Номер провадження: 11-сс/813/1485/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.10.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурораОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подане в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 20.09.2021 по кримінальному провадженню №0001603 від 17.09.2021, якою відносно:
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кобулеті, республіки Грузія, грузина, громадянина Грузії, маючого посвідку на постійне проживання в Україні, фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
- підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту,

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом першої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0001603 від 17.09.2021 року відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України та застосовано відносно нього запобіжних захід у вигляді домашнього арешту, зобов`язавши підозрюваного цілодобово не залишати приміщення домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 17.11.2021.
Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, якщо такий є, а також інші документи, що дають право на виїзд з України; носити електронний засіб контролю.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя зазначив, враховує обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, тяжкість покарання, що може загрожувати підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, враховуючи суспільно-небезпечний характер такого діяння, а також характеризуючи дані підозрюваного, відповідно до яких останній громадянин іншої держави, офіційно не працює, та те, що відносно ОСОБА_8 здійснюється досудове розслідування, за підозрою у вчиненні аналогічного злочину, слідчий суддя дійшов до переконання, що наявний ризик можливого переховування від органу досудового розслідування та суду, а також ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.
Окрім того, підозрюваному відоме місце проживання потерпілого, на переконання слідчого судді існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та підозрюваний може незаконно впливати потерпілого у даному кримінальному провадженні шляхом його залякування або умовляння з метою зміни ними показів в подальшому. Водночас, належними доказами не доведено існування ризику передбаченого п. 4 ч1 ст177 КПК України.
Зважаючи на дані обставини, а також те, що підозрюваний є інвалідом 1 групи, та потребує постійного догляду, має хронічні захворювання, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування відносно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 не погоджуючись з рішенням слідчого судді вважає, що ухвала від 20.09.2021 підлягає скасуванню з огляду на те, що:
- слідчий суддя не врахував, що доказами на підтвердження нібито причетності ОСОБА_8 до інкримінованого злочину є показання оперативних працівників, які з огляду на матеріали провадження є неправдивими, а показання свідка (оперативного працівника) ОСОБА_10 є, в тому числі, показаннями з чужих слів, відповідно до яких інші оперативні співробітники помітили дії двох осіб, що проникають до будинку через паркан, однак через вказаний паркан, який має висоту понад 2 метри та унеможливлює спроби бачити щось через нього, із протоколу допиту потерпілого вбачається, що у нього нічого не було викрадено, тобто підозра необґрунтована;
- ОСОБА_8 був затриманий близько 14 год., що на пів години раніше, ніж поступило повідомлення на службу «102», про нібито скоєне кримінальне правопорушення та затримання підозрюваних та до служби «103», з огляду на що, захисником подано клопотання щодо проведення службового розслідування відносно оперативних співробітників за вказаним фактом;
- ризики, заявлені слідчим, не підтверджені жодними доказами, окрім посилання на факт наявності відносно ОСОБА_8 інших кримінальних проваджень, що не може вказувати на наявність ризику переховування;
- матеріалами провадження не доведено будь-якими доказами про неможливість застосування відносно ОСОБА_8 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, та прокурором у судовому засіданні не доведено та не конкретизовано перешкоджання досудовому розслідуванню іншим чином та повідомлення ОСОБА_8 про підозру у вчиненні іншого злочину;
- слідчим суддею під час застосування цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_8 не взято до уваги його фізичний стан здоров`я, так як такий вид запобіжного заходу позбавляє його можливості відвідувати медичні установи, а на жовтень або листопад запланована операція.
Посилаючись на такі доводи захисник ОСОБА_11 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 20.09.2021 та обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 22 год. до 07 ранку за адресою: АДРЕСА_1 .
В своїй апеляційній скарзі захисник просила розглядати її за участі підозрюваного, проте під час судового розгляду не наполягала на його участі під час розгляду її апеляційної скарги.
Зважаючи на те, що в апеляційній скарзі захисника не ставиться питання про погіршення становища підозрюваного, а апеляційний суд не вбачає підстав для обов`язкової участі ОСОБА_8 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, тому вважає, що судовий розгляд можливо провести за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_7 , яка підтримали доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити; прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника; перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частиною першою статті 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Згідно з приписами п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до положень ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Частина 4 ст. 194 КПК України встановлює, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п. 1 п.п. с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
З мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав та врахував їх при постановленні ухвали.
При розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві. Зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», судам слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України». Відповідно до неї «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, №182). Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (рішення у справі «Чеботарі проти Молдови», №35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року)».
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України за наступних обставин.
ОСОБА_8 згідно повідомленої йому підозри, вступивши в злочинну змову із ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , 17 вересня 2021 року приблизно о 12 годині 00 хвилин, (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), сіли до салону автомобіля «Opel Vectra», сірого кольору з д.н.з НОМЕР_1 (реєстрація Польщі) та почали їхати по Київському району у місті Одесі, підшукуючи майно, яким можливо незаконно заволодіти, при цьому переслідуючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, домовившись між собою про дії кожного, з метою проникнути на прибудинкову приватну території одного із будинків, з метою її огляду та викрадення майна з будинку.
