Справа №463/73/22
Провадження №1-кс/463/235/22
У Х В А Л А

04 лютого 2022 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

скаржника - ОСОБА_3

слідчого - ОСОБА_4

розглянувши в відкритому судовому засіданні скаргу скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Львові) Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_4 від 14.12.2021 року про закриття кримінального провадження №0000040 від 25.03.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст. 367, ч.2 ст. 382 КК України,-

в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою на постанову слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові (далі ДБР), ОСОБА_4 від 14.12.2021 про закриття кримінального провадження №0000040 від 25.03.2021.

Скаргу обґрунтовує тим, що ДБР проводилось досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000040 від 25.03.2021. Постановою слідчого ОСОБА_4 від 14.12.2021 вказане кримінальне провадження було закрито. Вважає, що в ході досудового розслідування слідчии не взято до уваги ч.2 ст.9 КПК України, згідно якої слідчий зобов`язаний всебічно, повно та неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити ті обставини які викривають та і ті що виправдовують підозрюваного, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм правову оцінку. Окрім цього вважає, що при винесенні постанови про закриття слідчий не надав належної оцінки обставинам справи, письмовим доказам, не провів необхідних слідчих дій, відповідно постанова необгрунтована, тому просить скаргу задовольнити, а постанову скасувати. Окрім цього просив поновити строки на зверненя зі скаргою.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 , скаргу підтримав з наведених мотивів, просив таку задовольнити.

Слідчий ОСОБА_4 в задоволенні скарги просив відмовити, вважає, що в ході досудового розслідування по кримінальному провадженні №0000040 зібрано докази та встановлено обставини, які виключають склад кримінальних правопорушень. Окрім цього враховуючи попередні ухвали слідчих суддів проведено аналіз усіх елементів складу злочину з посиланням на докази, зібраними в ході досудового розслідування, у зв`язку з наведеним просив у задоволенні скарги відмовити.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000040 від 25.03.2021, слідчий суддя встановив наступне.

Правило дотримання десятиденного строку на оскарження до слідчого судді рішення слідчого має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Суд звертає увагу, що у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України", Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку.

Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності.

Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Зокрема, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

При цьому особа, яка бажає подати скаргу має діяти сумлінно для того, що б ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на оскарження рішення слідчого, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

За таких обставин, враховуючи нетривалість пропуску строку, відсутність можливих негативних наслідки його відновлення для інших осіб, слід виходити з того, що у цій справі підстави для поновлення строків для оскарження рішення слідчого виправдовують втручання у принцип юридичної визначеності, що не свідчить про його порушення. Відповідно суд задовільняє клопотання про поновлення строків на звернення зі скаргою.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 3 ч. 1ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до п. 5 ч. 1ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно дост. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа "Ассенов та інші проти Болгарії"). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах "Танрікулу проти Туреччини" та "Ґюль проти Туреччини").

Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.
Таким чином, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
У п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13 січня 2011 року в справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Як вбачається з матеріалів скарги в провадженні слідчого першого слідчого відділу (із дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 перебувало кримінальне провадження №0000040 від 25.03.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.367 та ч.2 ст. 382 КК України.

Постановою слідчого першого слідчого відділу (із дислокацією у м.Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 від 14.12.2021 вказане кримінальне провадження було закрито.
Частини 1, 2 ст. 22 КПК України передбачають, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження з підстав неправильності та неповноти досудового розслідування, слідчий суддя вважав за необхідне з метою перевірки доводів заявника оглянути матеріали кримінального провадження та надати правову оцінку процесуальним діям слідчого під час проведення досудового розслідування, за наслідками яких була винесена оскаржувана постанова.Так слідчими Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження №00000040 від 25.03.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.367 та ч.2 ст. 382 КК України.

31.05.2021 кримінальні провадження №00000040 від 25.03.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 382 КК України, №0000140 від 19.05.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.364 КК України та №0000141 від 19.05.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.367 КК України, об`єднані в одне кримінальне провадженя №0000040 від 25.03.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.367 та ч.2 ст. 382 КК України. Підставами внесення відомостей в ЄРДР стали ухвали слідчих суддів, що не були виконані, а тому він вважає, що в діях слідчої ОСОБА_5 наявний склад кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.382, ст.364 та ст.367 КК України. В ході досудового слідства слідчим ОСОБА_6 , згідно постанови закриття досліджено та проаналізовано кожен факт не виконання ухвали суду наведений заявником, окрім того 14.12.2021 здійснено тимчасовий доступ до матеріалів кримінального провадження №0001991, в процесі якого вилучено копії з них. Оглядом вилучених копій матеріалів кримінального провадження №0001991 проаналізувано зібрані у кримінальному провадженні докази і лише на підставі їх всебічного дослідження встановлено, що у вказаній події відсутня об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.382 КК України, а саме: умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.

