ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/5697/15-к Номер провадження 11-кп/814/52/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого, судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисників обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8
обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження №0000172, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.04.2015, за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , прокурора відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_11 на вирок Київського районного суду м. Полтави від 03 червня 2016 року відносно
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Полтава, українки, громадянки України, з вищою освітою, вдови, маюої на утриманні неповнолітню дитину, працюючої директором ТОВ «Дари України», проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої, -
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с.Нова Галещина Козельщинського району Полтавської області, українки, громадянки України, з вищою освітою, розлученої, має на утриманні неповнолітніх дітей, непрацюючу, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , не судимої,-
ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_9 визнано винуватою та засуджено за ч.2 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн.
Виправдано ОСОБА_9 у скоєнні злочину передбаченому ст. 27 ч.4, 15 ч.2, 369 ч.3 КК України за недоведеністю.
ОСОБА_10 визнано винуватою та засуджено за ч.4 ст. 27, ч.2 ст.15, ч.1 ст.369, ч.2 ст. 190 КК України та призначено їй покарання за :
- ч.4 ст.27, ч.2 ст.15, ч.1 ст.369 КК України у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень;
- ч.2 ст.190 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.
Відповідно до ст.70 ч.1 КК України шляхом повного складання призначених покарань остаточно призначено ОСОБА_10 покарання у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень.
За вироком суду, 03 березня 2015 року ОСОБА_12 на підставі виданих йому доручень здійснював діяльність в інтересах своїх знайомих - ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 з приводу надання на затвердження проектів землеустрою щодо відведення останнім чотирьох земельних ділянок на території Липнягівської сільської ради Семенівського району Полтавської області. Указані проекти неодноразово повертались з головного управління Держземагенства у Полтавській області без затвердження у зв`язку з помилками, допущеними при їх складанні.
Під час чергового повернення указаних проектів, в один із днів березня 2015 року, точної дати слідством не встановлено, ОСОБА_12 від знайомих в м. Полтаві довідався про те, що у вирішенні його проблеми може допомогти ОСОБА_10 , яка має довірливі стосунки зі службовими особами указаного управління. У зв`язку з цим останній зателефонував їй та домовився про зустріч.
25 та 30 березня 2015 року у м. Полтаві ОСОБА_12 зустрівся з ОСОБА_10 та пояснив їй, що тривалий час головне управління Держземагенства у Полтавській області не затверджує чотири проекти землевідведення у головному управлінні Держземагенства у Полтавській області. ОСОБА_10 пообіцяла допомогти в затвердженні вказаних проектів та дала зрозуміти ОСОБА_12 , що має довірливі відносини зі службовими особами указаного управління. За результатами зустрічей ОСОБА_12 передав ОСОБА_10 три проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства на ім`я ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 та один проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення для городництва в довгострокову оренду на ім`я ОСОБА_14 .
За результатами указаних вище зустрічей у ОСОБА_10 виник злочинний умисел на незаконне збагачення, а саме на заволодіння коштами шляхом обману ОСОБА_12 , до реалізації якого остання вирішила залучити свою знайому - директора ТОВ «Дари України» ОСОБА_9 .
У подальшому, реалізуючи задумане, ОСОБА_10 вступила з ОСОБА_9 у злочинну змову у шахрайстві. У зв`язку з чим у останніх виник спільний умисел на незаконне заволодіння коштами шляхом обману під виглядом надання ОСОБА_12 за їх посередництва 1500 доларів США як неправомірної вигоди службовим особам головного управління Держземагенства у Полтавській області за видання ним наказів про затвердження наданих ОСОБА_12 чотирьох проектів землеустрою.
У дійсності ОСОБА_10 та ОСОБА_9 не мали наміру передавати гроші як неправомірну вигоду службовим особам головного управління Держземагенства у Полтавській області, а бажали протиправно заволодіти ними шляхом обману.
Реалізуючи спільний умисел та мету, 03.04.2015 року ОСОБА_10 зустрілась з ОСОБА_12 та в ході розмови пояснила, які виправлення необхідно здійснити у наданих ним проектах. Крім цього, остання запевнила ОСОБА_12 у неможливості затвердження наданих ним проектів землеустрою у встановленому законом порядку без надання за її посередництва 1500 доларів США службовим особам головного управління Держземагенства у Полтавській області.
Продовжуючи підбурювати ОСОБА_12 до надання коштів начальнику головного управління Держземагенства у Полтавській області, ОСОБА_10 зустрілась з ОСОБА_12 , пояснила йому порядок затвердження проектів та відвідала разом з ним головне управління Держземагенства у Полтавській області. Будучи у приміщенні указаного управління, ОСОБА_10 переконала ОСОБА_12 , що проектна документація знаходиться на підписанні у начальника управління, з яким має довірливі відносини ОСОБА_9 . У ході розмови остання повторно запевнила ОСОБА_12 у неможливості затвердження наданих ним проектів землеустрою у встановленому законом порядку без надання за посередництва її та ОСОБА_9 1500 доларів США службовим особам головного управління Держземагенства у Полтавській області, та повідомила неправдиву інформацію про те, що указані проекти перебувають на особливому контролі у зв`язку з неодноразовим виявленням указаним управлінням помилок при їх розробці.
Вищевказаними діями ОСОБА_10 схилила ОСОБА_12 до надання за її посередництва неправомірної вигоди службовим особам головного управління Держземагенства у Полтавській області. При цьому будь-якої домовленості ОСОБА_10 чи ОСОБА_9 з посадовцями щодо надання коштів за затвердження проектів землеустрою не існувало.
На виконання спільного протиправного умислу 30.04.2015 ОСОБА_9 , маючи довірливі відносини зі службовими особами головного управління Держземагенства у Полтавській області, одержала в указаному управлінні три проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 з наказами про їх затвердження.
08.05.2015 ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою між собою, запросили ОСОБА_12 до офісного приміщення ТОВ «Дари України», розташованого за адресою: м. Полтава, вул. Латишева, буд № 4А. У вказаному приміщенні указані особи домовились про зустріч та передачу коштів 12 травня 2015 року.
У подальшому, 12.05.2015 близько 15-00 години, ОСОБА_10 , за попередньою змовою з ОСОБА_9 , перебуваючи поблизу будинку за адресою: м. Полтава, вул. Баленко, 12, діючи умисно, з корисливою метою, шляхом обману, заволоділа одержаними від ОСОБА_12 коштами в сумі 1200 доларів США (по курсу НБУ на 12.05.2015 становить 24 707,83 гри.) під виглядом надання за їх посередництва неправомірної вигоди службовим особам головного управління Держземагенства у Полтавській області за видання наказів про затвердження трьох проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . При цьому на виконання домовленості ОСОБА_12 одержав від ОСОБА_9 указані проекти землеустрою з наказами про їх затвердження, підписаними головою Комісії з реорганізації Головного управління Держземагенства у Полтавській області ОСОБА_16 .
Виконуючи спільний злочинний задум, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 здобуті протиправним шляхом кошти нікому не передали, а розпорядились ними на власний розсуд, шляхом їх розподілу між собою.
Цього ж дня 12.05.2015 близько 15 год. в ході огляду місця події - літнього майданчику та місцевості поблизу кафе «Тітсі», розташованого за адресою: м. Полтава, вул. Новий Базар, 34, працівниками правоохоронних органів у ОСОБА_10 виявлено та вилучено частину одержаних від ОСОБА_12 коштів у сумі 400 доларів США (по курсу НБУ на
12.05.2015року становить 8235,94 грн.), а у ОСОБА_9 - 800 доларів США (по курсу НБУ на 12.05.2015 р. становить 16 471, 89 грн.).
Виправдовуючи ОСОБА_9 за ч.4 ст. 27, ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 369 КК України місцевий суд у вироку вказав, що дане обвинувачення не знайшло свого підтвердження у суді.
