ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2669/21 Справа № 215/4145/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 серпня 2021 року про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , відповідно до ст. 81 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_8
в режимі відеоконференції:
засудженого ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 серпня 2021 року подання начальника ДУ Криворізька установа виконання покарань (№3) задоволено, ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк 9 місяців 22 дні.
Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції виходив з того, що засуджений ОСОБА_7 відбув 2/3 строку покарання, за час відбуття покарання вимог режиму утримання не порушував у зв`язку з чим заходи дисциплінарного стягнення до нього не застосовувались, виконує роботи з обслуговування установи, за весь час відбуття покарання має 1 заохочення, на підставі чого суд дійшов до висновку, що засуджений не лише став на шлях виправлення, а й довів його.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою в задоволенні подання начальника ДУ Криворізька установа виконання покарань (№3) про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 відмовити.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, оскільки засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину, за весь час відбуття покарання має лише одне заохочення у вигляді подяки, що беззаперечно не може свідчити про те, що засуджений довів своє вправлення, а тому, оскільки мета покарання ще не виконана, вважає, що в задоволенні подання має бути відмовлено.
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції та з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, ухвалу суду скасувати та постановити нову про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 ..
Засуджений ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою у зв`язку з чим просив залишити її без змін.
Мотиви суду.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Апеляційний суд вважає, що вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотримався у повному обсязі, виходячи з наступного.
Задовольняючи подання про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 суд першої інстанції виходив з того, що за час відбуття покарання останній характеризується позитивно, виконує роботи з обслуговування установи, за весь час відбуття покарання має 1 заохочення, на підставі чого суд першої інстанції дійшов до висновку, що засуджений довів своє виправлення.
В той же час, як видно з матеріалів справи, ОСОБА_7 засуджено вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 289 КК України, який змінено, відповідно до ухвали Дніпровського апеляційного суду від 21.12.2018 року та призначено покарання, з урахуванням вимог ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки без конфіскації майна.
Фактично строк відбуття покарання засуджений почав відбувати з 10 червня 2019 року.
За весь час відбуття покарання засуджений ОСОБА_7 режим утримання не порушував у зв`язку з чим до нього не застосовувались заходи дисциплінарного стягнення.
Відповідно до відомості про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_7 до останнього 24 березня 2021 року було застосовано заохочення у вигляді подяки, відповідно до ст. 130 КВК України.
З характеристики на засудженого ОСОБА_7 видно, що останній за час відбування покарання характеризується позитивно, бере участь у роботах з самообслуговування, зарахований до штату відділення соціально-психологічної служби з господарчого обслуговування установи для подальшого відбуття покарання.
Відповідно до ч. 3 ст. 107 КВК України, засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
Таким чином, відзначаючи позитивні характеристики на засудженого, суд першої інстанції не звернув увагу на той факт, що зазначена поведінка є обов`язком кожного засудженого.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 118 КВК України, засуджені до позбавлення волі мають право працювати.
Однак, відбуваючи покарання в місцях позбавлення волі більше двох років, засуджений ОСОБА_7 не залучався до роботи, не був заохочений за сумлінне ставлення до праці. При цьому, наявне у засудженого заохочення у виді подяки є одноразовим, з огляду на загальний строк відбуття покарання, та не може свідчити, що засуджений ОСОБА_7 довів своє виправлення.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Таким чином, з вищенаведеної статті вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.
Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Статтею 81 КК України чітко передбачено, що засуджений своє виправлення доводить ставленням до праці та сумлінною поведінкою. Апеляційним судом встановлено, що засуджений ОСОБА_7 в установі виконання покарань не працевлаштований, не досяг пенсійного віку та в матеріалах справи відсутні дані, що за станом здоров`я йому заборонено працювати.
Апеляційний суд оцінює поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, а не за окремий період у зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про те, що за час відбуття покарання засуджений ОСОБА_7 довів своє виправлення, оскільки наявність заохочень без певної системи свідчить лише про належне виконання засудженим своїх обов`язків, передбачених ст. 9 КВК України.
Обов`язковою умовою для застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбуття покарання є встановлення судом факту, що особа довела своє виправлення. У даному випадку, колегія суддів вважає, що позитивні зміни у поведінці засудженого та його прагнення до неухильного дотримання умов відбування покарання, проходження ним програм соціального виховання, свідчить про те, що він став на шлях виправлення, однак, за відсутності відомостей щодо системних заохочень, які б давали підстави вважати, що засуджений довів своє виправлення, колегія суддів позбавлена можливості застосувати до ОСОБА_7 умовно-дострокове звільнення, оскільки воно, на даний час, буде суперечити меті призначеного покарання, яке полягає у виправленні засудженого та запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, апеляційний суд дійшов висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення в даному випадку є передчасним, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги прокурора є належними та обґрунтованими, тому вона підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід відмовити в задоволенні подання установи.
Керуючись ст. 81 КК України, ст. 7, 9, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 серпня 2021 року про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , відповідно до ст. 81 КК України скасувати.
Постановити нову, якою подання начальника ДУ Криворізька установа виконання покарань (№3) про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

_____________________ ______________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4