Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

23 грудня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

підозрюваного ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Здолбунівського районного суду Рівненської області від 30 листопада 2021 року, якою застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, у кримінальному провадженні №0004675,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Здолбунівського районного суду Рівненської області від 30 листопада 2021 року задоволено клопотання слідчого СВ відділення поліції №6 Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 , яке погоджене прокурором Здолбунівської окружної прокуратури ОСОБА_8 .

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Здолбунів Рівненської області, згідно ст.89 КК України не маючого судимості, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 днів, тобто до 27 січня 2022 року, без визначення розміру застави.

Мотивував своє рішення слідчий суддя наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину та наявністю ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування і суду та незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_6 просить вказану ухвалу скувати та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

На обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначила, що з оскаржуваної ухвали не вбачається, що слідчий суддя встановив неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу. Вказала, що ОСОБА_4 має зареєстроване місце проживання, проживає з родиною, перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має малолітню дитину, яку зобов`язаний утримувати.

Захисник вважає, що підозрюваний не має наміру впливати на потерпілих і свідків у кримінальному провадженні, а ризик його переховування від слідства та суду не може обґрунтовуватись наявністю іншого обвинувального акту стосовно підозрюваного на розгляді у суді.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного ОСОБА_4 , який підтримав апеляційну скаргу та просив обрати йому запобіжний захід домашній арешт, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів приходить таких висновків.

Згідно вимог ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу. При цьому, пунктом 4 ч.2 ст.183 КПК передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна, поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого (грабежі).

Зокрема, ОСОБА_4 підозрюється у тому, що він 29 листопада 2021 року, приблизно о 14 год. 10 хв., (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) перебуваючи по вул. 2-го Лютого, м. Здолбунів, Рівненської, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер вчинюваних ним дій, реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, умисно наніс ОСОБА_9 удар тупим предметом в область затилку, який не є небезпечним для життя та здоров`я в момент заподіяння, зірвав з плеча потерпілого чоловічу сумку, в якій знаходилися грошові кошти в сумі близько 20 тисяч гривень, паспорт громадянина України та посвідчення водія на ім`я ОСОБА_9 , а також банківські карточки, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму близько 30 тисяч гривень.
За визначенням, яке містить рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином. І вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Зібрані органом досудового розслідування докази на даному етапі досудового розслідування, а саме протоколи огляду місця події, протокол допиту потерпілого ОСОБА_9 , протоколи допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , протокол пред`явлення особи для впізнання потерпілому ОСОБА_9 , дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється в інкримінованому йому злочині.

30 листопада 2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Також під час розгляду клопотання, було підтверджено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК, про існування яких зазначено у клопотанні сторони обвинувачення, а саме можливість підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого.

Колегія суддів погоджується з таким висновком. Зокрема, ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду стверджується тим, що ОСОБА_4 не має міцних соціальних зв`язків, які б гарантували його належну процесуальну поведінку та були стримуючим фактором від вчинення дій, спрямованих на переховування від слідства та суду, він не працевлаштований та з матеріалів клопотання не вбачається, що підозрюваний має законне джерело отримання доходів, відсутні відомості щодо наявності у нього сім`ї та утриманців, що у сукупності з тяжкістю можливого покарання у разі визнання винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, свідчить на користь даного ризику.

При цьому, слід зауважити, що сторона захисту, покликаючись на перебування ОСОБА_4 у фактичних шлюбних стосунках, наявність у нього на утриманні малолітньої дитини, не надала жодних доказів на підтвердження вказаних обставин.

Також з огляду на те, що свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є знайомими підозрюваного, та, зважаючи на те, що у ОСОБА_4 є можливість встановити контактні дані потерпілого, тому наявні підстави стверджувати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, матиме реальну змогу незаконно впливати на цих осіб з метою зміни ними показань на свою користь.

Водночас колегією суддів враховується, що згідно матеріалів клопотання, ОСОБА_4 був звільнений 01 листопада 2021 року від відбування покарання, призначеного вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 20 вересня 2018 року за ч.2 ст.186 КК у зв`язку із закінченням іспитового строку.

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів приходить до переконання, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, на даній стадії досудового розслідування, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам, а тому апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_12 задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Здолбунівського районного суду Рівненської області від 30 листопада 2021 року, якою застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3