В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.09.2021 м. Біла Церква. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у спрощеному провадженні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001363 від 19.07.2021 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Томилівка, Білоцерківського району Київської області, громадянки України, освіта середня-спеціальна, офіційно не працюючої, одруженої, має інвалідність 2 групи, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , обвинуваченої у вчинені кримінального проступку, передбаченого ст.125 ч.2 КК України

У С Т А Н О В И В:
18 липня 2021 року близько 18 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи поруч з першим під`їздом будинку АДРЕСА_2 на ґрунті тривалих неприязних відносин, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, діючи з метою заподіяння тілесних ушкоджень, перебуваючи навпроти останньої умисно нанесла 8-10 ударів кулаками правої та лівої руки по обличчю потерпілої ОСОБА_5 .

У результаті протиправних дій ОСОБА_6 заподіяла ОСОБА_5 наступні тілесні ушкодження: струс головного мозку та синець на повіках лівого ока, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (тривалістю понад шести днів, але не більш як три тижні (21 день).

Дії ОСОБА_6 перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із тілесними ушкодженнями у вигляді струсу головного мозку та синця на повіках лівого ока, заподіяними потерпілій ОСОБА_5 .

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, тобто в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, до обвинувального акту прокурором додано клопотання про його розгляд у спрощеному провадженні, з урахуванням тих обставин, що підозрюваа беззаперечно визнала свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодна з розглядом обвинувального акту за її відсутності. З огляду на наведене, відповідно до приписів ч.1 ст. 302 КПК України прокурор просить суд розглянути кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту долучено письмову заяву ОСОБА_6 , яка складена за участі захисника ОСОБА_7 , у якій ОСОБА_6 зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України вона беззаперечно визнає, згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, та згодна із розглядом обвинувального акту за її відсутності у спрощеному порядку.

Також, у вказаній заяві ОСОБА_6 зазначила, що їй роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про її обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

До обвинувального акта долучено письмову заяву потерпілої ОСОБА_5 про те, що вона згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України, ознайомлена з обмеженнями права на апеляційне оскарження та згодна на розгляд обвинувального акта у спрощенному провадженні.

Положеннями ч. 2 та ч. 3 ст. 381 КПК України передбачено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_6 , в якій вона зазначає, що беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.125 ч.2 КК України, згідна із встановленими під час дізнання обставинами, згідна з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченої, з урахуванням клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд відповідно до вимог ст. 382 ч.2 КПК України визнає встановленим, що органом досудового розслідування встановлені обставини вчинення ОСОБА_6 кримінального проступку, передбаченого ст.125 ч.2 КК України, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Суд встановив, що обвинувачена ОСОБА_6 , інтереси якої представляє адвокат ОСОБА_7 , обставини вчинення кримінального поступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України не оспорює, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку визнає в повному обсязі, її позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт вчинення ОСОБА_6 кримінального проступку.

Суд дії ОСОБА_6 кваліфікує за ст. 125 ч.2 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Згідно із ст. 50 ч.2КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , суд, відповідно до вимог статтей 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ст.125 ч.2 КК України віднесене до умисного кримінального проступку.

ОСОБА_6 раніше не судима.

За місцем проживання ОСОБА_6 характеризується позитивно.

ОСОБА_6 отримує медичну допомогу у лікаря психіатра з приводу шизофренії параноїдної з 2002 року. Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 558 від 15.09.2021 р. ОСОБА_4 під час скоєння інкримінованих дій страждала та страждає в даний час на шизофренію в стані ремісії. Під час скоєння інкримінованих дій могла та може в даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Вказане у зазначеному висновку експертизи дає підставу суду виснувати, що ОСОБА_4 є суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України, осудною особою відповідно до ст.ст. 18 ч.1, 19 ч.1 КК України.

На обліку у лікаря нарколога ОСОБА_6 не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої судом визнаються: визнання винуватості, має психічне захворювання та інвалідність 2 групи.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено.

Суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, особу винної, яка характеризується за місцем проживання позитивно, раніше не судима, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої, відсутність обставин, які обтяжують покарання, дійшов висновку, що ОСОБА_6 слід призначити покарання у виді штрафу у верхній межі санкції, передбаченої ч.2 ст. 125 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для її можливого виправлення та попередження вчинення обвинуваченою та іншими особами нових кримінальних правопорушень.

При цьому суд вважає, що призначення ОСОБА_6 менш суворого покарання в частині розміру штрафу, передбаченого санкцією ч.2 ст. 125 КК України, буде явно несправедливим через м`якість, зважаючи на обставини вчиненого кримінального проступку.

Суд вважає, що призначення ОСОБА_6 більш суворого покарання, а саме у виді арешт на строк до шести місяців, передбаченого санкцією ст. 125 ч.2 КК України, буде явно несправедливим через суворість, зважаючи на те, що вона раніше не судима, позитивно характеризується за місцем проживання, обставини, які пом`якшують покарання.

Крім того суд зазначає, що відповідно до вимог ст.ст. 56 ч.3, 61 ч.3 КК України покарання у виді громадських робіт, обмеження волі, передбачені санкцією ст. 125 ч.2 КК України не може бути застосоване до ОСОБА_6 оскільки вона має інвалідність 2 групи.

ОСОБА_6 згідно зазначеного у обвинувальному акті і наданих разом з ним документамидо суду мане працює, тому їй враховуючи вимоги ст. 57 ч.1 КК України не може бути призначене покарання у виді виправних робіт, передбачене санкцією ст. 125 ч.2 КК України.

Цивільний позов, речові докази, процесуальні витрати відсутні.

В ході досудового розслідування відносно ОСОБА_6 запобіжний захід не застосовувався.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 367-371,373,374,381,382 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_8 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 1700 (одна тисяча сімсот) грн.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 30 днів з часу отримання учасниками судового провадження копії вироку суду, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду