ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/448/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2021 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 серпня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , та обрано підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Сущин Теребовлянського району Тернопільської області, громадянину України, із середньою спеціальною освітою освітою, неодруженому, непрацюючому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 , адвокат ОСОБА_8 , вважає оскаржувану ним ухвалу слідчого судді незаконною.

В обґрунтовування своїх доводів зазначає, що суд не дотримався вимог ст.193 ч.6 КПК України, яка пов`язує можливість обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності особи щодо якої подано таке клопотання, лише щодо особи, яка є підозрюваною або обвинуваченою у кримінальному провадженні і лише у випадку, коли прокурором буде доведено, що ця особа оголошена в міжнародний розшук.

Стверджує, що ОСОБА_7 належним чином не повідомили про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки володіючи інформацією про його відсутність на території України, повідомлення про підозру було вручено слідчим його матері, завідомо знаючи, що він її не отримає.

Звертає увагу, що тільки 03.09.2019 року слідчим скеровано до сектору міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Тернопільській області інформацію щодо внесення публікації до обліків інтерполу відносно ОСОБА_7 , тому на момент розгляду клопотання він не міг перебувати у міжнародному розшуку.

На думку апелянта, на час розгляду клопотання та обрання запобіжного заходу були відсутні відомості про те, що ОСОБА_7 перебував у міжнародному розшуку, оскільки підозрюваним, якого оголошено в міжнародний розшук, в розумінні ч.6 ст.193 КПК України, слід вважати виключно особу, яка перебуває у міжнародному розшуку і це підтверджується відповідною інформацією та витягом з бази даних Інтерполу.

На думку сторони захисту, винесення постанови про зупинення досудового розслідування та оголошення міжнародного розшуку сама по собі, без вчинення дій щодо встановлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_7 , не є свідченням оголошення особи в міжнародний розшук.

Вважає ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 серпня 2019 року, такою, що винесена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому просить її скасувати і постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 ..

Заслухавши доповідача суддю апеляційного суду; захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , який підтримав подану апеляційну скаргу, навів аналогічні викладеним у ній мотиви і вказуючи про відсутність підстав для обрання ОСОБА_11 запобіжного заходу у виді взяття під варту, просить просить скасувати постанову слідчого судді місцевого суду та відмовити в обранні запобіжного заходу; міркування прокурора, який постанову суду першої інстанції про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під варту вважає законною та обґрунтованою і тому просить залишити її без зміни; проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Слідчим управлінням ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001 від 16 травня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Як слідує з матеріалів провадження, в період часу з 19 години до 22 години 15 травня 2018 року, ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , перебуваючи на другому поверсі будинку ПрАТ Тера, що по вулиці Пирогова, 11 в м. Тернополі, шляхом пошкодження вхідних дверей, проникли в офісне приміщення № 9, звідки таємно викрали мобільні телефони торговельної марки Apple у кількості 43 штуки, чим заподіяли ОСОБА_13 матеріальну шкоду у великих розмірах.

31 липня 2019 року ОСОБА_7 повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області капітана поліції ОСОБА_9 від 08 серпня 2019 року зупинено досудове розслідування та оголошено підозрюваного ОСОБА_7 у міжнародний розшук.

Доводи апелянта щодо неналежного повідомлення ОСОБА_7 про підозру, у зв`язку з чим він не набув статусу підозрюваного, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Частиною 1 статті 276 КПК України передбачено, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Частиною 1 статті 111 КПК України визначено, що повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Відповідно до ч. 3 ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Статтею 135 КПК Глави 11 Розділу ІІ КПК України передбачено порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.135 Глави 11 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (ч. 2 ст. 135 КПК України).

Особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом. У випадку встановлення цим Кодексом строків здійснення процесуальних дій, які не дозволяють здійснити виклик у зазначений строк, особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом якнайшвидше, але в будь-якому разі з наданням їй необхідного часу для підготовки та прибуття за викликом (ч. 8 ст. 135 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 136 КПК України, належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістку про виклик або ознайомлення з її змістом.

З огляду на наведені положення закону, стаття 278 КПК України покладає на слідчого/прокурора обов`язок вручити підозрюваному в кримінальному провадження письмове повідомлення про підозру в день його складення слідчим/прокурором, однак, якщо це неможливо зробити, повідомлення про підозру вручається у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень у кримінальному провадженні (ст. 111 КПК України), тобто, - у порядку здійснення виклику в кримінальному провадженні (ст. 135 КПК України) - шляхом вручення підозрюваному повідомлення про підозру, надіслання його поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення повідомлення про підозру по телефону або телеграмою, а у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повідомлення про підозру для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Оскільки, станом на 31 липня 2019 р. у органу досудового розслідування були відсутні докази на підтвердження точного місцезнаходження та місця проживання ОСОБА_7 то повідомлення про підозру останньому здійснено шляхом вручення повідомлення про підозру під розписку його матері ОСОБА_14 (а. п.59)

Аналогічним чином матері ОСОБА_7 було вручено повістку про виклик до слідчого підозрюваного ОСОБА_7 (а. п.63)

З урахуванням того, що положеннями КПК України передбачена можливість вручення підозрюваному повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень у кримінальному провадженні (ст. 111 КПК України), тобто, - у порядку здійснення виклику в кримінальному провадженні (ст. 135 КПК України), то колегія суддів вважає, що органом досудового розслідування дотримані вимоги КПК України, оскільки повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 31 липня 2019 р. вручено останньому у спосіб, визначений КПК України, а саме, - шляхом вручення повідомлення про підозру для передачі під розписку дорослому члену сім`ї ОСОБА_7 - його матері, ОСОБА_14 ..

При цьому, Кримінальний процесуальний кодексу України не передбачає обов`язку і права слідчого відкласти вручення повідомлення про підозру та чекати настання сприятливих обставин для його вручення особі, яка не може його отримати в день складання в силу об`єктивних причин. В свою чергу, слідчим було вчинено всі можливі, передбачені законом дії для того, щоб особа, якій повідомляється про підозру, була обізнана про це.

Таким чином, ОСОБА_7 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, було вручено у порядку ч. 1 ст. 278 КПК України, у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України для вручення повідомлень, тобто, - у порядку здійснення виклику в кримінальному провадженні (ч. 1 та ч. 2 ст. 135 КПК України), а враховуючи те, що згідно ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень, за такого слідчий суддя дійшов правильного висновку, що ОСОБА_7 набув статусу підозрюваного в кримінальному провадженні № 0001 від 16 травня 2018 року.

Що стосується оголошення підозрюваного ОСОБА_7 міжнародний розшук, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області капітана поліції ОСОБА_9 від 08 серпня 2019 року зупинено досудове розслідування та оголошено у міжнародний розшук підозрюваного ОСОБА_7 , внаслідок імовірного перебування останнього за межами України, відсутності його за місцем проживання протягом тривалого часу та у зв`язку із відсутністю доказів на підтвердження точного місцезнаходження та місця проживання ОСОБА_7 на час звернення до суду.

Відповідна постанова разом з окремими матеріалами кримінального провадження була направлена на адресу Сектору міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Тернопільській області до виконання.

Виходячи з положень ч. 6 ст.193 КПК України, під час вирішення питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності особи, стосовно якої подано таке клопотання, прокурор/слідчий зобов`язаний довести, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук.

Отже, положення чинного КПК України покладають на прокурора/слідчого обов`язок надати докази на підтвердження оголошення підозрюваного, зокрема, у міжнародний розшук, проте не зобов`язують прокурора/слідчого доводити факт перебування такої особи в розшуку.

При цьому, чинний Кримінальний процесуальний кодекс України не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особа перебуває у розшуку, однак регламентує, що про оголошення розшуку (державного, міждержавного, міжнародного) органом досудового розслідування має бути винесена відповідна постанова (ч. 2 ст. 281 КПК України), що в даному випадку і було здійснено слідчим шляхом винесення постанови від 08 серпня 2019 року про оголошення міжнародного розшуку підозрюваного ОСОБА_7 .

Фактично, дата винесення органом досудового розслідування постанови про оголошення міжнародного розшуку підозрюваного - є датою оголошення підозрюваного у міжнародний розшук, а саме з цим фактом частина 6 статті 193 КПК України пов`язує можливість вирішення питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності особи, стосовно якої таке клопотання подано.

Подальше скерування зазначеної постанови з відповідними матеріалами кримінального провадження до Сектору міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Тернопільській області є організаційним етапом такого розшуку і є наслідком виникнення такого юридичного факту як оголошення особи у міжнародний розшук.

Вказану правову позицію підтверджує зміст ст. 281 КПК України, яка визначає загальні правила оголошення у розшук і заліснення розшуку.

Так, за змістом вказаної статті, якщо під час досудового розслідування ... підозрюваний перебуває за межами України та не роззявляється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує його розшук. Про оголошення розшуку виноситься окрема постанова.

Таким чином, факт оголошення особи у розшук (міжнародний розшук, як один з різновидів розшуку) підтверджується окремою постановою слідчого. Вказана умова в даному випадку була дотримана.

Частина 3 статті 281 КПК України передбачає, що у подальшому оголошений розшук здійснюється за відповідним доручення, але поняття "здійснення" розшуку не є тотожнім поняттю "оголошення розшуку" за змістом статті 281 КПК України. Розшук здійснюється після його оголошення, при чому здійснення розшуку стосується вирішенню організаційним питань, які вирішуються після його оголошення.

Постанова про оголошення особи в міжнародний розшук є єдиним доказом існування юридичного факту оголошення такої особи в міжнародний розшук в розумінні вимог ст.281 КПК України та ч.6 ст.193 КПК України. При цьому, скерування даної постанови до Сектору міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Тернопільській області є одним із можливих шляхів організації міжнародного розшуку, тобто є лише засобом здійснення такого розшуку (ч.3 ст.281) КПК України.

Колегія суддів вважає, що з огляду на наявні в матеріалах клопотання докази, зокрема, постанова слідчого про оголошення підозрюваного ОСОБА_7 , в міжнародний розшук від 08 серпня 2019 року, та інформація про направлення відповідної постанови разом з окремими матеріалами кримінального провадження на адресу Сектору міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Тернопільській області до виконання, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку до висновку, що слідчим доведено факт оголошення ОСОБА_7 у міжнародний розшук.

Будь-які правові позиції з цього приводу (оголошення особи у розшук/міжнародний розшук), на які посилався захисник, не можуть змінювати зміст ч.2 ст.281 КПК України, згідно якої про оголошення особи у розшук виноситься окрема постанова. КПК України не передбачає особливостей оголошення особи у міжнародний розшук і не делегує нікому можливість встановлювати такі особливості підзаконними актами.

В свою чергу, слідчий вправі здійснювати дії з розшуку підозрюваних осіб як в системі організації Інтерпол, так і поза нею.

Положення "Інструкції про порядок використання правоохоронними органами можливостей Національного центрального бюро Інтерполу в Україні у попередженні, розкритті та розслідуванні злочинів", затвердженої Наказом № 3/1/2/5/2/2 від 09.01.1997 р. МВС України, ГПУ, СБУ, ДМС, ДПА України, визначають, що міжнародний розшук здійснюється з використанням каналів та можливостей Інтерполу, тобто, передбачають саме порядок використання можливостей Інтерполу. При цьому не зазначається, що виключно вона регулює питання міжнародного розшуку особи. Так, розділ 4 Інструкції має назву "Міжнародний розшук каналами Інтерполу", проте КПК України не обмежує поняття міжнародного розшуку тільки міжнародним розшуком з використанням каналів та можливостей Інтерполу.

Так, за змістом статті 2 Статуту Міжнародної організації кримінальної поліції Інтерполу, вказана організація здійснює взаємодію всіх органів кримінальної поліції. Тобто, наявність або відсутність у вказаній організації відомостей про розшук певної особи, ще не свідчить, що особа не оголошена у міжнародний розшук, а може свідчити, що такий розшук не здійснюється цією організацією, але у цьому випадку компетентні органи відповідної країни для здійснення розшуку мають можливість звертатись напряму до інших країн відповідно до міжнародних угод.

Міжнародна організація кримінальної поліції - Інтерпол лише дає змогу ефективно супроводжувати процес міжнародного розшуку та здійснювати криміналістичне, інформаційне, аналітичне, організаційне, методичне забезпечення такої діяльності.

Відсутність інформації в організації Інтерпол про розшук певної особи не свідчить про неоголошення особи у міжнародний розшук, оскільки з наявністю/відсутністю такої інформації КПК не пов`язує можливість/неможливість оголошення особи у розшук (міжнародний розшук).

З огляду на викладені обставини, враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, про що йому у встановлений КПК України спосіб повідомлена підозра і у зв`язку з його перебуванням за межами України оголошений у міжнародний розшук, слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого та обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 серпня 2019 року законною та обґрунтованою і підстав для її склування, про що ставить питання апелянт, не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 серпня 2019 року року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 без змін.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді