Справа № 303/7575/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1173/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2021 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши дистанційно, у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції між Мукачівським міськрайонним судом Львівської області, ДУ «Закарпатська УВП №9», кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 квітня 2020 року стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , фактично проживаючої в АДРЕСА_2 , з середньою освітою, не працюючої, заміжньої, на утриманні малолітня дитина, раніше не судимої в порядку статті 89 КК України, громадянки України,
обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,
за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,
захисника адвоката ОСОБА_9 ,
обвинуваченої - ОСОБА_6 ,

встановила:

Обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник в першій інстанції - адвокат ОСОБА_7 подали апеляційні скарги на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 квітня 2020 року, яким ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, та призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислюється з 09 вересня 2019 року.
Запобіжний захід стовно ОСОБА_6 у виді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.
З речовими доказами вирішено в порядку ст. 100 КПК України.
Обвинувачена ОСОБА_6 не погоджується з даним вироком просить вирок скасувати; перекваліфікувати її дії за ч.2 ст. 121 КК України і за цією статтею призначити їй покарання.

Апелянт вважає, що досудове слідство неправильно кваліфікувало її дії, а тому суд на підставі цього виніс невірне рішення кваліфікувавши її дії як пряме вбивство. Та виніс надто жорстоке покарання.

Апелянт наголошує, що у висновках експертів № 1137 від 08.10.2019, №294 від 09.09.2019 зазначені діагнози в результаті яких її чоловік ОСОБА_10 , після отримання тілесних ушкоджень, міг незначний проміжок часу вчиняти цілеспрямовані дії. Тобто тілесні ушкодження були такими, що при вчасному наданні медичної допомоги він міг залишитися жити. Зазначає, що не бажала його вбивати, а хотіла відштовхнути, налякати. Вона має імпульсивний характер, а тому через її недбалість наступили такі наслідки.

Апелянт покликається що в основу кваліфікації її вчинків необхідно було покласти висновки експертів, а не бажання досудового слідства завершити справу. Вважає, що її дії мають кваліфікуватися як нанесення тяжких тілесних ушкоджень в результаті яких наступила смерть. Просить змінити кваліфікацію її дій на ч.2 ст. 121 КК України. Зазначає, що їй не було надано часу для підготовки до судових дебатів, чим порушили право на захист.

Даний вирок оскаржив адвокат ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 , який просить скасувати вирок суду першої інстанції та закрити провадження у справі через відсутність в діях ОСОБА_6 складу правопорушення, за ч.1 ст. 115 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Вважає, що вирок винесено без врахування дійсних обставин справи та постановлений помилково, через допущення істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, а тому підлягає скасуванню.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що суд дав неправильну оцінку добутим доказам у справі, а деяким показанням оцінку не дав зовсім, деякі докази проігнорував та в основу вироку поклав припущення, внаслідок чого ухвалив вирок, що суперечить дійним обставинам справи та ст.ст. 2,11 КК України, ст.ст. 368, 370, 374 КПК України.

Апелянт зазначає, що ОСОБА_6 частково визнала свою вину і підтвердила це під час допиту і слідчого експерименту на досудовому слідстві зазначивши, що 08 вересня 2019 року за місцем свого фактичного проживання, у ході сварки спричинила ОСОБА_10 тілесні ушкодження ножем і показала як саме. Вину в умисному вбивстві заперечувала, бо спричинила тілесні ушкодження випадково, з необережності. Вона готувала вечерю, сварка між нею та чоловіком тривала з моменту повернення чоловіка додому, який її ображав, приставав, штовхав у плечі, відповідно не стерпівши такого відношення вона розвернулася і хотіла його від штовхнути, але спричинила йому ушкодження ножем, який у той момент був в її руках. Чоловік впав на ліжко і почав хрипіти, перелякалася, хотіла його підняти, але не змогла, подзвонила родичам, потім чомусь помила ніж від крові подзвонила в поліцію і на швидку допомогу, які прибули на її виклик. Однак суд першої інстанції таку позицію не прийняв і у вироку інше вказав.

