У Х В А Л А

01 листопада 2021 року м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в заді суду № 3 м. Біла Церква в режимі відеоконференції з приміщенням Державної установи «Білоцерківська виправна колонія №35» Міністерства юстиції України

клопотання начальника Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» Міністерства юстиції України ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який відбуває покарання за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22.03.2018 у виді позбавлення волі в Державній установі «Білоцерківська виправна колонія (№35)» Міністерства юстиції України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області: ОСОБА_5 ,

представник Державної установи «Білоцерківської виправної колонії (№35)» Міністерства юстиції України: ОСОБА_6 ,

засуджений: ОСОБА_4 ,

У С Т А Н О В И В:

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання начальника Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» Міністерства юстиції України ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_4 , вказавши, що останній сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

В судовому засіданні представник Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» Міністерства юстиції України підтримав заявлене подання та просив задовольнити з підстав викладених у ньому.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити, зазначивши, що він забезпечений роботою в умовах відбування покарання, крім цього пояснив, що був засуджений за злочини проти власності шість разів, перебуваючи на волі не міг офіційно працевлаштуватись, відносно нього двічі застосовувалось умовно-дострокове звільнення, однак зробив для себе певні висновки, наміру вчиняти злочини не має.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що відносно ОСОБА_4 неодноразово вже застосовувалось умовно-дострокове звільнення, однак останній на шлях виправлення не став, продовжив вчиняти тяжкі злочини проти власності.

Вислухавши учасників судового засідання, вивчивши надані матеріали, суд приходить до таких висновків, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Отже головними умовами для прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, про що також зазначено в п. 2 постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким».

При вирішенні питання про можливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, суд аналізує дані про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

Положення про те, що засуджений довів своє виправлення означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу його виправлення. Сумлінна поведінка - це зразкове виконання вимог режиму і свідоме додержання дисципліни, вказівок адміністрації, наявність подяк і відсутність стягнень, якщо особа відбуває покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі.

При цьому суд бере до уваги поведінку засудженого за весь час відбування покарання, а не лише за останній період, що передує зверненню з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22.03.2018 за ст. 185 ч. 3, ст. 69 КК України до покарання у виді 4 місяців арешту, вироком апеляційного суду Чернігівської області від 06.02.2019 вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22.03.2018 скасовано в частині призначеного покарання та призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. Початок строку 10.01.2019, кінець строку 10.01.2023.

Під час судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_4 у Державній установі «Білоцерківська виправна колонія № 35» Міністерства юстиції України відбуває покарання з 08.05.2019.

З характеристики засудженого вбачається, що ОСОБА_4 за час відбування покарання в Державній установі «Білоцерківська виправна колонія № 35» Міністерства юстиції України характеризується позитивно, стягнень не мав, має п`ять заохочень.

13.11.2020 ОСОБА_4 переведений на дільницю соціальної реабілітації, що при колонії, де характеризується позитивно, має три заохочення, стягнень не має. З іншими засудженими не конфліктний.

Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд.

Дбайливо ставитись до майна установи і предметів, якими користується. До виконання передбачених законом вимог персоналу ставиться сумлінно. Виконує роботи по благоустрою місць позбавлення. За час відбування покарання на профілактичному обліку не перебував.

При цьому, суд вважає, що відомості, які містяться у довідці про застосовані до ОСОБА_4 заохочення не дають можливості дійти висновку про сумлінність його поведінки, як підстави для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки відповідно до положень ст. 107 КВК України додержання умов відбування покарання є обов`язком засудженого.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 є особою раніше неодноразово судимою за тяжкі злочини проти власності, до останнього судом вже неодноразово, а саме двічі застосовувалось умовно-дострокове звільнення, однак останній продовжив вчиняти нові тяжкі злочини проти власності, що дає підстави суду вважати, що ОСОБА_4 не став на шлях виправлення, не зважаючи на наявність заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Отже така поведінка засудженого не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, адже лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого зазнає позитивних змін.

Крім того, за змістом роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002, умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при вирішенні цього питання суди повинні враховувати, зокрема, дані про його попередні судимості.

Отже доводи прокурора про неможливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання з урахуванням таких даних про особу засудженого суд визнає слушними та бере до уваги.

Суд, оцінюючи у сукупності всі дані, які слугують чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, в тому числі і той факт, що засуджений раніше неодноразово судимий за тяжкі злочини проти власності, до останнього судом вже двічі застосовувалось умовно-дострокове звільнення, однак він продовжив вчиняти тяжкі злочини проти власності, вважає, що процес виправлення ОСОБА_4 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у вигляді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах, без ізоляції від суспільства.

Таким чином, суд вважає неможливим застосування до засудженого ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, так як останній не довів свого виправлення. Умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення в даному випадку є передчасним, тому в задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, статтями 537, 539 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання начальника Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» Міністерства юстиції України ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22.03.2018 у виді позбавлення волі в Державній установі «Білоцерківська виправна колонія (№35)» Міністерства юстиції України, - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_7