Справа № 148/1794/21
Провадження №1-кс/148/559/21
У Х В А Л А
Іменем України

05 жовтня 2021 року м. Тульчин

Слідчий суддя Тульчинського районного суду
Вінницької області ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання старшого дізнавача СД Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,-
ВСТАНОВИВ:
До Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, 30.09.2021 надійшов рапорт інспектора СРПП Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про те, що ним спільно із інспектором СРПП Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 , під час нагляду за дорожнім рухом по вул. Желюка в с. Кинашів, Тульчинський район Вінницька область, за порушення вимог правил дорожнього руху України зупинено автомобіль марки «Шевроле Нубіра», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає, за адресою: АДРЕСА_1 . Під час перевірки документів, а саме посвідчення водія, у ОСОБА_6 виявлено посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане 10.02.2016 ТСЦ № 8041, з явними ознаками підробки.
До ЄРДР внесені відомості за № 0000158, від 01.10.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.
Також, 30.09.2021 ОСОБА_6 добровільно видала працівникам поліції зазначене посвідчення водія, яке постановою начальника сектору дізнання від 01.10.2021 визнано речовим доказом та приєднано до кримінального провадження.
На даний час є достатньо підстав вважати, що вказане майно має значення по справі, а саме являється предметом вчинення кримінального правопорушення та містить на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, яке вилучено та доставлено до Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, як тимчасово вилучене майно, що передбачено ч. 7 ст. 237 та ч. 1 і ч. 2 ст. 167 КПК України.
Як установлено, зазначена річ може містити на собі сліди, на підставі яких можливо встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та яка буде процесуальним джерелом доказів, а також лише за її наявності можливе проведення по справі належних експертиз.
На сьогоднішній день вилучене майно не арештовано, що перешкоджає подальшому кримінальному провадженню, унеможливлює проведення з ним слідчих дій у відповідності до вимог КПК України, а також у разі його повернення власнику може призвести до втрати доказів по справі та визнання їх недопустимими, тому і виникла необхідність щодо звернення з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.
Старший дізнавач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, заявлені вимоги просив задовольнити у повному обсязі.
Неявка сторін кримінального провадження у судове засідання, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, не перешкоджає розгляду даного клопотання.
В зв`язку з чим, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Таким чином, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
На підставі частини 2 цієї ж статті, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, щодо яких є достатні підстав вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
На підставі ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З огляду на вищенаведене слідчий суддя вважає, що клопотання слід задовольнити зокрема застосувавши заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту на посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 серії НОМЕР_2 , виданого 10.02.2016 ТСЦ №8041, оскільки, воно є речовим доказом, який необхідний для встановлення істини у кримінальному провадженні і проведення належного досудового розслідування.
На підставі викладеного і керуючись ст. 170, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання - задовольнити.
Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, в межах кримінального провадження

№ 0000158 від 01.10.2021 року за ч. 1 ст. 358 КК України, у вигляді заборони використання і розпорядження посвідченням водія на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_2 , виданим 10.02.2016, ТСЦ 8041, залишивши його на зберіганні при матеріалах кримінального провадження № 0000158.

Визначити строк дії ухвали щодо зберігання вказаного майна - до вирішення питання в порядку визначеному КПК України.

Виконання ухвали доручити старшому дізнавачу СД Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_3 .

Роз`яснити, що власник майна, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту.

Ухвала слідчого судді щодо накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Тульчинського

районного суду Вінницької області ОСОБА_1