Апелянт наполягає, що суд помилково дійшов висновку про кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч.1 ст. 115 КК України, вказавши, що вона після скоєного хотіла приховати наслідки своїх дій тому помила ніж та підлогу і тільки після того викликала поліцію та швидку. Але таке твердження є невірним, бо вона про всі свої дії розповіла відразу працівникам поліції. Тому твердження суду є припущенням а не констатацією фактів. Всі припущення за ст. 62 Конституції України слід трактувати на користь обвинуваченої. У діях ОСОБА_6 не було умислу прямого чи непрямого. Покази свідків, покладені в основу вироку, які при сварці не були присутніми, не можуть слугувати доказом вини. Умислу на заподіяння шкоди чоловіку у неї не було.

Апелянт наголошує, що обвинувачена зверталася про призначення повторної експертизи як довідалася про два ножові поранення, тоді як вона нанесла один удар. На тілі чоловіка була одна рана. У висновках експертів № 54 від 04.11.2019 також є припущення, а не ствердження щодо нанесення тілесних ушкоджень. Судом встановлено і в судовому засіданні підтверджено, що ОСОБА_6 випадково, через необережне поводження з ножем, нанесла чоловікові ножове поранення, жодного умислу в неї не було.

Судом першої інстанції встановлено, що 08 вересня 2019 року близько 19 години 00 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, по місцю свого фактичного проживання, в будинку АДРЕСА_2 , вступила в сварку з своїм чоловіком, ОСОБА_10 .
У ході сварки, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно - небезпечних наслідків, з метою позбавлення життя, ОСОБА_6 завдала останньому не менше двох ударів лезом кухонного ножа в область грудної клітки.
Внаслідок вищенаведених дій, ОСОБА_10 заподіяно два тілесні ушкодження, одне з яких по механізму удару у виді проникаючої колото-різаної рани грудної клітини зліва з пошкодженням серцевої сорочки, передньої стінки правого шлуночка серця, яка супроводжувалась зовнішньою та внутрішньою кровотечами, ускладнилась гіповолемічним шоком, та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент їх спричинення, що і стало безпосередньою причиною смерті ОСОБА_10 ; а друге тілесне ушкодження на 7 см нижче вищевказаного у виді різаної рани по механізму ковзання, що відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Приймаючи до уваги характер проникаючої колото-різаної рани грудної клітки зліва з пошкодженням серцевої сорочки та правого шлуночка серця, які безпосередньо знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_10 , його смерть настала через незначний проміжок часу після нанесення йому вищевказаного тілесного ушкодження, під час чого він міг незначний проміжок часу вчиняти цілеспрямовані дії.
Вищевказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії гострого колюче-ріжучого плоского предмету типу клинка ножа, який мав гострий край (лезо) та обушок, а також вкладаються в час події.
Такі дії ОСОБА_6 кваліфіковані за частиною 1 статті 115 КК України, вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Заслухавши доповідача, думку обвинуваченої ОСОБА_6 , яка підтримала свою та захисника апеляційні скарги і просила їх задовольнити, думку адвоката ОСОБА_9 про часткове задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 щодо скерування справи на новий судовий розгляд та залишення апеляційної скарги обвинуваченої без розгляду, міркування прокурора про відмову у задоволенні апеляційних скарг обвинуваченої та її захисника і залишення без змін вирок суду першої інстанції, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод (далі Конвенції) визначено право на справедливий суд, що знайшло своє відображення у положеннях статей 7, 10, 22 КПК, відповідно до яких зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться рівність перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту своїх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК, свобода сторін кримінального провадження у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом. При цьому, суд зобов`язаний, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створити необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання ними процесуальних обов`язків.

Відповідно до п.1, 3 ч.1 ст. 409 КПК підставами для скасування або зміни апеляційним судом судового рішення є неповнота судового розгляду та істотне порушення кримінального процесуального закону.

