Ухвала
Іменем України
22 лютого 2022 року

м. Київ
справа № 551/155/21

провадження № 51-801 ск 22
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 10 січня 2022 року про відмову у відкритті провадження,
встановив:
За вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 09 листопада 2021 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим та засуджено за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України (далі КК) та на підставі статті 71 КК призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 10 січня 2022 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на вирок Шишацького районного суду Полтавської області від 09 листопада 2021 року, оскільки цей вирок оскаржено виключно з підстав, з яких він не може бути оскарженим.
Зі змісту касаційної скарги ОСОБА_4 убачається, що він не погоджується з вироком Шишацького районного суду Полтавської області від 09 листопада 2021 року щодо нього.
Перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_4 на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), Суд дійшов до висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.
Так, відповідно до вимог частин 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.
Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Так, касаційна скарга засудженого адресована до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, тоді як, відповідно до пункту 21 частини 1 статті 3 КПК (в редакції Закону України № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року), судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
Також, зі змісту касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_4 вказує на незаконність вироку місцевого суду щодо нього.
Однак, ОСОБА_4 не звернув уваги на те, що предметом розгляду його касаційної скарги може бути ухвала апеляційного суду, оскільки відповідно до частини 2 статті 424 КПК в касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Тобто, ухвала апеляційного суду, якоювідмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на зазначений вирок суду першої інстанції, перешкоджає подальшому розгляду вказаного кримінального провадження, і саме ця ухвала є предметом касаційного розгляду.
Водночас, касаційна скарга ОСОБА_4 позбавлена доводів на обґрунтування незаконності та необґрунтованості ухвали апеляційного суду про відмову відкритті провадження, яка є предметом касаційного оскарження.
Отже, у касаційній скарзі ОСОБА_4 має вказати на конкретні порушення закону, що можуть бути підставами для скасування судового рішення, які, на його думку, допущено судом апеляційної інстанції при його постановленні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Крім того, відповідно до статті 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:
- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення;
- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;
- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;
- змінити судове рішення.
Однак, ОСОБА_4 у касаційній скарзі не зазначає вимоги до суду касаційної інстанції, а лише вказує, що не погоджується з вироком суду першої інстанції, при цьому, як вже зазначалося, не звернув уваги на те, що предметом оскарження є ухвала апеляційного суду про відмову у відкритті провадження. Тобто, без конкретизації вимог суд касаційної інстанції позбавлений можливості розглянути вказану касаційну скаргу.

Таким чином, недодержання ОСОБА_4 вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.
На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 наухвалу Полтавського апеляційного суду від 10 січня 2022 року про відмову у відкритті провадженнязалишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нимухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3