Справа № 642/35/22
Провадження: № 1-кс/642/108/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2022 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_4 про відмову про визнанні потерпілим, -
у с т а н о в и в:

Заявник звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова зі скаргою на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_4 про відмову про визнанні потерпілим.

В обґрунтування скарги вказує, що в провадженні слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Полтаві знаходиться кримінальне провадження № 0000244 від 09.02.2021 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України. 10.12.2021 слідчим ОСОБА_4 винесена постанова про відмову у визнанні потерпілим, яку заявник вважає незаконною, оскільки слідчим в повному обсязі не досліджені обставини вчинення щодо нього працівниками конвою кримінального правопорушення та не взяті до уваги письмові докази, що є в матеріалах кримінального провадження.
Слідчий в судове засідання надала лист, в якому зазначила, що 20.12.2021 кримінальне провадження № 0000244 від 09.02.2021 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України.
Суд, дослідивши матеріали скарги, вважає що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Пунктом 5 ч. 1ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим.
Згідно із ч. 1 ст. 304 КПК України, скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокуратури, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийнятті рішення, вчинення дії чи бездіяльності.

Згідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності,що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій,прав ,свобод і законних інтересів засобами,передбаченими цим кодексом. Сторони кримінально провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей,документів,інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав,передбачених цим Кодексом.

Реалізуючи свої процесуальні права, 01.12.2021 заявник надіслав клопотання до Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Полтаві по кримінальному провадженню № 0000244 від 09.02.2021 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України про визнання його потерпілим в рамках вказаного кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 грудня 2021 року слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Полтаві ОСОБА_4 винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим, а 20.12.2021 постанову закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000244 від 09.02.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Таким чином, станом на день подання до суду скарги на постанову про відмову у визнанні потерпілим слідчим прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Згідно з частиною 3 статті 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Враховуючи вищевикладене, оскільки кримінальне провадження закрито, постанова про закриття не скасована, чинним КПК України не передбачено проведення слідчих дій після завершення досудового розслідування, при цьому слідчому судді можуть оскаржуватися рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування, а діючим законодавством не передбачено оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого після закриття кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги.
Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у рішеннях по справах "Верітас проти України" та "Сокуренко та Стригун проти України", суд не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством.
Згідно з ч. 2ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
З врахуванням вищенаведеного, аналізуючи норми закону та вимоги, викладені у скарзі, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 306, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_4 про відмову про визнанні потерпілим- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1