ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2405/21 Справа № 183/1796/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

перекладача ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та захисника останнього адвоката ОСОБА_11 на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2021 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Армавір Республіка Вірменія, громадянина Вірменії, проживаючого в Республіці Вірменія,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України,
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Чадир-Лунга Республіки Молдова, громадянина Молдови, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця сел. Таромське Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України,

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2021 року обвинуваченим ОСОБА_15 та ОСОБА_9 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 25 вересня 2021 року включно.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд, врахувавши обставини провадження та дані про особи обвинувачених посилався на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 5 ст. 177 КПК України, не припинили існувати та застосування менш обтяжливого запобіжного заходу не зможе їм запобігти.
В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить ухвалу скасувати, з підстав незаконності та необґрунтованості, та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурорів, звільнивши обвинуваченого з-під варти та обравши щодо нього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
В доповненнях до апеляційної скарги захисник посилається на порушення прокурором порядку вручення клопотання, зокрема ненадання обвинуваченому його копії мовою, якою він володіє. Поряд із цим, адвокат вказує на невідповідність клопотання вимогам щодо його змісту. Захисник вважає, що у клопотанні прокурором не наведено належного обґрунтування продовження існування ризиків, а також причетності ОСОБА_7 до вчинення злочину. На переконання адвоката, судом не надано належної оцінки даним про особу обвинуваченого та помилково враховано лише те, що він є громадянином іншої держави.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_9 просить ухвалу скасувати та застосувати до нього інший запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги обвинувачений посилається на незаконність судового рішення. ОСОБА_9 зазначає, що суд ухвалив рішення в той час, коли тривав апеляційний перегляд попередньої ухвали про продовження строку тримання його під вартою, яка не набула законної сили. Поряд із цим, апелянт вказує на порушення його права на захист, оскільки дата судового розгляду не була узгоджена з його захисником, а залучений безоплатний не мав можливості ознайомитись належним чином з матеріалами провадження. Окрім цього, обвинувачений ставить під сумнів знання перекладача, який на його думку не розуміє у якому контексті має бути здійснено переклад.
В доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_9 вказує на недоведеність встановлених судом ризиків.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_16 просить ухвалу скасувати та застосувати до нього інший запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі у вигляді домашнього арешту.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги обвинувачений наводить доводи, аналогічні за змістом тим, що викладені в апеляційній скарзі обвинуваченим ОСОБА_9 . При цьому, ОСОБА_16 зазначає, що суддя не розглядав заяви про відвід та не перевірив доказів на підтвердження заявлених прокурором ризиків.
В доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_16 вказує на те що не розуміє мову судочинства та протягом судового розгляду йому не було забезпечено право на здійснення належного перекладу.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить ухвалу скасувати та застосувати до нього інший запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі у вигляді домашнього арешту.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги обвинувачений посилається на незаконність судового рішення, у зв`язку з його невідповідністю вимогам національного законодавства. ОСОБА_8 зазначає, що суд ухвалив рішення в той час, коли тривав апеляційний перегляд попередньої ухвали про продовження строку тримання його під вартою, яка не набула законної сили. Поряд із цим, апелянт вважає порушеним його право на захист, оскільки судом не було роз`яснено його права мовою, якою він розуміє.
В доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_8 вказує на недоведеність встановлених судом ризиків.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачених та захисників, які апеляційні скарги підтримали, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах контрольного провадження 28 липня 2021 року судом, на розгляді якого перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в порядку ст. 331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинувачених під вартою.
Вирішуючи питання продовження строку застосування запобіжного заходу, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість подальшого тримання обвинувачених під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені п. 1, 5 ст. 177 КПК України не зменшилися й виправдовують тримання обвинувачених під вартою.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення цього питання.
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинувачених, суд першої інстанції, відповідно до ст. 178 КПК України, врахував тяжкість злочинів, у вчиненні яких вони обвинувачуються, покарання, яке їм загрожує у разі визнання винуватими, особи ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та відповідно наявність передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК ризиків, які не припинили існувати, тому дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою останніх та відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Твердження апелянтів про недоведеність встановлених судом ризиків не заслуговують на увагу, оскільки сукупність даних про тяжкість злочинів у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_16 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та особи обвинувачених беззаперечно вказує на їх існування.
Що стосується доводів апелянтів про ухвалення судового рішення до набрання законної сили попереднім, то вони не заслуговують на увагу, оскільки у відповідності з вимогами ст. 205 КПК України ухвала суду про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Наведене свідчить про те, що оскарження судового рішення, яким застосовано запобіжний захід, не може зупинити його виконання.
Водночас, у відповідності з вимогами ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має бути подано не пізніше ніж за 5 днів до закінчення дії попередньої ухвали.
Таким чином, обставина оскарження попереднього судового рішення, яке не припиняло свою дію в силу вимог ст. 205 КПК України, хоча і мала місце, проте не слугувала підставою для відмови у задоволенні клопотання.
Не заслуговують на увагу й доводи апелянтів про неналежний переклад.
Суд звертає увагу на те, що під час судового розгляду відвід перекладачу не заявлявся ані обвинуваченими, ані їх захисниками.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_9 на порушення його права на захист суд також розцінює критично. З матеріалів провадження вбачається, що судом було забезпечено участь захисника під час судового розгляду, що відповідає положенням ст. 52 КПК України.
Щодо доводів захисника ОСОБА_11 про недоведеність обґрунтованості обвинувачення ОСОБА_7 , то вони є безпідставними.
Як вбачається із матеріалів справи, питання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було вирішено під час судового розгляду, тобто на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання припинила існувати і на заміну їй було висунуте обвинувачення.
Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про необхідність продовження застосування запобіжного заходу у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції вирішальним є питання наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, продовження існування яких в даному випадку було беззаперечно встановлено.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та захисника останнього адвоката ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 липня 2021 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, та ОСОБА_14 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4