Справа № 136/356/22 провадження 1-кс/136/111/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 березня 2022 року м. Липовець

Слідчий суддя Липовецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець клопотання, за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000057 від 19.03.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, Чернівецької обл., що проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ ВП №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій обл. капітан поліції ОСОБА_6 звернувся із клопотанням, яке було погоджене з прокурором Липовецького відділу Намирівської окружної прокуратури ОСОБА_3 :

- про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів без застосування альтернативного заходу.

Клопотання мотивоване тим, що 19.03.2022 о 07 год. 08 хв. до чергової частини відділу поліції № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницької області за телефоном спеціальної лінії «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по факту вчинення вітчимом ОСОБА_4 домашнього насильства відносно її матері ОСОБА_8 за адресою їх спільного проживання по АДРЕСА_1 . 19.03.2022 близько 07 год. 50 хв., працівники поліції ОСОБА_9 ; ОСОБА_10 та ОСОБА_11 виконували адміністративне затримання ОСОБА_4 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, однак в ході якого ОСОБА_4 , на ґрунті раптово виниклого умислу, спрямованого на заподіяння тілесних ушкоджень працівникові правоохоронного органу, розуміючи, що ОСОБА_9 являється працівником поліції та здійснює свою діяльність відповідно до посадових обов`язків, умисно, цілеспрямовано наніс один удар кулаком руки в область обличчя останнього, після чого став тікати до власного житлового будинку, в якому на той час перебували малолітні діти, де схопивши в руки «скейт» став розмахувати ним та продовжувати вести себе агресивно. З метою припинення протиправних дій ОСОБА_4 до нього було застосовано заходи фізичного впливу та спеціальний засіб кайданки, під час одягання яких ОСОБА_4 продовжуючи активний опір працівникам поліції, умисно вкусив ОСОБА_9 за великий палець лівої руки. Після чого, ОСОБА_4 підвівся із землі на ноги, та стоячи навпроти ОСОБА_9 , не реагуючи на зауваження працівників поліції щодо припинення своїх протиправних дій, умисно наніс ще один удар своєю головою в область обличчя ОСОБА_9 . Своїми умисними протиправними діями, ОСОБА_4 спричинив потерпілому поліцейському СРПП відділу поліції №4 Вінницького РУП ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді осадження обличчя на фоні набряку м`яких тканин, забійної рани носа, укушених ран великого пальця лівої руки, які згідно висновку судово-медичного експерта №25 від 19.03.2022 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

За даним фактом 19.03.2022 ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, а саме умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Доказами, які обґрунтовують підозру ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення є: покази потерпілого ОСОБА_9 ; допит свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 ; висновок судово-медичного експерта №25 від 19.03.2022, відповідно до якого в поліцейського ОСОБА_9 виявлено та зафіксовано тілесні ушкодження; покази підозрюваного ОСОБА_4 , де він повністю зізнався у вчиненні даного кримінального правопорушення. Таким чином, є підстави вважати, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного нетяжкого злочину проти авторитету органів державної влади передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, за який згідно санкції вказаної статті передбачено покарання, у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

У клопотанні зазначено, про те, що оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 є необхідність запобігання переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення. Так, підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, що підтверджується тим, що вчинивши адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП по приїзду працівників поліції, став тікати з місця вчинення правопорушення. Крім того, допитана в якості свідка дружина ОСОБА_4 - ОСОБА_8 в своїх показах зазначала, що протягом останнього року її чоловік систематично вчиняє насильство в сім`ї, однак вона з даного приводу до працівників поліції не зверталася, оскільки боїться свого чоловіка. Разом з тим, на підтвердженням того, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, у клопотанні вказано про те, що останній, після вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, будучи затриманим в адміністративному порядку, знаходячись в кайданках, умисно наніс удар головою в обличчя поліцейського ОСОБА_9 , заподіявши йому тілесного ушкодження і тим самим фактично вчинив нове правопорушення, до того ж вчинене не зважаючи на введений воєнний стан в Україні, який запроваджено у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Отже, з метою запобігання спробам ОСОБА_4 вчинити дії, визначені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий у своєму клопотанні просив обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, що у ньому наведені.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник - ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечували щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили обрати більш м`якший запобіжний захід посилаючись на те, що підозрюваний, не заперечував свою вину під час допиту на досудовому слідстві, раніше не судимий, а на утриманні має неповнолітню дитину.

Потерпілий подав заяву від 21.03.2022 та просив слідчого суддю не обирати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою посилаючись на те, що немає до останнього претензій, але у випадку обрання запобіжного заходу, просив обрати більш м`якший запобіжний захід.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання, заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, а також врахувавши думку потерпілого, яку він виклав у своїй письмовій заяві від 21.03.2022, дійшов висновку, що клопотпння задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків зазначених у ст. 177 КПК України, враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди , у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Слідчий суддя, вивчивши додані до клопотання матеріали, вважає про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 , кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, а саме умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Однак, слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із вказаних у погодженому нею клопотанні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та відповідно про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя вважає, необґрунтованим посиланням у клопотанні на те, що ризиком переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та/або суду є його спроба втекти з місця вчинення адміністративного правопорушення, оскільки підозрюваного було все ж таки виявлено після повідомлення про вчинення адміністративного правопорушення, а надалі останній почав пручатися під час затримання його поліцейським, в ході якого він вчинив дії, які підпадають під ознаки саме кримінального правопорушення, а після їх фіксування він не намагався переховуватися і навіть визнавав під час допиту свою вину.

Слідчий суддя вважає, необґрунтованим посиланням у клопотанні на те, що ризиком впливу ОСОБА_4 на свідків є покази його дружини про те, що її чоловік вчиняє відносно неї насильство в сім`ї, оскільки такі покази стосуються адміністративного правопорушення відносно неї, а не кримінального правопорушення відносно працівника правоохоронного органу щодо умисного заподіяння йому легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків. Жодних доказів того, що ОСОБА_4 здійснював вплив на його дружину як свідка через змушування її необ`єктивна висвітлювати події під час яких було здійснено легких тілесних ушкоджень працівнику поліції - не надано.

Слідчий суддя вважає, необґрунтованим посиланням у клопотанні на те, що ризиком вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення є вчинення після вчинення адміністративного правопорушення нового кримінальне правопорушення, оскільки не було надано доказів вчинення раніше іншого саме кримінального правопорушення, яке передувало тому, що йому інкримінують за ч. 2 ст. 345 КК України. Разом з тим, посилання на вчинення кримінального правопорушення під час воєнного стану, як на підставу вважати, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення є неприйнятним, оскільки у випадку доведення вини ОСОБА_4 така обставина можуть бути врахована судом як обтяжуюча.

Слідчий суддя зауважує, що відповідно до п. 4 ч. 2, 4 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, однак всупереч даній нормі досудовим слідством даних про судимість ОСОБА_4 суду не надано, а санкція ч. 2 ст. 345 КК України передбачає обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Разом з тим, в силу припису ч. 3 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті. Отже, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, однак недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, беручи до уваги те, що підозрюваний має постійне місце проживання, має на утриманні малолітнього сина, відсутність даних про судимість, а тому слідчий суддя відмовляє в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 та вважає за потрібне зобов`язати підозрюваного, прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом.

Керуючись ст.ст. 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання - відмовити.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 положення ч. 2 ст. 179 КПК України, у відповідності до якої, у разі невиконання покладених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_12