Провадження № 1-кс/643/4187/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.10.2021 слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , в присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , представника останньої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області від 09.07.2021 про відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0003070 від 12.06.2020 за ч. 3 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернулась до суду з скаргою в обґрунтування якої зазначила, що 09.07.2021 слідчий СВ Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 виніс постанову про відмову в задоволенні клопотання про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , якою у шахрайський спосіб заволоділа ОСОБА_6 .

В оскаржуваній постанові слідчий не зазначає ОСОБА_7 як особу, яка вчинила злочин, а вказує, що злочин вчинила «невстановлена особа». Крім того, дану особу слідчий називає добросовісним набувачем, що не відповідає обставинам кримінального провадження.

Посилаючись на викладене, зазначаючи, що спірна квартира є речовим доказом і може бути використана як доказ факту й обставин, що встановлюються під час досудового розслідування, скаржниця просить визнати оскаржувану постанову протиправною та скасувати її.

В суді скаржниця та представник останньої підтримали скаргу, просили її задовольнити.

Від слідчого надійшли матеріали кримінального провадження та заява про розгляд скарги у свою відсутність, в якій останній проти задоволення скарги заперечував.

Слідчий суддя, розглянувши скаргу, дійшов висновку, що оскаржувану постанову не можна вважати такою, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, згідно якої мотивувальна частина постанови повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для її прийняття, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Постанова слідчого вмотивована тим, що арешт не може бути накладений на майно добросовісного набувача, при цьому зроблено посилання на ч. 10 ст. 170 КПК України.

Відповідно до абз. 2 ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Оскаржувана постанова не містить висновку щодо статусу майна, на яке скаржниця просить накласти арешт, а саме його відповідність чи невідповідність критеріям, переліченим в ст. 98 КПК України, що дало б підстави для вмотивованого застосування положень ч. 10 ст. 170 КПК України під час винесення постанови від 09.07.2021.

Підсумовуючи викладене, слідчий суддя вважає, що оскаржувана постанова має бути скасована, так як є невмотивованою, її висновки не ґрунтуються на обставинах справи.

Керуючись ст.ст. 110, 303-304, 307, 309, 376, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
Скаргу задовольнити та скасувати постанову слідчого СВ Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 від 09.07.2021 про відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0003070 від 12.06.2020 за ч. 3 ст. 190 КК України.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1