Провадження № 11-кп/824/3762/2021 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2021 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

суддів ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар: ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0001241 від 01.04.2021 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської міської прокуратури на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 21 травня 2021 року,

в с т а н о в и л а:
Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 21 травня 2021 року,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Колодяжне, Романівського району, Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого кур`єром у ТОВ «Глово Укрейн», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки;

на підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 1 рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України.

Відповідно до вироку, ОСОБА_7 , 01 квітня 2021 року, приблизно о 16 годині 20 хвилин, перебуваючи в торгівельному закладі «Сільпо», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Білоруська, 3, з метою незаконного заволодіння чужим майном, взяв з вітрини вершкове масло, загальною вартістю 883 гривні 17 копійок, яке сховав до свого рюкзака, та пройшовши касову зону магазину, не розрахувавшись за товар намагався таємно викрасти чуже майно загальною вартістю 883 гривні 17 копійок, однак був зупинений працівниками охорони. Таким чином, ОСОБА_7 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, яке не було закінчено з причин, що не залежали від його волі.

В апеляційній скарзі прокурора указано на незаконність вироку у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Апелянт вказав на те, що положення ч.3 ст.75 КК України визначають однією із умов звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням не вчинення нових кримінальних правопорушень протягом іспитового строку. Однак, місцевий суд звільнив обвинуваченого від відбування призначеного покарання з умовою не вчинення протягом іспитового строку нового злочину, чим незаконно покращив становище обвинуваченого. Просив вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України призначити покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 1 рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який апеляційну скаргу прокурора підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Розгляд вказаного провадження було проведено судом першої інстанції в порядку ч.3 ст. 349 КПК України. Рішення суду в частині доведеності вини ОСОБА_7 , правильності кваліфікації його дій за ч.2 ст.15 ч. 1 ст. 185 КК України, в частині виду та розміру призначеного ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.15 ч. 1 ст. 185 КК України учасниками судового провадження не оскаржується.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, які прокурор пов`язує з посиланням суду в резолютивній частині вироку на можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового «злочину», що не узгоджується з вимогами ч. 3 ст. 75 КК України, які передбачають умову звільнення від відбування покарання - невчинення нового кримінального правопорушення, то колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 75 КК України, у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Положеннями ст. 12 КК України визначено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини, відтак поняття кримінального правопорушення є ширшим ніж злочин.

Як вбачається з резолютивної частини вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 21 травня 2021 року, суд, приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та встановлюючи йому іспитовий строк в порушення вимог ч.3 ст. 75 КК України помилково послався на таку умову звільнення від відбування покарання як на «не вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 нового злочину».

Отже доводи прокурора в частині неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме умови звільнення від відбування призначеного покарання - не вчинення протягом іспитового строку нового злочину, колегія суддів вважає слушними.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що умови звільнення засудженого від відбування призначеного покарання регламентовані законом України про кримінальну відповідальність, а тому, на думку колегії суддів, не позбавляють суд можливості додатково не вказувати їх у вироку.

Виходячи з наведеного, допущена судом першої інстанції помилка, на переконання колегії суддів, може бути виправлена шляхом виключення з резолютивної частини вироку посилання суду при застосуванні ст. 75 КК України як на умову звільнення від відбування покарання на «не вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 нового злочину».

Підстав для ухвалення у цій частині нового вироку, як про це просить в апеляційній скарзі прокурор, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи викладене, колегія суддів при ходить до висновку про необхідність зміни вироку Шевченківського районного суду міста Києва від 21 травня 2021 року щодо ОСОБА_7 та у зв`язку з цим, часткове задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного суду міста Києва від 21 травня 2021 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку Шевченківського районного суду міста Києва від 21 травня 2021 року посилання суду при застосуванні ст. 75 КК України як на умову звільнення від відбування покарання на «не вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 нового злочину».

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4