Справа № 676/1675/21
Провадження № 1-кп/676/246/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2021 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю сторін кримінального провадження та інших учасників

судового провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілих цивільних позивачів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

законних представників неповнолітніх потерпілих ОСОБА_12 та

ОСОБА_13 - ОСОБА_11 , ОСОБА_15 ОСОБА_14 ,

представника потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_9 -

ОСОБА_17 ,

цивільного позивача та цивільного відповідача ОСОБА_18 ,

представника цивільного позивача та відповідача ОСОБА_18 - ОСОБА_19 ,

обвинуваченого цивільного відповідача ОСОБА_20 ,

захисника ОСОБА_21

провівши відкрите судове засіданні в залі суду в м. Кам`янці-Подільському у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 27 листопада 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000551, по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України,

ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 , громадянина України, працюючого водієм у ФОП ОСОБА_22 , перебуває у фактичних шлюбних відносинах, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, з яких одна дитина-інвалід, раніше не судимого,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_20 27 листопада 2020 року близько 22 години 10 хвилин, в м. Кам`янці-Подільському Хмельницької області, нехтуючи вимогами пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі ПДР), керував автомобілем «SUBARU LEGACY», р.н. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, при проїзді повороту ліворуч асфальтобетонного покриття проїзної частини в сухому стані, на перехресті вул. Лесі Українки та вул. Панівецької, в порушення вимог п. 12.4 ПДР, рухаючись з перевищенням допустимої на даній ділянці дороги швидкості руху 50 км/год., з граничною швидкістю руху автомобіля «SUBARU LEGACY», р.н. НОМЕР_1 , за умов заносу на заокругленій ділянці дороги 64,7 … 69,1 км/год., в порушення вимог п. 2.3 (б), п. 12.1. ПДР, був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля «SUBARU LEGACY», р.н. НОМЕР_1 , та безпечно керувати ним, допустив занос цього автомобіля, внаслідок чого втратив контроль напрямку руху керованого ним автомобіля, виїхав за межі проїзної частини вул. Лесі Українки з правого боку та рухаючись в зоні зелених насаджень, поблизу будинку №79 вул. Лесі Українки в м. Кам`янці-Подільському Хмельницької області, вчинив наїзд на дерево, що призвело до перекидання автомобіля «SUBARU LEGACY», р.н. НОМЕР_1 , чим у порушення вимог п. п. 1.5., 2.3. д) ПДР, створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, а також загрозу життю та здоров`ю громадян, а саме пасажиру переднього сидіння ОСОБА_8 , заподіявши їй тяжке тілесне ушкодження та загибель пасажирів заднього сидіння ОСОБА_14 , яка перебувала зліва та ОСОБА_23 , яка перебувала справа. ОСОБА_23 та ОСОБА_14 померли на місці події.

ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми органів черевної порожнини у вигляді травматичного масивного розриву селезінки з розвитком гемоперітонеуму (наявність крові в черевній порожнині 1000 мл.), геморагічного шоку 2 ступеня, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю.

Окрім того, внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження в вигляді закритої травми органів грудної клітки, переломів бокового відрізка сьомого ребра зліва, задніх відрізків 8, 9, 11 ребер зліва, передньобокового відрізка 7 ребра справа, закритого перелому передньо-верхнього краю правої п`яткової кістки без зміщення, компресійного перелому 3 поперекового хребця 2 ступеня, які за ступенем тяжкості відносяться до середніх тілесних ушкоджень, що призвели до тривалого розладу здоров`я, більше 21 дня.

Також, ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження в вигляді перелому кісток носу без зміщення уламків, що за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, які призвели до короткочасного розладу здоров`я, і тілесні ушкодження у вигляді множинних саден та забоїв тулуба, кінцівок, що за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

ОСОБА_14 отримала тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми: закритої травми грудної клітки: розриву лівої легені, перелому лівої ключиці, розриву лівої підключичної вени та артерії, численних переломів ребер зліва з розривом парієнтальної плеври, закритої травми живота: численних розривів селезінки та печінки, що мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення, стоять в прямому причинному зв`язку із настанням смерті.

Крім цього, ОСОБА_14 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи зліва, перелому велико- і мало-гомілкової кісток лівої гомілки, рани на передній поверхні верхньої третини лівої гомілки з розповсюдженням на задньо-зовнішню поверхню нижньої третини лівої гомілки, які, застосовуючи до живої особи, відносяться до середніх тілесних ушкоджень, що призвело б до тривалого розладу здоров`я більше 21 доби.

Також, ОСОБА_14 отримала тілесні ушкодження: численні рани та садини в області обличчя, на зовнішньо-передній поверхні лівого ліктьового суглобу, на зовнішній поверхні лівого колінного суглобу, лівого кульшового суглобу, лівій кисті, які за ступенем тяжкості, застосовуючи до живої особи, відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, і тілесні ушкодження: численні садини в середньому відділі лобної області та зліва і в області верхньої і нижньої губи зліва, за ступенем тяжкості, застосовуючи до живої особи, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Причиною смерті ОСОБА_14 стала поєднана травма: закрита травма грудної клітки: травматичний відрив лівої легені, розрив лівої підключичної вени та артерії, закрита травма живота: численні розриви селезінки та печінки, що привело до гострої крововтрати, наявність в плевральних порожнинах рідкої крові та згортків в кількості 2200 мл.

ОСОБА_23 отримала тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми: відкритої черепно-мозкової травми, перелому кісток склепіння і основи черепа з руйнуванням тканини головного мозку, субарахноїдального крововиливу, рани в тім`яно-потиличній ділянці, численних садин обличчя, закритої травми грудної клітки: переломів ребер зліва, розриву серця, розриву перикарда, закритої травми органів малого тазу травматичного розриву правої нирки з відривом судин, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення, стоять в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Причиною смерті ОСОБА_23 стала поєднана травма: відкрита черепно-мозкова травма, перелом кісток склепіння і основи черепа з руйнуванням тканини головного мозку, субарахноїдальний крововилив, закрита травма грудної клітки: переломи ребер зліва, розрив серця, розрив перикарда, тампонада серця кров`ю, що вилилась, закрита травма органів малого тазу травматичний розрив правої нирки з відривом судин.

Своїми діями ОСОБА_20 порушив вимоги підпунктів 2.3 б), д), 2.9 а), пункти 1.5, 12.1, 12.4 ПДР, зміст яких полягає в наступному:

п.1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

п. 2.3.Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

п. 2.9. Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

п.12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

п.12.4. У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Порушення вимог п. п. 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху України водієм автомобіля «SUBARU LEGACY», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_20 знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 та спричиненням загибелі ОСОБА_14 і ОСОБА_23 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_20 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, не оспорював фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, та дав показання про те, що 27 листопада 2020 року, коли він перебував на дні народження сина ОСОБА_18 , в останнього він попросив автомобіль «SUBARU LEGACY» для того, щоб поїхати у справах. Неодноразово до дня події ОСОБА_18 давав йому автомобіль для користування, а також погодився надати йому автомобіль і того вечора. Алкогольних напоїв він не вживав. Після цього він поїхав у кафе, де святкувала свій день народження ОСОБА_8 із подругами ОСОБА_14 та ОСОБА_23 . Там він спиртного не вживав і невдовзі повернувся на день народження до сім`ї ОСОБА_24 . Через деякий час, коли чоловіки вийшли на вулицю покурити, він вирішив ще раз поїхати у кафе, де святкувала ОСОБА_8 свій день народження. Він не питав дозволу у ОСОБА_18 , оскільки вважав, що той не буде проти того, що він візьме автомобіль. Де саме він вдруге взяв ключі, не пам`ятає. Після того, як усі повернулися у квартиру ОСОБА_18 , він на автомобілі останнього знову поїхав до кафе, де за столом вживав коньяк. Коли кафе зачинили, він пішов до автомобіля на зупинку. Виїжджаючи із території кафе, він помітив, що компанія чоловіків почали розмовляти із ОСОБА_8 , ОСОБА_14 та ОСОБА_23 , у зв`язку з чим він під`їхав до них і сказав, щоб вони сідали у автомобіль. Після цього він виїхав із території кафе та поїхав по вул. Лесі Українки. Як сталася дорожньо-транспортна подія він не пам`ятає, проте не заперечував, що автомобілем керував саме він, а також, що швидкість автомобіля була вище дозволеної ПДР, автомобіль винесло на узбіччя та він допустив його перекидання. Після дорожньо-транспортної події він виліз із перевернутого автомобіля, де побачив на землі ОСОБА_8 , яка була жива і яку він посадив біля будинку. Згодом він зателефонував та викликав швидку допомогу, а також ОСОБА_18 , якому повідомив про дорожньо-транспортну пригоду. Тоді ж до місця події підбігли невідомі люди, приїхала швидка та працівники поліції. Його із тілесними ушкодженнями госпіталізували до міської лікарні. Щиро розкаявся у вчиненому, цивільні позови потерпілих цивільних позивачів визнав частково.

Наведені обставини ніким не оспорювалися. Сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження, в тому числі обвинуваченого, потерпілих, цивільних позивачів та відповідачів, немає, у зв`язку з чим судом відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України визнано недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_20 мало місце, а його дії, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілій ОСОБА_8 тяжке тілесне ушкодження та спричинило загибель кількох осіб - ОСОБА_14 та ОСОБА_23 , судом кваліфікуються за ч. 3 ст. 286 КК України. Обвинувачений ОСОБА_20 винен у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення і підлягає покаранню.

При призначенні покарання, суд згідно із вимогами ст.ст.65, 66, 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, судом враховується, що ОСОБА_20 вчинив тяжкий необережний злочин, раніше не судимий, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, одна з яких є інвалідом з дитинства, а також на утриманні перебуває престаріла мати інвалід ІІІ групи, мав намір частково відшкодувати потерпілим спричинену моральну та майнову шкоду, проте в судовому засіданні потерпілі відмовилися до вироку суду отримувати кошти в рахунок відшкодування шкоди. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, судом визнається вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до досудової доповіді представника персоналу органу пробації ризик вчинення повторного кримінального правопорушення ОСОБА_20 та його небезпеки для суспільства оцінюється як середній (т.1, а.м.к.п.237-239).

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому основне покарання у виді позбавлення волі, а також додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, в межах санкції ч.3 ст.286 КК України, оскільки таке покарання відповідатиме цілям покарання, передбаченим ч.2 ст.50 КК України, зокрема, буде пропорційною карою за вчинений злочин, а також є необхідним та достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчинення ним та іншими особами нових кримінальних правопорушень. Призначаючи ОСОБА_20 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує суспільну небезпечність вчиненого злочину у сфері безпеки руху, а також грубе порушення ОСОБА_20 Правил дорожнього руху, що призвело до ДТП та непоправних наслідків загибелі ОСОБА_14 та ОСОБА_23 та спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 .

При цьому, враховуючи тяжкість вчинення злочину, який хоча і відноситься до необережних, але є тяжким, та характер допущених порушень Правил дорожнього руху України, що стали причиною ДТП, а також наслідків у виді смерті двох осіб та спричинення потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, а також із врахуванням думки усіх потерпілих щодо призначення ОСОБА_20 найбільш суворого та реального покарання, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого тяжкого злочину, суд не вбачає підстав для застосування щодо ОСОБА_20 вимог ст.ст.69, 75 КК України та призначення йому покарання у виді позбавлення волі нижче нижчої межі, встановленої санкцією ч.3 ст.286 КК України, звільнення від покарання з випробуванням чи призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

Потерпілою цивільним позивачем ОСОБА_16 пред`явлено до ОСОБА_20 цивільний позов про стягнення 585 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю доньки ОСОБА_14 (т.1, а.м.к.п.94-110), яка в судовому засіданні цивільний позов підтримала. На обґрунтування вимог зазначила, що 27 листопада 2020 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої був ОСОБА_20 , загинула її донька ОСОБА_14 . В зв`язку із смертю доньки позивачка перенесла сильний емоційний та нервовий стрес. Позивачка втратила нормальний сон, загострились хронічні хвороби, постійно непокоять неврози. Втрата доньки є непоправною і буде відчуватися усе життя.
Обвинувачений цивільний відповідач ОСОБА_20 цивільний позов визнав частково, просив стягнути менш значну суму в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Потерпілим цивільним позивачем ОСОБА_14 , який також діє як законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_15 , пред`явлено до ОСОБА_20 цивільний позов про стягнення по 585 000 гривень на користь ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю відповідно дружини та матері - ОСОБА_14 (т.1, а.м.к.п.111-129). Цивільний позивач позовну заяву в судовому засіданні підтримав та просив її задовольнити в повному обсязі. На обґрунтування вимог зазначив, що 27 листопада 2020 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди його дружина ОСОБА_14 загинула. Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_20 Правил дорожнього руху. В зв`язку з загибеллю дружини позивач пережив сильний нервовий стрес. Також в результаті протиправних дій відповідача, які призвели до смерті ОСОБА_14 , її неповнолітній доньці ОСОБА_15 була заподіяна моральна шкода. Дитина позбавлена материнської любові та турботи.
Обвинувачений цивільний відповідач ОСОБА_20 цивільний позов визнав частково, просив стягнути менш значну суму в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Потерпілою цивільним позивачем ОСОБА_8 пред`явлено до ОСОБА_20 цивільний позов про стягнення 200 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я (т.1, а.м.к.п.130-143), яка в судовому засіданні цивільний позов підтримала. На обґрунтування позовних вимог вказала, що 27 листопада 2020 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої був ОСОБА_20 , вона як пасажирка отримала тяжкі тілесні ушкодження. В зв`язку з отриманими травмами позивачка перенесла оперативне втручання, болісні медичні процедури та маніпуляції, вживала додаткових заходів для організації свого життя та побуту.
Обвинувачений цивільний відповідач ОСОБА_20 цивільний позов визнав частково, просив стягнути менш значну суму в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Потерпілими цивільними позивачами ОСОБА_9 , ОСОБА_25 , ОСОБА_11 , який також діє як законний представник неповнолітніх потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , пред`явлено до ОСОБА_20 та ОСОБА_18 цивільний позов про стягнення солідарно по 488 000 гривень на користь ОСОБА_9 , ОСОБА_25 , ОСОБА_11 , а також на користь ОСОБА_11 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про стягнення солідарно 976 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю відповідно доньки, дружини та матері - ОСОБА_23 , а також на користь ОСОБА_11 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про стягнення солідарно із ОСОБА_20 та ОСОБА_18 2 320 055,90 гривень на відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника (т.1, а.м.к.п.150-176). Зазначений цивільний позов потерпілі цивільні позивачі підтримали в повному обсязі. На обґрунтування вимог зазначили, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 27 листопада 2020 року, загинула ОСОБА_23 . Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_20 Правил дорожнього руху. В зв`язку з загибеллю ОСОБА_23 позивачі пережив сильний нервовий стрес, зазнали непоправної втрати. Також в результаті протиправних дій відповідача, які призвели до смерті ОСОБА_23 , неповнолітнім дітям ОСОБА_12 та ОСОБА_13 була заподіяна моральна шкода внаслідок позбавлення материнської любові та турботи. Крім того, внаслідок смерті матері неповнолітнім дітям підлягає відшкодуванню шкода у зв`язку з втратою годувальника, яку позивач ОСОБА_11 просив стягнути солідарно із ОСОБА_20 та ОСОБА_18 .
Обвинувачений цивільний відповідач ОСОБА_20 цивільний позов визнав частково, просив стягнути менш значну суму в рахунок відшкодування шкоди. Цивільний відповідач ОСОБА_18 цивільний позов не визнав та просив у задоволенні позову відмовити, оскільки шкода підлягає стягненню із володільця джерела підвищеної небезпеки ОСОБА_20 .

Цивільний позивач ОСОБА_18 пред`явив позовну заяву до ОСОБА_20 про стягнення 274 151, 61 гривень на відшкодування майнової шкоди та 50 000 гривень на відшкодування моральної шкоди, заподіяної пошкодженням майна (т.1, а.м.к.п.206-228). В обґрунтування позову цивільний позивач зазначив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено належний йому на праві власності транспортний засіб, розмір шкоди визначено висновком автотоварознавчої експертизи №3737/3738/20-26 від 19 лютого 2020 року, яку позивач просив стягнути із обвинуваченого цивільного відповідача ОСОБА_20 . Крім того, зазначив, що внаслідок пошкодження автомобіля йому було заподіяна моральна шкода, яка полягала у порушенні нормальних життєвих зв`язків, він був позбавлений тривалий період можливості користуватися своїм майном, що створило певні побутові незручності. Цивільний позов ОСОБА_18 та його представник ОСОБА_19 в судовому засіданні підтримали та просили задовольнити.

Обвинувачений цивільний відповідач ОСОБА_20 цивільний позов не визнав та просив у задоволенні позову відмовити, оскільки він не вчинив будь-якого кримінального правопорушення щодо ОСОБА_18 .

Заслухавши цивільний позивачів та цивільний відповідачів, вивчивши матеріали позовних заяв, суд прийшов до наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з положеннями ч. 1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

За приписами ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, а згідно із пунктами 1, 2, 3 ч.2 цієї ж статті моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Із ч.3 цієї ж статті вбачається, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 1 ст.1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Із вимог ч.1, 2 ст.1168 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

У відповідності до ст.ст. 1187, 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року (із змінами та доповненнями) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом визнано доведеним, що смерть ОСОБА_14 та ОСОБА_23 , а також тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_8 є прямими наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 27 листопада 2020 року близько 22 години 10 хвилин в м. Кам`янці-Подільському Хмельницької області на вул. Лесі Українки після перехрестя із вул. Панівецькою, винуватцем якої є водій ОСОБА_20 . Кримінальним правопорушенням, вчиненим останнім, рідним загиблих була спричинена моральна шкода, а також потерпілій ОСОБА_8 було спричинено моральну шкоду у зв`язку з отриманими внаслідок ДТП тілесними ушкодженнями. При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню із ОСОБА_20 судом враховується характер та обсяг заподіяння моральних страждань потерпілим, пов`язаних із смертю рідної людини, тяжкістю вимушених змін у їх житті, враховується характер і обсяг заподіяних ОСОБА_8 моральних страждань, пов`язаних із спричиненням тілесних ушкоджень, вимушених змін у житті, а також із врахуванням матеріального становища обвинуваченого та потерпілих, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позов щодо стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково, стягнувши із ОСОБА_20 на користь потерпілих цивільних позивачів ОСОБА_8 150 000 гривень, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 по 400 000 гривень, а також 800 000 гривень на користь ОСОБА_11 , який як законний представник діє в інтересах неповнолітніх потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , 400 000 гривень на користь ОСОБА_14 , який як законний представник діє в інтересах неповнолітньої потерпілої ОСОБА_15 .

При цьому, вирішуючи цивільний позов про відшкодування моральної та майнової шкоди ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , який також як законний представник діє в інтересах неповнолітніх потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , суд не вбачає підстав для задоволення цивільного позову в частині позовних вимог до власника автомобіля ОСОБА_18 , виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до ч.2-4 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 статті). Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах (ч.3 статті). Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення (ч.4 статті).

Судом встановлено, що ОСОБА_18 є власником транспортного засобу «SUBARU LEGACY» р.н. НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію НОМЕР_2 . Із показань в суді обвинуваченого ОСОБА_20 вбачається, що коли він вдруге взяв автомобіль ОСОБА_18 , він не запитував в останнього дозволу щодо використання транспортного засобу, хоча до дня події завжди запитував про це й нього. Аналогічні показання надав і в судовому засіданні цивільний відповідача ОСОБА_18 . При цьому, в ході судового розгляду кримінального провадження та цивільного позову не встановлено будь-яких підстав вважати, що ОСОБА_18 допустив недбалість щодо транспортного засобу, зокрема, неналежним чином зберігав транспортний засіб чи передав його ОСОБА_20 , в той час, коли він перебував у стані алкогольного сп`яніння. Зокрема, ОСОБА_20 в суді підтвердив ту обставину, що був тверезим, коли вперше і вдруге поїхав на автомобілі ОСОБА_18 , а спиртне вже вжив у кафе незадовго до події.

Відповідно до постанови від 30 березня 2021 року старшого слідчого першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_26 , кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР 02 грудня 2020 року за №0000556, закрите, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.287 КК України. Із мотивувальної частини постанови вбачається, що вона стосується факту передачі ОСОБА_18 27 листопада 2020 року автомобіля ОСОБА_20 .

Таким чином, в задоволенні позову в частині вимог до ОСОБА_18 необхідно відмовити, оскільки у справі не встановлено обставин, які свідчили б про наявність підстав для притягнення ОСОБА_18 до відповідальності за шкоду, завдану позивачам вчиненим ОСОБА_20 кримінальним правопорушенням.
Крім того, суд не вбачає підстав для задоволення цивільного позову ОСОБА_11 , який як законний представник діє в інтересах неповнолітніх потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , в частині позовних вимог до ОСОБА_27 та ОСОБА_18 про стягнення в солідарному порядку шкоди, завданою смертю годувальника, виходячи з наступних підстав.

Зокрема, відповідно до п.1 ч.1 ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).

За приписами ч.2 і 3 цієї ж статті особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.

Згідно із ч.1 ст.1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед.

Судом встановлено, що ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є дітьми загиблої ОСОБА_23 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_3 , виданим 09 жовтня 2006 року, та серії НОМЕР_4 , виданим 10 лютого 2011 року, перебували на її утриманні, тому мають право на відшкодування шкоди, завданої внаслідок втрати годувальника.

Позивач просить стягнути шкоду у розмірі по 16503,46 грн. на кожну дитину щомісяця до їх повноліття, що становить 2500055,90 грн. При розрахунку шкоди позивач надав податкову декларацію ФОП ОСОБА_23 за 2019 рік, згідно якої дохід загиблої становив 819500,87 грн. Таким чином середньомісячний дохід складає 68219,74 грн. (819500,87 грн. / 12 місяців = 68219,74 грн.). До загибелі ОСОБА_23 їх родина складалася з 4 осіб, тому на даний час кожна дитина недоотримує по 16503,46 грн.

У зв`язку з наведеним, син ОСОБА_28 до свого повноліття не отримає 882716,82 грн. (16503,46х47 міс.), а донька ОСОБА_29 1 617 339, 08 грн. (16503, 46х98 міс.).

Поряд з цим, на переконання суду позивачем не доведено, що середньомісячний дохід ФОП ОСОБА_23 , який остання витрачала на потреби сім`ї, складав саме 68219, 74 грн.

Так, із змісту ст.1200 ЦК України висновується, що для вирішення питання про відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника важливим є з`ясування питання щодо визначення розміру середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого.

Проте, із змісту долученої позивачем до позову роздруківки податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи підприємця ОСОБА_23 , РНОКПП НОМЕР_5 , за 2019 рік, поданої до ГУ ДПС у Хмельницькій області 09 січня 2020 року, вбачається, що дохід ОСОБА_23 у 2019 році склав 819500,87 грн.

Поряд з цим, дані зазначеної декларації жодним чином не свідчать про те, що доходи ФОП ОСОБА_23 є доходами фізичної особи ОСОБА_23 , які вона витрачала на потреби сім`ї, оскільки загальний оподатковуваний дохід осіб, які обрали спрощену систему оподаткування, який визначається відповідно до ст.292 Податкового кодексу України (далі ПК України) не є рівнозначним чистому оподаткованому доходу, тобто різниці між загальним оподатковуваним доходом (виручкою у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи підприємця (п.177.2 ст.177 ПК України).

Більш того, у п.292.9 ст.292 ПК України законодавцем наголошується, що доходи фізичної особи - платника єдиного податку, отримані в результаті провадження господарської діяльності та оподатковані згідно з цією главою, не включаються до складу загального річного оподатковуваного доходу фізичної особи, визначеного відповідно до розділу IV цього Кодексу.

Таким чином, в ході судового розгляду позивач, незважаючи на передбачений ч.3 ст.12 ЦПК України обов`язок довести обставини, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог, не надав будь-яких доказів отримання ОСОБА_23 доходу, який було втрачено неповнолітніми дітьми загиблої.

При цьому, судом на виконання вимог п.3 ч.5 ст.12 ЦПК України в судовому засіданні було роз`яснено обов`язок позивача надати суду докази на підтвердження зазначених у позовній заяві обставин, наслідки вчинення та невчинення таких дій, проте позивачем будь-яких інших доказів окрім податкової декларації (наприклад, документи щодо доходів та видатків підприємця, висновків судово-бухгалтерської експертизи, тощо) не було надано.

Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Більш того, за приписами ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до п. 22.1 ст.22 Закону України від 1 липня 2014 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно із ст.23 вказаного Закону до шкоди, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відноситься шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Порядок відшкодування цієї шкоди регламентовано ст.27 цього ж Закону.

Відповідно до п.27.1 ст.27 зазначеного Закону страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Пунктом 27.3 цієї ж статті передбачено, що страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону,-МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Згідно із п.27.5 цієї ж статті відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Із пояснень в судовому засіданні ОСОБА_11 встановлено, що страховиком ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було виплачено ОСОБА_11 200 000 грн. в рахунок відшкодування майнової та моральної шкоди.

Зазначений факт має суттєве значення, оскільки страховиком частково було виплачено позивачу кошти на відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника, і ОСОБА_20 повинен нести відповідальність в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Проте, у зв`язку з тим, що позивачем не доведено фактичного розміру шкоди у зв`язку з втратою годувальника, суд позбавлений можливості встановити, чи втрачений середній дохід є більшим, ніж страхове відшкодування, чи ні.
У зв`язку з наведеним, у задоволенні позову ОСОБА_11 в частині позовних вимог про стягнення відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника необхідно відмовити.

Цивільним позов ОСОБА_18 до ОСОБА_20 про відшкодування майнової шкоди, пов`язаної із пошкодженням транспортного засобу, в розмірі 274151,61 гривень, та моральної шкоди в розмірі 50000 гривень підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_18 є власником транспортного засобу «SUBARU LEGACY», р.н. НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію НОМЕР_2 . Наслідком дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 27 листопада 2020 року близько 22 години 10 хвилин в м.Кам`янці-Подільському Хмельницької області на вул. Лесі Українки після перехрестя із вул. Панівецькою, винуватцем якої є водій ОСОБА_20 , стало пошкодження вищевказаного транспортного засобу.

Згідно із висновком автотоварознавчої експертизи №3737/3738/20-26 від 19 лютого 2020 року, проведеної в межах досудового розслідування кримінального провадження №0000551, розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «SUBARU LEGACY», р.н. НОМЕР_1 , в результаті дорожньо-транспортної пригоди 27 листопада 2020 року складає 274 151, 61 гривень. Вартість залишків автомобіля складає 13278,32 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а згідно із п. 1 ч. 2 цієї ж статті збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
За приписами ч.1 ст.1166 майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 1 ст.1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Таким чином, оскільки винними діями ОСОБА_20 цивільному позивачу ОСОБА_18 було спричинено майнову шкоду, вона підлягає відшкодуванню. При цьому, визначаючи розмір відшкодування шкоди, суд виходить із того, що з ОСОБА_20 слід стягнути розмір матеріального збитку за вирахуванням вартості залишків транспортного засобу «SUBARU LEGACY», р.н. НОМЕР_1 , оскільки позивач просив повернути йому пошкоджений транспортний засіб.

Крім того, судом встановлено, що неправомірними діями ОСОБА_20 цивільному позивачу ОСОБА_18 завдана моральна шкода, яка полягає у порушенні нормальних життєвих зв`язків, адже власник позбавлений упродовж тривалого періоду можливості користуватися своїм майном, що створило певні побутові незручності. Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню із обвинуваченого - цивільного відповідача, судом враховується характер та обсяг заподіяння моральних страждань цивільного позивача, пов`язаних із пошкодженням його майна, тяжкістю вимушених змін у його житті, а також із врахуванням матеріального становища обвинуваченого та цивільного позивача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позов ОСОБА_18 щодо стягнення моральної шкоди слід задовольнити частково, стягнувши із ОСОБА_20 20 000 грн.

При цьому, судом не приймаються до уваги доводи обвинуваченого ОСОБА_20 та захисника ОСОБА_21 про те, що цивільний позов ОСОБА_18 не підлягає вирішенню в межах зазначеного кримінального провадження, оскільки спричинення майнової шкоди транспортному засобу перебуває поза межами складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, так як цивільний позов ОСОБА_18 пред`явлено на підставі ч.1 ст.128 КПК України, відповідно до якої особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Більш того згідно із ч.1 ст.61 ЦК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка (який) в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила (пред`явив) цивільний позов.

Враховуючи викладене, чинний КПК України не обмежує право будь-якої особи, в т.ч. й тієї, яка не є потерпілим від кримінального правопорушення, пред`явити до обвинуваченого чи іншої фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого, цивільний позов, якщо шкоду спричинену кримінальним правопорушенням. Кримінальний процесуальний закон не ототожнює спричинену шкоду виключно із предметом кримінального правопорушення чи його суспільно-небезпечними наслідками. Тому, доводи сторони захисту про неправомірність подачі позову ОСОБА_18 є необґрунтованими. Із врахуванням того, що саме вчиненим ОСОБА_20 кримінальним правопорушенням було спричинено майнову та моральну шкоду цивільному позивачу ОСОБА_18 , судом цивільний позов розглянуто у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_20 .

Процесуальні витрати на залучення експертів підлягають стягненню із обвинуваченого.

Питання про долю речових доказів і документів підлягають вирішенню на підставі ч.9 ст.100 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна підлягає скасуванню.

З метою забезпечення виконання вироку, враховуючи, що обвинуваченому призначається покарання у виді позбавлення волі, з метою запобігання ризиків, передбачених пунктами 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, на переконання суду ОСОБА_20 необхідно залишити до набрання вироком законної сили обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-375 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_20 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, та призначити йому за вказаною нормою покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо ОСОБА_20 залишити попередній у виді тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_20 рахувати з моменту набрання вироком законної сили, зарахувавши у строк відбуття покарання час його попереднього ув`язнення з 27 листопада 2020 року по день набрання вироком законної сили включно відповідно до ч.5 ст.72 КК України з розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Стягнути із ОСОБА_20 на користь держави 37168 (тридцять сім тисяч сто шістдесят вісім) грн. 60 коп. процесуальних витрат на залучення експертів (т.3, а.м.к.п.101, 182, 237, 284, 292).

