В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква угоду про визнання винуватості, яка укладена 28 жовтня 2021 року між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0002429, яке внесене до ЄРДР 08 жовтня 2021 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України (далі Угода про визнання винуватості),

учасники кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник адвокат ОСОБА_5 установив таке.

Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа.

Згідно із обвинувальним актом, ОСОБА_4 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, а саме незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин без мети збуту, якщо предметом таких дій були психотропні речовини у великих розмірах, за таких фактичних обставин.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР, передбачено, що обіг наркотичних засобів, психотропних речовин, включених до таблиці ІІ «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, тобто і «амфетаміну», включеного до таблиці ІІ «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, допускається лише в цілях, передбачених ст. 19, 20 та 23 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР, а саме:

- використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у експертній і оперативно-розшуковій діяльності (ст. 19 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР);

- діяльність з використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у наукових та навчальних цілях, яка дозволяється лише юридичним особам за наявності відповідної ліцензії (ст. 20 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР);

- використання наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів у ветеринарній медицині (ст. 23 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР).

Однак, ОСОБА_4 на початку жовтня 2021 року, точного часу під час досудового розслідування не встановлено, посягаючи на встановлений законом порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та охорону здоров`я населення, всупереч вищевказаних положень Закону, перебуваючи в невстановленому під час досудового розслідуванні місці, незаконно придбав знайшов поліетиленовий пакет з порошкоподібною речовиною, ззовні схожою на амфетамін.

Маючи в минулому досвід вживання психотропних речовин, в тому числі й амфетаміну, ОСОБА_4 визначив за зовнішнім виглядом, що вказана порошкоподібна речовина є психотропною, після чого знайдений ним поліетиленовий пакет із психотропною речовиною приніс до місця свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , де незаконно зберігав вказану психотропну речовину для власного вживання без мети збуту.

В подальшому, 08 жовтня 2021 року в період часу з 13:18 год. до 14:18 год. працівниками поліції під час проведення обшуку квартири за місцем проживання ОСОБА_4 на предмет перевірки на зберігання останнім заборонених в обігу предметів чи речовин, що за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено 19 поліетиленових пакетів з пластиковими пазовими замками із порошкоподібною речовиною, що є психотропною речовиною, обіг якої обмежено «амфетамін». Загальна маса амфетаміну становить 3,656 гр., який ОСОБА_4 , посягаючи на встановлений законом порядок обігу психотропних речовин та охорону здоров`я населення, всупереч положення Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року № 60/95-ВР незаконно придбав та зберігав у великих розмірах за місцем свого проживання, для власного вживання без мети збуту.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

Згідно із Угодою про визнання винуватості, сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин кримінального правопорушення та їх правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 309 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість в інкримінованому йому діянні, щиро покаявся та зобов`язується беззастережно визнати свою винуватість в судовому засіданні в обсязі підозри.

Сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_4 вирішили звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік, з покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України є нетяжким злочином.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Отже, у кримінальному провадженні № 0002429, яке внесене до ЄРДР 08 жовтня 2021 року відносно ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, може бути укладена угода про визнання винуватості.

Суд вважає, що вона містить усі необхідні відомості, які передбачені ст. 472 КПК України.

Суд переконався, що укладення Угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, наслідком обіцянок тощо та обвинуваченому роз`яснені наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ст. 473 КПК України.
В судовому засіданні ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, а також засвідчив, що він цілком розуміє: що має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд зазначає, що Угода про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України та закону, адже дії ОСОБА_4 кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, якщо предметом таких дій були психотропні речовини у великих розмірах.

Погоджене у ній покарання ОСОБА_4 відповідає вимогам Загальної та Особливої частин КК України, адже визначене в межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України та з огляду на ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання та дані про його особу.

Судом встановлено, що Угода про визнання винуватості, відповідає інтересам суспільства, які полягають в забезпеченні оперативного судового провадження, процесуальної економії часу, для розгляду складніших кримінальних проваджень, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Отже, суд вважає, що наявні умови для її затвердження.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд скасовує арешт накладений ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_6 від 13 жовтня 2021 року.

Згідно із ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 27 жовтня 2021 року, порошкоподібні речовини і нашарування порошкоподібної речовини, що є психотропною речовиною, обіг якої обмежено «амфетамін», загальною масою 3,656 г., визнано речовим доказом.

Згідно із п. 3ч. 9 ст. 100 КПК України, вона підлягає знищенню.

Відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні № 0002429 від 08 жовтня 2021 року, висновок експерта від 26 жовтня 2021 року № СЕ-19/111-21/48996-НЗПРАП, витрати на проведення експертизи становлять 3 775,64 грн.

Згідно із ч. 2 ст. 124 КПК України, їх необхідно стягнути із ОСОБА_4 в дохід держави.

Підстав, передбачених ч. 2 ст. 177 КПК України для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, судом не встановлено.

Отже, керуючись ст. 100, 124, 368, 374, 395, 475, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена 28 жовтня 2021 року між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0002429, яке внесене до ЄРДР 08 жовтня 2021 року відносно ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, у виді двох років позбавлення волі.

Згідно із ч. 2 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Встановити ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю один рік, який обчислювати, починаючи з 11 лютого 2022 року.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 , виконувати такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 3 775,64 грн.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_6 від 13 жовтня 2021 року.

Речові докази: порошкоподібні речовини і нашарування порошкоподібної речовини, що є психотропною речовиною, обіг якої обмежено «амфетамін», загальною масою 3,656 г., - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом тридцяти днів з дня його оголошення, з обмеженнями передбаченими ст.ст. 394, 424 КПК України.

Вирок набирає законної сили у порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду

ОСОБА_7