Справа № 352/885/20
Провадження № 11-сс/4808/313/21
Категорія ст.173 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2021 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши в порядку письмового апеляційного провадження матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 29 листопада 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 29 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001340, а саме дві земельні ділянки:

- :18:001:0220, площею 0, 1479 га, що належить Коломийській міській раді (), яку передано у строкове платне користування ОСОБА_7 згідно договору оренди б/н від 01.09.2017;

- :18:001:0231, площею 0, 4388 га, що належить Коломийській міській раді (), яку передано у строкове платне користування ОСОБА_8 згідно договору оренди б/н від 01.09.2017.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою слідчого судді, прокурор Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на майно, а саме земельні ділянки із забороною (обмеженням) їх розпорядження та використання, у кримінальному провадженні № 0001340 від 08.09.2016, згідно переліку кадастрових номерів, а саме:

- :18:001:0220, площею 0, 1479 га, що належить Коломийській міській раді (), яку передано у строкове платне користування ОСОБА_7 згідно договору оренди б/н від 01.09.2017;

- :18:001:0231, площею 0, 4388 га, що належить Коломийській міській раді (), яку передано у строкове платне користування ОСОБА_8 згідно договору оренди б/н від 01.09.2017.

В обґрунтування апеляційних доводів, прокурор вказує, що ухвала слідчого судді є незаконною через неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Зокрема зазначає, що прокурором в клопотанні про арешт майна наголошено на необхідності залучення до розгляду та заслуховування доводів потерпілого у кримінальному провадженні ОСОБА_9 (моб. тел. НОМЕР_1 ), який може надати відповідні щодо обставин кримінального правопорушення, однак зазначений факт залишився поза увагою слідчого судді. Крім цього, поза увагою слідчого судді залишився той факт, що рішення Коломийської міської ради від 18.09.2014 щодо надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , прийняті з порушенням процедури голосування, а вищевказані земельні ділянки можуть належати до земель оборони, і тому останні передані Коломийською міською радою у строкове платне користування з порушенням чинного законодавства. За таких умов, вищевказані земельні ділянки є об`єктом кримінально-протиправних дій та можуть бути використані як доказ факту службового підроблення та обставин вчинення кримінального правопорушення. Враховуючи, що треті особи ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яким передано земельні ділянки у строкове платне користування на підставі рішення Коломийської міської ради, прийнятого з порушенням норм чинного законодавства, можуть вживати заходів для їх вибуття з власності територіальної громади м. Коломия, тому з метою запобігання можливості відчуження даних земельних ділянок, доцільно накласти арешт на вищевказані земельні ділянки, оскільки такий захід забезпечення кримінального провадження зможе забезпечити виконання завдань кримінального процесу.

До початку апеляційного розгляду прокурор подав заяву про розгляд його апеляційної скарги в порядку письмового провадження згідно ст. 406 КПК України.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 107 та ч. 1 ст. 406 КПК України апеляційний розгляд проведено в письмовому провадженні за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів, оскільки учасники судового провадження до апеляційного суду не з`явилися.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст.170-173 КПК України для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Незаконне та необґрунтоване застосування арешту майна порушує право власності, гарантоване статтею 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтею 41 Конституції України.

Як вбачається з матеріалів провадження, СВ відділення поліції № 1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені за ч.1 ст.366 КК України за фактом службового підроблення посадовими особами Коломийської міської ради протоколу засідання постійно діючої комісії з питань екології, використання земель природних ресурсів та регулювання земельних відносин, а також рішення Коломийської міської ради від 18.09.2014 р. щодо надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки у АДРЕСА_1 .

В рамках даного кримінального провадження прокурор Івано-Франківської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_6 25 листопада 2021 року звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт земельних ділянок із забороною (обмеженням) їх розпорядження та використання, у кримінальному провадженні № 0001340 від 08.09.2016, згідно переліку кадастрових номерів, а саме: :18:001:0220, площею 0, 1479 га, що належить Коломийській міській раді (), яку передано у строкове платне користування ОСОБА_7 згідно договору оренди б/н від 01.09.2017; :18:001:0231, площею 0, 4388 га, що належить Коломийській міській раді (), яку передано у строкове платне користування ОСОБА_8 згідно договору оренди б/н від 01.09.2017, з метою недопущення відчуження третім особам вищевказаних земельних ділянок, які є предметом злочинного посягання, попередження нанесення матеріальних збитків, внаслідок її незаконного відчуження.

Ухвалою слідчого судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 29 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001340.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, слідчий суддя виходив з того, що у ході розгляду клопотання встановлено: відсутність даних про те, що спірні земельні ділянки, щодо яких подано клопотання про накладення арешту, які передані у строкове платне користування третім особам, визнані речовим доказом у даному кримінальному провадженні; відсутність достатніх підстав вважати, що земельні ділянки підлягатимуть спеціальній конфіскації.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При цьому, згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Згідно ч.5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно ч.6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Згідно з вимогами ч.1 ст.173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч.1 ст.170 цього Кодексу. А відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя за результатами розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для накладення арешту на земельні ділянки, які передані у строкове платне користування третім особам.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора теж не містить доводів, які спростовують висновки слідчого судді про відсутність правових підстав для застосування, з метою забезпечення виконання завдань кримінального процесу, такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вищевказаних земельних ділянок, які передані у строкове платне користування третім особам.

Враховуючи наведене, апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 405, 406, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 29 листопада 2021 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5