ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 525/252/18 Головуючий І-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/864/22 Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 03 листопада 2021 року про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

До Орджонікідзевського районного суду м.Харкова надійшло подання начальника державної установи «Харківська виправна колонія (№43)» та голови спостережної ради в Індустріальному районі м. Харкова щодо умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 .
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 03 листопада 2021 року відмовлено в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання.
Суд обґрунтував прийняте рішення тим, що ОСОБА_7 раніше був тричі судимий, у тому числі за вчинення умисних корисливих злочинів, і до нього двічі застосовувалось умовно-дострокове звільнення. Судимості не зняті та не погашені, більш того, останні за часом злочини були вчинені ОСОБА_7 в період іспитового строку за попереднім вироком, що свідчить про стійку тенденцію засудженого на систематичне вчинення злочинів. Також послався на те, що за час відбування покарання ОСОБА_7 має 5 стягненнь з яких дві суворих догани, поміщення в ДІЗО на 14 діб та 3 заохочення. Також 04.03.2020 року та 04.11.2020 року рішенням комісії установи було відмовлено ОСОБА_7 в направленні до суду матеріалів щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким та про умовно-дострокове звільнення, як особі яка не стала на шлях виправлення.
Не погодившись з рішенням районного суду прокурор у кримінальному провадженні та засуджений подали апеляційні скарги.
Прокурор в апеляційній ній скарзі просить оскаржуване рішення - скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання установи щодо умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 . В обґрунтування вимог посилається на незаконність ухвали, оскільки вона винесена з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню.
Окрім цього в уточнених доводах до апеляційної скарги прокурор зазначає, що посилання суду на наявність у засудженого ОСОБА_7 стягнень є безпідставними оскільки останнє стягнення було застосовано до засудженого 07.05.2019 року, а відповідно до п.14 ст. 134 КВК України, якщо засуджений протягом шести місяців з дня відбуття стягнення не буде підданий новому стягненню, він визнається таким, що не має стягнення. Отже на час судового розгляду ОСОБА_7 не мав стягнень.
Також вказує на те, що судом порушено вимоги ст. 370 КПК України, оскільки судом не було вивчено всі обставини важливі для прийняття рішення та зазначено, що характеристика не відображає процесу виправлення засудженого. Вважає, що вказівка суду на наявність у засудженого попередніх судимостей також не може впливати на прийняття рішення, оскільки при вирішенні питання щодо умовно-дострокового звільнення суд повинен враховувати лише процес позитивних змін засудженого під час безпосереднього відбуття покарання. Так ОСОБА_7 працевлаштований днювальним на каплиці при установі, організовує відвідування релігійних заходів іншими засудженими, проявляє соціально-корисну активність, залучається до неоплачуваних робіт з благоустрою установи.
Засуджений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 03 листопада 2021 року та застосувати до нього положення ст. 81 КК України. В обґрунтування своїх вимог посилається на відбуття ѕ строку покарання, наявність 5 заохочень, відсутність діючих стягнень. Також зазначає, що з моменту накладання на нього останнього стягнення минуло 6 місяців, а отже вказане стягнення вважається погашеним. Посилається і на те, що судом не в повній мірі були дослідженні матеріали особової справи та безпідставно при ухваленні рішення враховано наявність у нього судимостей те, що до нього вже раніше застосовувалось умовно-дострокове звільнення, а також дві відмови адміністрації колонії про застосування до нього ст.ст. 82, 100 КК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав подані апеляційні скарги та просив про їх задоволення, вивчивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 26 квітня 2018 року, яким його засуджено за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст.70 КК України до 3 років 10 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК україни за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Решетилівського районного суду Полтвської області від 07.12.2016 року у виді 2 місяців позбавлення волі та остаточно до відбуття визначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання: 22.02.2018 року, кінець строку 22.02.2022 року.
Відповідно до вимог ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» № 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, суду слід ретельно з`ясувати : ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.
Відповідно до характеристики, наданої адміністрацією ДУ «Харківська виправна колонія (№43)» ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 22.02.2018 року.
З 03.03.2018 року тримався в ДУ «Полтавський слідчий ізолятор» за час тримання характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.
З 20.06.2018 року відбуває покарання в ДУ «Харківська виправна колонія (№43)». Характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за щ обув заохочений 2 рази. Має 5 стягнень, які погашені в установленом законом порядку.
До виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань відноситься задовільно. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, утримує в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, самостійно виконує роботи із самообслуговування, дбайливо ставитися до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд. До виконання робіт з благоустрою установи ставиться задовільно.
Згідно вироку Великобагачанського районного суду Полтавської області від 26 квітня 2018 року має судові витрати на залучення експертів для проведення експертизи в сумі 11 297 грн. Достроково відшкодував 500 грн.
03.07.2019 року та 04.03.2020 року комісією установи було відмовлено засудженому в зміні умов тримання, як особі що не стає на шлях виправлення. Та 04.11.2020 року рішенням комісії установи було відмовлено ОСОБА_7 в застосуванні умовно-дострокового звільнення як особі, яка не довела свого виправлення.
Згідно довідки про заохочення та стягнення, ОСОБА_7 мав 3 заохочення, останнє з яких отримано ним 21.06.2021 року та за період з 15.03.2019 року по 15.05.2019 року мав 5 стягнень, одне з яких було у виді поміщення до ДІЗО на 14 діб за порушення прав ізоляції.
Також колегія суддів зазначає, що заохочення були отриманні засудженим в період з 22.03.2020 року, а саме на передодні терміну застосування умовно-дострокового звільнення, за відбуттям 2/3 строку покарання, який відповідно до характеристики, міг застосовуватись до засудженого не раніше 22.10.2020 року.
Також колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 неодноразово судимий в тому числі за вчинення умисних корисливих злочинів, до нього застосовувалось покарання у виді позбавлення волі, окрім цього засуджений двічі звільнявся умовно достроково та злочини за, які на даний час відбуває покарання скоєнні ним в період іспитового строку.
Отже вищенаведене підтверджує правильність висновків суду першої інстанції щодо недоцільності умовно-дострокового звільнення засудженого, враховуючи те, що він раніше засуджувався за умисні корисливі злочини, звільнявся від відбування призначеного покарання умовно-достроково, але знову вчинив умисні корисливі злочини в пеіод іспитового строку, за які був засуджений в 2018 році, що свідчить про стійку антисоціальну поведінку засудженого та небажання ставати на шлях виправлення, у зв`язку з чим таке звільнення ОСОБА_7 на підставі ст. 81 КК України від відбування покарання не буде ефективним.
Внаслідок оцінки всіх перелічених вище обставин суд першої інстанції об`єктивно дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності всіх передбачених умов, передбачених положеннями ст. 81 КК України, для умовно-дострокового звільнення та недоцільності звільнення засудженого від відбування покарання, на період звернення з відповідним клопотанням.
За таких обставин колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо відмови у задоволенні подання, внаслідок відсутності беззаперечних і переконливих підстав, відповідно до яких можна зробити висновок про виправлення засудженого та досягнення цілей покарання в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком суду.
Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 03 листопада 2021 року про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: