Справа № 487/2118/21
Провадження № 1-кп/487/273/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2022 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження № 0000103 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, громадянина України, українця, маючого середню базову освіту, студента Миколаївського професійного машинобудівного ліцею, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних проступків передбачених ч.1 ст. 125, ч.1 ст.126 КК України

за участю сторін кримінального провадження :
зі сторони обвинув ачення прокурора ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , законного представника ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_9 , законного представника ОСОБА_10 ,

зі сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_5 , законного представника ОСОБА_11 , захисника адвоката ОСОБА_12

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення визнане судом доведеним:
17.02.2021 близько о 21.00 год, ОСОБА_5 , знаходячись біля зупинки громадського транспорту «Іскра» на перетині вул. Г.Карпенка та Крилова в м.Миколаєві під`їхав на велосипеді до ОСОБА_7 , який перебував разом з ОСОБА_9 . Після чого між обвинуваченим та потерпілими почався словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_5 виник злочинний намір направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 та вчинення насильницьких дій відносно ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_5 наніс один удар рукою в область обличчя ОСОБА_9 та два удари рукою в область обличчя ОСОБА_7 . Після чого ОСОБА_7 і ОСОБА_9 відбігли на декілька метрів в бік зупинки громадського транспорту «Іскра». Наздогнавши потерпілих, ОСОБА_5 обома руками штовхнув ОСОБА_9 в область плечей спереду, в результаті чого остання впала колінами на землю. В цей час ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, наніс ОСОБА_7 чотири удари кулаком руки в праву область обличчя, завдавши легкі тілесні пошкодження у вигляді синців в ділянці повік лівого ока, слизової верхньої губи, забою м`яких тканин лівої щоки, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень.

Вказані дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, та за ч.1 ст. 126 КК України, як умисне завдання ударів, вчинення насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Обинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних проступків не визнав. Категорично заперечував свою причетність до вказаних у обвинувальному акті подій.

Надаючи більш детальніші покази обвинувачений ОСОБА_5 показав, що 17.02.2021 з 18.00 перебував вдома у своєї знайомої ОСОБА_13 по вул. Дунаєва в м.Миколаєві, звідки приблизно о 20.30 год. поїхав до дому, та з 21.00 год. перебував за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , разом з матір`ю та двома братами. Приблизно о 22.00 год. прийшли працівники поліції, повідомили що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, сфотографували його, склали відповідні процесуальні документи, при цьому запитували чи є в нього велосипед. Потерпілого ОСОБА_14 знає як хлопця, з яким раніше проживав у одному дворі.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у інкримінованих кримінальних проступків, суд вважає, що провина ОСОБА_5 повністю підтверджується дослідженими в ході судового слідства доказами.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин:

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 суду показав, що 17.02.2021 приблизно о 21.00 год. разом зі своєю подругою ОСОБА_15 перебували на зупинці громадського транспорту біля кінотеатру «Іскра» по вул.. Г.Карпенко 7 в м.Миколаєві. У цей час до них на велосипедах під`їхали двоє хлопців, один з яких ОСОБА_16 , які до цього висловлювались в їх адресу нецензурною лайкою. ОСОБА_16 наніс ОСОБА_15 один удар кулаком правої руки в область обличчя, яка в свою чергу нанесла два удари ОСОБА_17 рукою в область обличчя. Після чого ОСОБА_17 наніс йому два удари кулаком правої руки в область обличчя . В послідуючому вони з ОСОБА_18 намагались втекти, однак ОСОБА_16 їх наздогнав, після чого штовхнув ОСОБА_15 двома руками, від чого вона впала колінами на землю. Далі ОСОБА_16 наніс йому 4 удари кулаком правої руки в область обличчя, в наслідок чого він впав на землю. В цей час до нього підійшов незнайомий йому хлопець з яким був ОСОБА_17 і наніс йому два удари правої ноги в область спини, та після вчинених дій ОСОБА_17 з невідомою особою поїхали. Після, вони з ОСОБА_15 пішли за місцем проживання останньої, звідки викликали працівників поліції. В наслідок нанесених ударів обвинуваченим у нього утворились синці на обличчі. З ОСОБА_17 був знайом, оскільки раніше проживали у одному дворі.
Вважає, що причиною конфлікту стало те, що вони з ОСОБА_18 не поступили місце ОСОБА_17 , коли він проїжджав на велосипеді.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 суду показала, що 17.02.2021 приблизно о 21.00 год. разом з ОСОБА_19 перебували на зупинці громадського транспорту біля кінотеатру «Іскра» по вул. Г.Карпенко 7 в м.Миколаєві. В цей час до них під`їхали на велосипеді двоє хлопців, один з яких ОСОБА_16 , які до цього висловлювались в їх адресу нецензурною лайкою. ОСОБА_16 наніс їй один удар кулаком правої руки в область обличчя, на що вона також вдарила його в область обличчя. Після чого ОСОБА_17 наніс декілька ударів кулаком в область обличчя ОСОБА_14 . Потім вони намагались втекти, однак ОСОБА_17 їх наздогнав, штовхнув її двома руками в область плечей, від чого вона впала і вдарилась колінами о землю. Піднявшись, підбігла до незнайомого чоловіка та просила про допомогу. Повернувшись до ОСОБА_20 , побачила, що він лежить на землі, в свою чергу ОСОБА_17 стояв над ОСОБА_20 і щось йому говорив. Потім вони з ОСОБА_20 пішли до дому,звідки вона викликала працівників поліції.

Покази потерпілих суд вважає належним та допустимим доказом в розумінні вимог ст.ст. 85-86 КПК України.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_21 суду показала, щоє бабцею ОСОБА_7 17.02.2021 приблизно о 23.00 год. ОСОБА_22 прийшов до неї додому, на його обличчі мали місце пошкодження, наступного дня боліли ребра. Зі слів ОСОБА_20 , тілесні пошкодження наніс ОСОБА_16 , який раніше проживав з ним у дворі.

Такі покази потерпілих та свідка узгоджуються з дослідженими судом письмовими доказами:

Заявою ОСОБА_23 на ім`я начальника Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області від 17.02.2021, який просить прийняти міри до невстановленої особи, яка 17.02.2021 приблизно о 21.00 год по вул.. Г.Карпенко спричинила тілесні пошкодження його сину ОСОБА_7 2004 р.н.;

Заявою ОСОБА_10 на ім`я начальника Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області від 18.02.2021, який просить прийняти міри до невстановленої особи, імовірно ОСОБА_24 , який 17.02.2021 приблизно о 21.00 год по вул.. Г.Карпенко спричинив тілесні пошкодження його доньки ОСОБА_9 2005р.н.;

Висновком експерта №192 від 19.02.2021, відповідно до якого у ОСОБА_7 мають місце тілесні пошкодження у вигляді синців в ділянці повік лівого ока, слизової верхньої губи, забою м`яких тканин лівої щоки. Дані тілесні пошкодження утворились від не менш ніж трьох ударних дій тупими твердими предметами, якими могли бути руки, ноги та інші предмети, з давністю утворення біля 2-3-х діб до часу огляду. По ступеню тяжкості дані тілесні пошкодження відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень (кожне). Утворення даних тілесних пошкоджень при падінні тіла з положення стоячи на площину малоймовірно;

Висновком експерта №194 від 22.02.2021, відповідно до якого у ОСОБА_9 мають місце тілесні пошкодження у вигляді садна, синця в ділянці лівого колінного суглобу. Дані тілесні пошкодження утворились від однієї ударної дії тупими твердими предметами, якими могли бути руки, ноги та інші предмети, з давністю утворення біля тижня до часу огляду. По ступеню тяжкості дані тілесні пошкодження відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень (кожне). Утворення даних тілесних пошкоджень при падінні тіла з положення стоячи на площину не виключається;

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.03.2021, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_7 впізнав на фотознімку №2 хлопця, який 17.02.2021 приблизно о 21.00 год. , знаходячись біля кінотеатру «Іскра» в м.Миколаєві спричинив йому тілесні пошкодження. Впізнав особу за загальними рисами обличчя.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.03.2021 , відповідно до якого потерпіла ОСОБА_9 впізнала на фотознімку №2 хлопця, який 17.02.2021 приблизно о 21.00 год. , знаходячись біля кінотеатру «Іскра» в м.Миколаєві наніс їй декілька ударів. Впізнала особу за загальними рисами обличчя.

Протоколом слідчого експерименту з додатком, а саме диском з відеозаписом вказаної слідчої дії, проведеного 18.03.2021 за участю неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 , її законного представника, під час якого потерпіла детально повідомила та на місці відтворила обставини та механізм спричинення їй та ОСОБА_7 обвинуваченим ОСОБА_5 на зупинці громадського транспорту біля кінотеатру «Іскра» по вул.. Г.Карпенко 7 в м.Миколаєві тілесних ушкоджень;

Протоколом слідчого експерименту з додатком, а саме диском з відеозаписом вказаної слідчої дії, проведеного 22.03.2021 за участю неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 його законного представника, під час якого потерпілий детально повідомив та на місці відтворив обставини та механізм спричинення йому та ОСОБА_9 обвинуваченим ОСОБА_5 на зупинці громадського транспорту біля кінотеатру «Іскра» по вул.. Г.Карпенко 7 в м.Миколаєві тілесних ушкоджень;

Провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, проаналізувавши усі докази у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних проступків передбачених ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 126 КК України.

Суд критично ставиться до пояснень обвинуваченого ОСОБА_5 про непричетність до вчинення кримінальних проступків, оскільки такі твердження повністю спростовуються поясненнями потерпілих, та дослідженими матеріалами кримінального провадження. Покази потерпілих, щодо способу та механізму дій обвинуваченого при завданні їм тілесних ушкоджень, також підтверджується та взаємоузгоджуються з даними Висновку експерта, щодо характеру ушкоджень, виявлених при зовнішньому огляді потерпілих. Твердження обвинуваченого суд розцінює як спробу уникнення від кримінальної відповідальності.

Згідно із ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Статтею 85 КПК України визначено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
За змістом ч. 1 ст. 94, ч. 3 ст. 373 КПК України та згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» в основу вироку можуть бути покладені лише достовірні докази. При постановленні вироку суд повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності.

З приводу тверджень сторони захисту щодо недопустимості, як доказу винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних проступків протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками потерпілих ОСОБА_25 та ОСОБА_9 , суд приходить до наступного.

Частиною 6 ст. 228 КПК України передбачено, що за необхідності впізнання може проводитися, зокрема, за фотознімками, з додержанням вимог, зазначених у частинах першій і другій цієї статті.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 228 КПК України перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи.

Суд вважає, що вищезгадана слідча дія проведена у відповідності до норм КПК, за результатами якої складено протокол. Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_9 впізнали на фотознімку №2 хлопця, який 17.02.2021 приблизно о 21.00 год. , знаходячись біля кінотеатру «Іскра» в м.Миколаєві спричинив їм тілесні пошкодження. Впізнали особу за загальними рисами обличчя.
Зазначення у Довідках до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками «особи, зображені на фотознімка №1,2,4 не мають відношення до кримінального провадження» суд вважає технічною опискою, що не є підставою для визнання Протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками недопустимими доказами.

Крім того, сторона захисту, за наявності сумнівів щодо допустимості протоколу впізнання, реалізуючи закріплені у статтях 22, 26 КПК принципи змагальності й диспозитивності, на стадії дослідження доказів мала процесуальну можливість клопотати про перевірку обставин проведення вказаної слідчої дії, однак цього не зробила.

Суд також вважає неспроможними доводи сторони захисту що до невідповідності висновкам експерта №192, №194 фактичним обставинам кримінального провадження ( часу спричинення тілесних ушкодження), оскільки встановлені висновками експерта час спричинення тілесних ушкоджень узгоджуються з показами потерпілих ОСОБА_23 , ОСОБА_10 наданих у суді.

При наданні оцінки доводам сторони захисту що до того, що досудове слідство було здійснено не уповноваженими прокурорами, що тягне за собою визнання усіх здобутих доказів недопустимими, суд зазначає наступне.

Так, захисник обвинуваченого зазначає, що матеріали кримінального провадження містять постанови про призначення групи прокурорів які не підписані керівником.

Разом з цим, стороною захисту в ході судового розгляду, не надані докази за яких підстав отримані оскаржувані постанови, тобто не зазначено походження документів, та не заявлено клопотань про дослідження цих документів з метою належного підтвердження обґрунтованості своїх доводів.

При наданні оцінки доводам сторони захисту що до невідповідності обвинувального акту ст. 358 КК України, оскільки не скріплений печаткою, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.

Частина друга вказаної норми містить вичерпний перелік відомостей, які повинні бути зазначені в обвинувальному акті.

Згідно частини 3 даної статті обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він складав його самостійно.

Відповідно до частини4 статті 291 КПК України до обвинувального акту разом з іншими документами надається реєстр матеріалів досудового розслідування.

Суд вважає, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 складений та затверджений у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, підписаний старшим дізнавачем та прокурором, належним чином затверджений прокурором, відтиску печатки не потребує, оскільки чинний КПК України має вичерпний перелік відомостей, які повинні міститись у обвинувальному акті, до яких не входить його обов`язкове посвідчення печаткою.

Крім того суд критично ставиться до посилань сторони захисту на порушення дізнавачем під час складання та прокурором під час затвердження обвинувального акту презумпції невинуватості ОСОБА_5 , оскільки формулювання обвинувачення містить твердження що обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення.

Так, відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Та лише суд при ухваленні вироку вирішує чи винен обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення ( п.3 ч.1 ст. 368 КПК України).

Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й в иправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
З урахуванням положень ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Зазначені положення кримінального законодавства узгоджуються з позицією ЄСПЛ, викладеною у справі «Езех і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 09.10.2003 року, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року , відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу … Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, віднесено законом до категорії кримінальних поступків.

Обставиною що пом`якшує покарання є вчинення кримінальних проступків у неповнолітньому віці.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому, суд також враховує особу обвинуваченого, який вчинив кримінальні проступки у неповнолітньому віці, раніше не судимий, на психіатричному та наркологічному обліку не знаходиться, на обліку Служби у справах дітей не перебуває, має постійне місце проживання, навчається у Миколаївському професійному машинобудівному ліцеї.

Разом з цим суд враховує, що обвинувачений в ході судового слідства провину у скоєнні кримінальних проступків не визнав, перед потерпілими не вибачився.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, принципів законності, справедливості та вимог щодо індивідуалізації, необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів ОСОБА_5 є покарання у вигляді громадських робіт.

Керуючись ст. ст. 369-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 125, ч.1 ст. 126 КК України та призначити йому покарання

- за ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт на строк 100 годин;

- за ч.1 ст.126 КК України у виді громадських робіт на строк 70 годин.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання ОСОБА_5 у виді громадських робіт на строк 100 годин.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

На вирок може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя: ОСОБА_1