Далі, відповідно до домовленості, та завчасно підготовленого плану, згідно якого ОСОБА_15 , знаходився за кермом автомобіля «Opel Vectra», сірого кольору з д.н.з НОМЕР_1 (реєстрація Польщі), ОСОБА_8 знаходився в автомобілі на лівому пасажирському сидінні та координував дії всіх учасників, в свою чергу ОСОБА_12 та ОСОБА_13 повинні були проникнути безпосередньо на територію будинку та прилеглої території, з метою її огляду та заволодіння майном, а ОСОБА_14 разом із ОСОБА_15 , повинні були спостерігати за навколишньою обстановкою та забезпечити відхід всім учасникам, та не дати можливості іншим особам завадити ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , реалізувати злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.
Так, реалізуючи свій злочинний умисел, 17.09.2021 приблизно о 13 годині 30 хвилин проїжджаючи по провулку Маячному у м. Одесі, визначили майно, що знаходиться в будинку № 3, який належить ОСОБА_16 , та на його прилеглій території переслідуючи корисливі мотиви, впевнившись, що за ними ніхто не спостерігає та їх спільні дії носять таємний характер, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , по черзі перелізли через паркан домоволодіння та далі відчинивши вхідні двері будинку, проникли всередину та почали одночасно оглядати кімнату. В свою чергу ОСОБА_15 знаходячись за кермом автомобіля, від`їхав на незначну відстань від будинку, де разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_14 , почали спостерігати за навколишньою обстановкою, з метою забрати з викраденим майном ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , та за необхідності повідомити про сторонніх осіб, які можуть перешкодити вчиненню вказаного правопорушення, не давши можливості затримати останніх.
17.09.2021 року приблизно о 13 годині 30 хвилин (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , під час огляду однієї з кімнат будинку АДРЕСА_2 , знайшли наручний годинник марки «Rohs», в корпусі чорного кольору, вартістю 1200 грн. та ланцюжок із срібла із срібним кулоном у вигляді ікони, вартістю 1500 грн.. В момент коли ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , оглядали приміщення, із ванної кімнати почав виходити потерпілий ОСОБА_16 , який тим самим злякав вказаних осіб, не давши їм завершити умисел та довести всі дії, які необхідно було виконати для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від їх волі, після чого ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , з місця вчинення ними кримінального правопорушення зникли тим же шляхом, яким проникли на прибудинкову територію та безпосередньо до будинку.
На підстави чого, органом досудового розслідування внесено відомості до ЄРДР за №0001603 від 17.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України за підозрою ОСОБА_8 .
Колегія суддів не погоджується із доводами захисника ОСОБА_7 щодо відсутності обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вказаному кримінальному правопорушення, та вважає, що слідчим до клопотання долучено достатньо доказів, які можуть свідчити про те, що підозра ОСОБА_8 на даному етапі досудового розслідування знайшла своє підтвердження, в тому числі доказами, які досліджені слідчим суддею та судом апеляційної інстанції, а саме: протоколом прийняття заяви від ОСОБА_16 та протоколом допиту його в якості потерпілого від 17.09.2021; протоколом огляду місця події від 17.09.2021; протоколами допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ; протоколом затримання ОСОБА_8 від 17.09.2021 та іншими матеріалами провадження у їх сукупності.
При цьому доводи захисника з приводу обґрунтування підозри ОСОБА_8 показаннями оперативних працівників, які на думку сторони захисту є неправдивими, апеляційний суд вважає голослівними.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 65 КПК України свідком є фізична особа, якій відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження.
Як вбачається із матеріалів провадження, обставини вчиненого злочину, що інкримінуються ОСОБА_8 мали місце 17.09.2021, а до слідчого судді з клопотанням про застосування відносно останнього запобіжного заходу слідчий звернувся 19.09.2021, тобто на другий день після затримання підозрюваного та з тими доказами, які надалось можливим отримати протягом такого строку.
На підставі зазначеного, апеляційний суд приходить до переконання, що надані органом досудового розслідування докази на даній стадії досудового розслідування більш ніж повністю доводять обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, про що вірно зазначено в ухвалі, більш того обставин, які б вказували на заперечення ОСОБА_8 щодо перебування у зазначеному місці та часі, де його було затримано, матеріали провадження не містять, та зазначені обставини мають бути перевірені під час подальшого досудового розслідування.
Відповідно до статей 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті, а підстав для визнання доказів недопустимими на даній стадії процесу, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено.
Більш того, досудове розслідування на момент розгляду як клопотання слідчого перебувало на початковому етапі, та протягом подальшого досудового розслідування сторона обвинувачення шляхом проведення слідчих (розшукових) дій, в тому числі допитів (додаткових допитів), одночасних допитів, тимчасовим доступом до речей та документів, витребуванням можливих відеозаписів з камер спостереження, оглядами місця події (додатковими0, обшуками та слідчим експериментом має зібрати докази, які на думку сторони останні зможуть підтвердити причетність, або спростовувати причетність ОСОБА_8 до інкримінованого йому злочину.
Проте, на час вирішення слідчим суддею питання щодо застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу, доказів на підтвердження обґрунтування підозри в інкримінованому йому злочину достатньо для вирішення клопотання по суті.
Доводи захисника про те, що слідчим не надано доказів обґрунтованості підозри підзахисного у вчиненні інкримінованих йому злочині відповідної тяжкості, апеляційний суд вважає такими, що на даний час спростовуються матеріалами кримінального провадження, до того ж, вони є передчасними.
Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Разом з тим, слідчий суддя в ухвалі зазначив, що в судовому засіданні прокурор довів наявність значного ступеню можливого ризику переховування від органів досудового розслідування та суду. Зазначений ризик слідчим суддею цілком обґрунтований суспільно-небезпечним характером такого діяння, а також характеризуючими даними підозрюваного, відповідно до яких останній громадянин іншої держави, офіційно не працює, та те, що відносно ОСОБА_8 здійснюється досудове розслідування, за підозрою у вчиненні аналогічного злочину, що також обґрунтовано може вказувати на існування можливо ризику вчинення аналогічного злочину.

Слідчий суддя також обґрунтовано зазначив, що підозрюваному відоме місце проживання потерпілого, що може вказувати на існування ризику впливу на потерпілого у даному кримінальному провадженні шляхом його залякування або умовляння з метою зміни ними показів в подальшому.

При цьому, слідчий суддя послався в мотивувальній частині ухвали на те, що слідчим не доведено, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме перешкоджати встановленню осіб, які можуть бути причетними до вчинення зазначеного кримінального правопорушення.

З огляду на що, колегія суддів вважає, що слідчим суддею проаналізовано наявність можливих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які поряд із наявністю обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України знайшли своє підтвердження під час розгляду клопотання слідчого.

При цьому, на противагу доводам апеляційної скарги щодо не підтвердження матеріалами провадження та не доведення будь-якими доказами про неможливість застосування відносно ОСОБА_8 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, апеляційний суд звертає увагу, що ухвалою слідчого судді відносно ОСОБА_8 і не застосовано такий запобіжний захід.

Більш того, слідчий суддя враховуючи вагомість наявних доказів та обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та покарання, що може загрожувати останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, а також те, що він є інвалідом 1 групи, та потребує постійного догляду, має хронічні захворювання, дійшов до переконання про необхідність застосування більш м`якого запобіжного заходу з метою забезпечення дотримання підозрюваним належної процесуальної поведінки та запобігання можливості вчинити інше кримінальне правопорушення.

Тобто, слідчим суддею враховано як доводи клопотання слідчого, так і матеріали, долучені стороною захисту у судовому засіданні, в тому числі щодо фізичного стану підозрюваного та його інвалідності, які у своїй сукупності надали слідчому судді законні підстави застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Доводи сторони захисту щодо позбавлення підозрюваного можливості відвідувати медичні заклади з огляду на застосований цілодобовий домашній арешт, колегія суддів вважає недоведеним, оскільки підозрюваний не позбавлений можливості звернутись до слідчого або прокурора із заявою про залишення визначеного в ухвалі слідчого судді від 20.09.2021 місця проживання з метою отримання належної медичної допомоги.

При цьому, у судовому засіданні захисник повідомила, що звернулась із такою заявою до слідчого, однак ще не отримала відповідь, а до прокурора із заявою про надання дозволу на залишення місця проживання з метою отримання медичної допомоги не зверталась.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що захисник у апеляційній скарзі також посилався на необхідність застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту у зв`язку із проведенням запланованої операції ОСОБА_8 , однак доказів на підтвердження таких обставин захисник апеляційному суду не надала.

З огляду на що, колегія суддів вважає, що слідчим суддею з урахуванням обставини справи, даних про особу підозрюваного, стан його здоров`я, дійшов правильного висновку про необхідність застосування до нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 177, 178, 181, 194, 370, 392, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 20.09.2021, якою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 17.11.2021 залишити без змін.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 , що у разі виникнення необхідності в отриманні медичної допомоги, він має право звернутись до слідчого або прокурора з заявою про залишення визначеного місця проживання з метою відвідування за потребою медичних закладів.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4