує його права, а тому наявні підстави для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування ухвали суду.
Згідно з положеннями ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
При апеляційному розгляді встановлено, що виключні обставини для тримання обвинуваченого під вартою відсутні, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено. Заявлені у клопотанні ризики в сукупності з тяжкістю злочину та даними про стан здоров`я обвинуваченого не може слугувати виключною підставою для тримання його під вартою.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про можливість застосування щодо ОСОБА_8 альтернативного, більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який з урахуванням стану здоров`я обвинуваченого зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, поклавши на останнього відповідні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суддею необґрунтовано застосовано щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, тому апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, а ухвалу суду скасуванню, з постановлянням нової ухвали.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора у кримінальному провадженні Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.
Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання: АДРЕСА_2 , до 13 січня 2022 року включно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язки, передбачені п.п.1, 2, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до прокурора або суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду; утримуватися від спілкування з учасниками кримінального провадження, окрім захисника та прокурора; здати на зберігання паспорт для виїзду за кордон.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу національної поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_8 .
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4