Викладені в апеляційних скаргах доводи, зокрема те, що обвинуваченій ОСОБА_6 не було надано часу для підготовки до виступу в судових дебатах колегія суддів вважає такими, що заслуговують на увагу.

Частиною 1 ст. 341 КПК України передбачено, що якщо у результаті судового розгляду прокурор дійде переконання, що необхідно відмовитися від підтримання державного обвинувачення, змінити його, висунути додаткове обвинувачення або розпочати провадження щодо юридичної особи, він повинен погодите відповідні процесуальні документи з прокурором вищого рівня.. Суд за клопотанням прокурора відкладає судове засідання та надає прокурору час для складання та погодження відповідних процесуальних документів.

Згідно з ч. 1 ст. 364 КПК у судових дебатах виступають прокурор, потерпілий, його представник та законний представник, цивільний позивач, його представник та законний представник, цивільний відповідач, його представник, обвинувачений, його законний представник, захисник, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Судові дебати є важливим етапом судового розгляду, коли обвинувачений та інші, зазначені в ч.1 ст. 364 КПК учасники судового провадження, виступають із промовами, в яких оцінюють обставини, установлені під час кримінального провадження, та досліджені докази, обґрунтовуючи свої висновки з питань, що підлягають вирішенню судом при постановленні судового рішення, з метою схиляння суду до прийняття позиції промовця (сторони кримінального провадження).

Під час судових дебатів найбільшою мірою проявляється така загальна засада кримінального провадження, як змагальність сторін у доведенні перед судом переконливості їхніх правових позицій, що у свою чергу сприяє всебічному, повному та неупередженому дослідженню всіх обставин кримінального провадження та постановленню законного й обґрунтованого рішення суду.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, зокрема журналу судового засідання, 06 квітня 2021 року захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_7 , після допиту свідків у судовому засіданні, заявив клопотання про оголошення перерви та надання можливості підготувати та подати клопотання про перекваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_6 , яка не мала умислу вбивати чоловіка, а вчинила таке з необережності. (а.с.131 т.2). Дане клопотання було відхилено, як і попереднє клопотання, про проведення повторної експертизи оскільки експерт вказав, що удар нанесений був не тим ножем, суд відхилив та перейшов до судових дебатів. Обвинувачена розраховувала на перекваліфікацію її дій оскільки умислу на вбивство не мала, або на закриття провадження, а тому до судових дебатів не була готова..

На думку колегії суддів, суд першої інстанції не вжив необхідних заходів для забезпечення реалізації обвинуваченої права на обґрунтований виступ у судових дебатах, не забезпечив сторонам рівних умов для реалізації їхніх процесуальних прав. Такі обставини свідчать про порушення принципів юридичної рівності, змагальності та справедливого судового розгляду, оскільки кожній стороні повинна надаватися розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (рішення у справі «Ankerl v. Switzerland» від 23 жовтня 1996 року, заява №17748/91, п. 38), що, з огляду на практику Європейського суду з прав людини, не узгоджується з положеннями ст. 6 Конвенції щодо забезпечення права на справедливий суд.

Вказане порушення відповідно до положень ч. 1 ст. 412 КПК є істотним, що згідно з приписами п. 3 ч. 1 ст. 409 цього Кодексу є підставою для скасування судового рішення.

У зв`язку з тим, що оскаржене судове рішення підлягає скасуванню з наведених підстав, суд не перевіряє інші доводи зазначені в апеляційних скаргах.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно врахувати наведене, ретельно, повно й усебічно, з дотриманням вимог кримінального процесуального закону розглянути провадження, за результатами чого ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення, яке відповідатиме вимогам ст. 370 КПК.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила :

Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_6 та захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 квітня 2020 року, яким ОСОБА_6 визнано винною та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком не більше 60 днів з 17 грудня 2021 року по 14 лютого 2022 року, або до розгляду справи в підготовчому судовому засіданні в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: