Центральний районний суд м. Миколаєва
н/п 1-кс/490/4617/2021 У Х В А Л А
Прокурор ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву, в якій вимоги клопотання підтримав у повному обсязі та просив здійснювати розгляд справи без його участі. Відповідно до положень ч. 1 ст. 172 КПК України неявка прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна, в цілях запобігання його відчуження та вчинення інших реєстраційних дій, зазначене клопотання розглядається без повідомлення власника майна.
Враховуючи наведене, вивчивши матеріали клопотання та кримінального провадження, вважаю необхідним клопотання задовольнити з наступних підстав.
Розслідується кримінальне провадження за відомостями про здійснення групою невстановлених осіб переміщення сільськогосподарських культур через митний кордон України в митному режимі "експорт" шляхом засновування підприємств з ознаками фіктивності. При цьому службовими особами зазначених підприємств до Державної податкової служби України подається звітність про показники фінансової діяльності із зазначенням завідомо неправдивих відомостей про відсутність діяльності (нульова звітність) або заниження відомостей про фактичний дохід у діяльності підприємства.
Таким чином вбачається, що фактично установчі документи ТОВ "Оксфорт-Плюс" використовуються невстановленими особами для документального відображення експорту зернових культур без фактичного ведення господарської діяльності, а ОСОБА_4 є лише номінальним (документальним) директором та засновником вказаного Товариства. Товариство використовується з метою вивезення за межі митної території України сільськогосподарської продукції з порушенням норм діючого законодавства без оформлення необхідних документів з придбання та реалізації, здійсненні господарських операцій за готівковий рахунок без подальшої сплати зборів та інших обов`язкових платежів.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Речовими доказами згідно ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Статтею 190 ЦК України визначено, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.
Відповідно до статті 179 цього Кодексу річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.
Стаття 139 Господарського кодексу України надає визначення майна у сфері господарювання. Майном у цьому Кодексі визнається сукупність речей та інших цінностей (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб`єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна цих суб`єктів.
Крім того, відповідно до ст. 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.
Враховуючи вищенаведене, поняття "майно", яке використовується у законодавстві України, включає акції та частки у статутних капіталах, які є особливим видом майна.
Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням прокурора, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.
Керуючись ст. 173, 309 КПК України, -
Клопотання задовольнити.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1