Після набрання вироком законної сили скасувати накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 листопада 2020 року (т.3, а.м.к.п.82-83) арешт на автомобіль «SUBARU LEGACY», р.н. НОМЕР_1 , подушку безпеки водія автомобіля.

Задовольнити частково цивільний позов потерпілої цивільного позивача ОСОБА_16 .

Стягнути з ОСОБА_20 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_16 ( АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ) 400 000 (чотириста тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю доньки.

В задоволенні решти вимог позовної заяви відмовити.

Задовольнити частково цивільний позов потерпілого цивільного позивача ОСОБА_14 .

Стягнути з ОСОБА_20 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_14 ( АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 ) 400 000 (чотириста тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю дружини, а також стягнути із ОСОБА_20 на користь ОСОБА_14 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_15 400 000 (чотириста тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю матері.

В задоволенні решти вимог позовної заяви відмовити.

Задовольнити частково цивільний позов потерпілої цивільного позивача ОСОБА_8 .

Стягнути з ОСОБА_20 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_8 ( АДРЕСА_7 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_9 ) 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я.

В задоволенні решти вимог позовної заяви відмовити.

Задовольнити частково цивільний позов потерпілого цивільного позивача ОСОБА_9 .

Стягнути з ОСОБА_20 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_9 ( АДРЕСА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 ) 400 000 (чотириста тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю доньки.

В задоволенні решти вимог позовної заяви відмовити.

Задовольнити частково цивільний позов потерпілої цивільного позивача ОСОБА_25 .

Стягнути з ОСОБА_20 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_25 ( АДРЕСА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_11 ) 400 000 (чотириста тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю доньки.

В задоволенні решти вимог позовної заяви відмовити.

Задовольнити частково цивільний позов потерпілого цивільного позивача ОСОБА_11 .

Стягнути з ОСОБА_20 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_11 ( АДРЕСА_9 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_12 ) 400 000 (чотириста тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю дружини, а також стягнути із ОСОБА_20 на користь ОСОБА_11 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_12 400 000 (чотириста тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю матері, та стягнути із ОСОБА_20 на користь ОСОБА_11 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_13 400 000 (чотириста тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю матері.

В задоволенні решти вимог позовної заяви відмовити.

Задовольнити частково цивільний позов цивільного позивача ОСОБА_18 .

Стягнути з ОСОБА_20 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_18 ( АДРЕСА_10 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_13 ) 260 873 (двісті шістдесят тисяч вісімсот сімдесят три) гривні 29 коп. на відшкодування майнової шкоди, та 20 000 (двадцять тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти вимог позовної заяви відмовити.

Речові докази: автомобіль «SUBARU LEGACY», р.н. НОМЕР_1 , який зберігається на спеціальному майданчику тимчасового затримання транспортних засобів ГУНП в Хмельницькій області в м. Кам`янці-Подільському Хмельницької області по вул.Заводська, 6а (т.3, а.м.к.п.44-45), після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_18 .

Зразки крові ОСОБА_20 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , ОСОБА_23 та первинне упакування, які зберігаються при справі (т.3, а.м.к.п.266), змиви із рульового колеса та коробки перемикання передач, подушку безпеки водія, яка зберігається в камері схову Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області (т.3, а.м.к.п.329), після набрання вироком законної сили знищити.

Документи: диск із камер відео спостереження ФОП ОСОБА_30 , який зберігається при справі (т.3, а.м.к.п.173-174, 297, 304), результати токсикологічного дослідження №1413 та 1418 від 07 грудня 2020 року (т.3, а.м.к.п.230-231), після набрання вироком законної сили залишити зберігатися в матеріалах кримінального провадження.

Медичні картки стаціонарного хворого ОСОБА_8 , ОСОБА_20 , відомості про зберігання яких відсутні у матеріалах кримінального провадження, (т.3, а.м.к.п.134, 140). після набрання вироком законної сили повернути до КНП «Кам`янець-Подільська міська лікарня» Кам`янець-Подільської міської ради.

Матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені 27 листопада 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000551, після набрання вироком законної сили зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для обвинуваченого, який перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження. Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя Кам`янець-Подільського
міськрайонного суду
Хмельницької області ОСОБА_1