Разом з цим, суд перекваліфіковуючи дії ОСОБА_10 з ст.27 ч.4, ст. 15 ч.2, ст.369 ч.3 КК України, на ст.27 ч.4, ст.15 ч.2, ст.369 ч.1 як підбурювання до закінченого замаху на надання службовій особі неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданого їй службового становища, зазначив про те, що не здобуто доказів змови ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на підбурення ОСОБА_12 до надання службовій особі, яка займає відповідальне становище - начальнику Головного управління Держземагентсва в Полтавській області неправомірної вигоди. З показань потерпілого та наданих і досліджених в судовому засіданні матеріалів, відео та аудіо-записів розмов, роздруківок розмов цих осіб вбачається, що саме ОСОБА_10 схиляла потерпілого до надання неправомірної вигоди службовим особам Управління Держкомзему, але не доведено що саме начальнику Управління.
В поданій апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_9 просить вирок суду в частині засудження її за ч.2 ст. 190 КК України скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та доказам дослідженим у судовому засіданні, а тому ухвалений з істотними порушеннями процесуального закону та неправильним застосуванням кримінального закону та закрити кримінальне провадження за недоведеністю вини у скоєнні інкримінованого злочину.
Так, на переконання обвинуваченої, відсутні докази попередньої змови ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на створення у потерпілого враження про вигідність і обов`язковість передання коштів службовим особам ГУ Держкомзему за надання сприятливих висновків по технічній документації.
Взагалі відсутні будь-які дані про намір заволодіти грошима потерпілого ОСОБА_12 , а зобов`язання не виконувати. Навпаки, робота по усуненню недоліків технічної документації та реєстрації цієї документації в Держкомземі по ділянкам була виконана та документи передані ОСОБА_12 , останній фактично бачив виконану роботу і знав, що гроші він сплачує саме за виконану роботу. Судом фактично не доведено об`єктивної сторони злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.
Також вказує на відсутність суб`єктивної сторони злочину, який їй інкримінується.
Судом не враховані показання свідка ОСОБА_17 , який пояснював про те, що саме він повідомляв ОСОБА_12 суму в 1500 доларів за роботу.
В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_10 просить скасувати вирок суду та ухвалити щодо неї новий вирок, яким виправдати повністю.
З вироком не погоджується у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, оскілки висновки суду не підтверджуються доказами, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, маються суперечливі докази, які мають істотне значення для висновків суду, а також висновки суду мають істотні суперечності.
Висновки суду мають істотні суперечності, так суд у вироку зазначає, що у судовому засіданні не здобуто доказів змови ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на підбурення ОСОБА_12 до надання службовій особі, яка займає відповідальне становище неправомірної вигоди. В подальшому суд виправдав ОСОБА_9 за ст. 369 КК України, проте далі посилається на встановлену попередню змову за ст. 369 КК України, хоча попередньо не знайшов її підтвердження.
Вважає, що суд необґрунтовано кваліфікував дії ОСОБА_10 за ч.2 ст. 190 КК України, оскільки шахрайство передбачає умисну форму вини, проте у судовому засіданні було встановлено, що потерпілим були надані довіреності на виконання роботи, ОСОБА_10 особисто перевіряла виконану роботу, кошти були передані лише після виконання роботи.
Не погоджуючись з вироком суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким визнати винною ОСОБА_10 у скоєні злочину, передбаченого ч.4 ст. 27, ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 369 КК України та призначити покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Також визнати винною у вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України та призначити покарання у вигляді 3 років обмеження волі. Згідно ст. 70 КК України визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за сукупністю злочинів у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.
Визнати винною ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 27, ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 369 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців з конфіскацією майна. Крім цього, визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України та призначити покарання у вигляді 3 років обмеження волі. Згідно ст. 70 КК України визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за сукупністю злочинів у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.