Варто зазначити, що слідчим встановлено застосування не належної процедури виконання ухвал слідчих суддів, в частині не винесення постанов про відмову або часткову відмову у задоволенні клопотання (заяви), однак в розумінні ч.2 ст.11 КК України, вважаємо такі порушення є малозначими і не могли заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі. Окрім того, як вбачається з інформації Галицької окружної прокуратури №14.50/105-1076 від 19.04.2021 слідчу ОСОБА_5 притягено до дисциплінарної відповідальості у виді «зауваження» (том №2 а.с.200), а згідно доручення т.в.о. начальника СВ ЛРУП №1 ГУНП у Львіській області від 08.10.2021 розслідування об`єднаного кримінального провадження №0001486 (до якого 25.06.2021 приєднано кримінальне провадження №0001991) проведення розслідування доручено іншому слідчому слідчому ЛРУП №1 ОСОБА_7 (том №2 а.с.238-242).

Що стосується твредження заявника ОСОБА_3 , з приводу можливого вчинення злочинів передбачених ст.364, 367 КК України слідчий ДБР вважає, що у вказаних фактах відсутня об`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, а саме вчинення суспільно-небезпечного діяння та настання від таких діянь суспільно-небезпечних наслідків, у вигляді істотної шкоди чи тяжких наслідків. Проведеним розслідуванням не встановлено факту заподіяння істотної шкоди чи тяжких наслідків. Натомість у доводах ОСОБА_3 викладені факти неефективного проведення досудового розслідування кримінального провадження №0001991 від 18.08.2020 слідчим у кримінальному провадженні, невиконання вказівок прокурора, що і підвтерджується в ході розслідування.

Водночас у такому випадку у КПК України передбачена належна правова процедура усунення слідчого від розслідування. Зокрема, у відповідності до п. 8 ч.2 ст.36 КПК України, прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений ініціювати перед керівником органу досудового розслідування питання про відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування та призначення іншого слідчого, в тому числі у випадку неефективного досудового розслідування усуното.

Враховуючи наведене, постанова слідчого про закриття кримінального провадження мотивована, її зміст відповідає фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України). Слідчий суддя звертає увагу, що обов`язковими елементами складу злочину є суб`єкт, суб`єктивна сторона, об`єкт та об`єктивна сторона. Висновок про закриття кримінального провадження можливий за відсутності складу злочину у разі, якщо в діянні відсутній хоча б один із наведених елементів. Дослідивши постанову на її відповідність в цій частині то така виконана в повному обсязі з дотриманням вимог встановлених чинним законодавством.

Окрім цього зазначаємо, що внесення відомостей в ЄРДР за вказаною заявою про кримінальне правопорушення ґрунтується на нормах закону, що було належною підставою для задоволення скарги. Обов`язок слідчого або прокурора чи слідчого судді не вимагав оцінки цими суб`єктами такої заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину для того, щоб вчинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Перевірка такої заяви повинна проводитись вже в рамках відкритого кримінального провадження, внесеного до ЄРДР. Лише потім, у разі, якщо посадова особа дійде висновку, що у викладеній ситуації немає ознак складу кримінального правопорушення, вона може винести постанову про закриття кримінального провадження відповідно до ст.284 КПК.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000040 від 25.03.2021, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.367 та ч.2 ст. 382 КК України, суд приходить до висновку, що постанова про закриття кримінального провадження від 14.12.2021 не підлягає скасуванню, а у скарзі слід відмовити.

Керуючись вимогами ст.ст. 234, 235, 309 КПК України, -

у х в а л и в :
в задоволені скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Львові) Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, ОСОБА_4 від 14.12.2021 року про закриття кримінального провадження №0000040 від 25.03.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст. 367, ч.2 ст. 382 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1