Зазначає, що висновок суду про повідомлення потерпілого ОСОБА_12 про те, що кошти він передав для службових осіб Головного управління Держкомзему в Полтавській області не підтверджується доказами, дослідженими під час судового розгляду та спростовується аудіо та відеозаписами розмов указаних осіб здійсненими в ході виконання оперативно-технічних заходів та негласних слідчих дій. Судом не зазначено підстав прийняття до уваги одних доказів, зокрема показань обвинувачених та залишення без уваги показання потерпілого та протоколів оперативно-технічних заходів та негласних слідчих дій. Висновки суду викладені у вироку мають істотні суперечності у тому, що засуджуючи ОСОБА_9 за шахрайство вчинене за попередньою змовою з ОСОБА_10 та виправдовуючи за ч.4 ст. 27, ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 369 КК України, судом не зазначено у чому саме полягав обман потерпілого з боку ОСОБА_9 .
Прокурор вказує, що сутність обману обвинувачених виражається у підбурюванні до надання неправомірної вигоди службовій особі, що є способом протиправного заволодіння коштами у зв`язку чим виправдання ОСОБА_9 за ч.4 ст. 27, ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 369 КК України є неможливим.
Заслухавши доповідача, обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , їх захисників, котрі підтримали подані апеляції з зазначених у них мотивів, прокурора ОСОБА_6 про безпідставність апеляцій обвинувачених та просив задовольнити апеляцію прокурора, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно положень ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не вправі розглядати обвинувачення, яке не було висунуто в суді першої інстанції. Межі судового розгляду в суді першої інстанції також визначені в ст. 337 КПК України, за якою судовий розгляд проводиться стосовно обвинуваченого лише в межах висунутого йому обвинувачення.
Згідно зі ст. 370 КПК України вирок суду має бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, відповідати вимогам, зазначеним у статті 374 КПК України При цьому відповідно до вимог ст. 94 КПК України суд оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення. Згідно ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, експерті висновки.
Колегія суддів відкидає апеляційні твердження обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та їх захисників про відсутність у діях обвинувачених складу кримінального правопорушення, та вважає, що такі твердження сторони захисту спростовуються матеріалами кримінального провадження та виходить з наступного.
Із наданих суду матеріалів вбачається, що 05.05.2015 до прокурора Полтавської області ОСОБА_18 звернувся потерпілий ОСОБА_12 із заявою про те, що до нього звернулись ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 за допомогою у оформленні земельних ділянок. Від посадових осіб Держкомзему він дізнався, що у оформленні земельних ділянок йому може допомогти ОСОБА_10 . У свою чергу остання повідомила, що за 1500 дол. США, які вона передасть начальнику Держкомзему за допомогу у оформленні земельних ділянок (т.1., а.с 139). Під час зустрічі ОСОБА_10 подивилась документи та пояснила, що їх погодження можливе лише за умови передачі працівникам держкомзему через неї та її знайому 1500 доларів США та іншого шляху, окрім передачі грошей, для отримання документів вже не має. Він спочатку погодився, але потім вирішив звернутися до прокуратури області з заявою щодо цих неправомірних дій. 12.05.2016 він попередньо домовившись по телефону, зустрівся з ОСОБА_10 , яка сказала що за технічною документацією треба поїхати до ОСОБА_9 додому. Через кілька хвилин ОСОБА_9 вийшла і надала йому технічну документацію на три земельні ділянки на приватну власність, з яких на дві документації було видано накази. На одну ділянку наказу видано не було. ОСОБА_9 пояснила, що можна довезти ці документи і вона одразу підпише наказ. Також, ОСОБА_9 пояснила, що оскільки не було підписано наказ на одну технічну документацію на земельну ділянку ОСОБА_14 , то він повинен їм віддати лише 1200 доларів США. Решту 300 доларів він повинен був віддати їм після підписання наказу на останню технічну документацію. Він передав їм 1200 доларів США. Після цього він відніс в прокуратуру отриману документацію.

Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 підтвердили, що звертались до ОСОБА_12 з проханням допомогти у оформленні земельних ділянок.

Свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 повідомили суду, що працюють в системі Землевпорядкування та що приймали участь у виготовленні документів щодо земельних ділянок на прізвища ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 .

Відповідно до протоколу огляду місця події від 12.05.2016 (т.1, а.с. 148-154), у ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які знаходилися в автомобілі Славута д.н.з. НОМЕР_1 вилучені помічені грошові кошти в сумі 400 та 800 доларів США відповідно, які ОСОБА_12 передав обвинуваченим, взяті змиви з рук, та виявлено сліди хімічної речовини жовто-зеленого кольору.

Згідно висновку експерта №104 від 06.07.2015 (т.1, а.с. 159-162) на поверхні грошових купюр сумою 800 і 400 доларів США, на марлевих тампонах зі змивів з рук ОСОБА_10 та ОСОБА_9 присутні нашарування спеціальної люмінесцентної речовини.

Таким чином, органом досудового розслідування належним чином зафіксовано передачу грошових коштів ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

Наявність умислу у обвинуваченої ОСОБА_10 на вчинення злочину передбаченого ч.4 ст.27, ч.2 ст.15, ч.1 ст.369 КК України, підтверджується наданими протоколами НСРД (т.3, а.с.27-127), із змісту яких вбачається що ОСОБА_10 розповідає ОСОБА_23 про зміну керівництва Держземкадастру у Полтавській області, висловлювала думки щодо швидкості виготовлення документів на земельні ділянки з попереднім та нинішнім керівництвом Держемкадастру, та у зв`язку з цим, можливе подорожчання оговореної раніше вартості виготовлення указаних вище документів.

Як у суді першої так і апеляційної інстанції обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_9 стверджували, що надавали ОСОБА_12 послуги по виготовленню земельної документації. Проте не змогли пояснити, як визначається вартість наданих ними послуг, які саме дії вони вчиняли, направлені на виготовлення земельної документації чому не оформлювали свої договірні відносини з ОСОБА_12 шляхом укладення простого письмового договору, фіксації виконаних послуг шляхом складання акту виконаних робіт тощо.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильних висновків про наявність у діях ОСОБА_10 та ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_24 не була обізнана у намірах ОСОБА_10 схилити ОСОБА_12 до надання неправомірної вигоди начальнику Держземкадастру у Полтавській області, оскільки досудовим розслідуванням не зафіксовано обізнаність ОСОБА_9 у таких намірах іншої обвинуваченої.

Таким чином, всупереч доводів апеляційних скарг сторони захисту та обвинувачення суд першої інстанції прийшов до правильних висновків по кваліфікацію дій ОСОБА_10 за ч.2 ст. 190 КК України та ч.4 ст.27, ч.2 ст.15, ч.1 ст.369 КК України та ОСОБА_9 за ч.2 ст.190 КК України.

Водночас слід зазначити, що згідно ст. 12 КК України злочини, передбачені ч. 2 ст. 190 та ч.1 ст.369 КК України на час апеляційного перегляду віднесений до нетяжких злочинів. Відповідно до ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею нетяжкого злочину, до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять роки.
Як вбачається з матеріалів провадження, вказані нетяжкі злочини ОСОБА_10 та ОСОБА_9 вчинили у 2015 році і на час перегляду вироку суду в суді апеляційної інстанції пройшло більше п`яти років, а отже минули строки притягнення обвинувачених до кримінальної відповідальності, а тому кримінальне провадження щодо останніх має бути закрите на підставі ст.49 КК України.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , прокурора відділу прокуратури Полтавської області ОСОБА_11 задовольнити частково.
Вирок Київського районного суду м. Полтави від 03.06.2016 в частині засудження ОСОБА_10 та ОСОБА_9 скасувати.
Звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_10 за ч.4 ст. 27, ч.2 ст.15, ч.1 ст.369, ч.2 ст.190 КК України та ОСОБА_9 за ч.2 ст. 190 КК України на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження у справі.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.
Запобіжний захід ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у вигляді застави у розмірі 27560 грн. скасувати та повернути заставодавцю грошові кошти.
Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4