справа №627/1052/21
провадження №1-кп/619/142/22
УХВАЛА
18 лютого 2022 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання - ОСОБА_4
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Місцево Орєхово-Зуєвського району Московської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 294, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 347, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 206-2, ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України,
Сторони кримінального провадження:
прокурори - ОСОБА_6 , ОСОБА_7
захисники: - ОСОБА_8 , ОСОБА_9
обвинувачений - ОСОБА_5
представник потерпілого - ОСОБА_10 .
Суть питання, що вирішується ухвалою.
Під час проведення підготовчого судового засідання не встановлено підстав для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України.
Підстав для здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні не встановлено.
Представник потерпілого підтримала клопотання прокурора у повному обсязі.
Захисники заявили клопотання про зміну запобіжного заходу на інший більш м`який посилаючись на те, що відсутні процесуальні підстави для продовження застосування найбільш суворого запобіжного заходу, оскільки не зрозумілі причини оголошення ОСОБА_5 у розшук та ініціювання його затримання з метою приводу до слідчого суді, всі звинувачення у невиконанні ним покладених КПК обов`язків не підтверджуються матеріалами досудового розслідування. 14.09.2018 відносно ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а 09.11.2018 продовжено з альтернативою застави, яка була внесена, отже ОСОБА_11 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави, який не змінений та не скасований, застава в дохід держави не звернена. Ознайомлення з матеріалами досудового розслідування це право особи, а не обов`язок. Відсутні заявлені та будь-які нові ризики та посилання сторони обвинувачення щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Обвинувачений має міцні соціальні зв`язки: одружений, має двох неповнолітніх дітей, працює, має постійне місце проживання, є громадським активістом, учасник АТО, раніше не судимий. При цьому, шкода життю та здоров`ю потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не завдана та сторона обвинувачення вважає, що заклики стосувалися виключно шкоди майну. На сьогоднішній день ОСОБА_12 не має претензій до ОСОБА_5 і не вбачає потреби у продовженні тримання під вартою. Потерпілому ОСОБА_14 взагалі не завдано ніякої шкоди, а заявлений цивільний позов на суму 1986715,66 грн внаслідок незаконних реєстраційних дій, тобто сума розміру статутного капіталу ФГ ОСОБА_15 , а щодо шкоди ніби-то пов`язаної із насильницьким захватом комплексу «Зерновий елеватор», то така шкода завдана не Строгому особисто, а фермерському господарству, яке потерпілим не визнавалося. Жодних доказів причетності ОСОБА_5 до подій злочину 11.09.2018 та завдання потерпілим тілесних ушкоджень матеріали справи не містять. Під час конфлікту того дня ОСОБА_15 підняв агресивний настій натовпу і спровокував присутніх людей вигукувати про вокативні заклики, вступати в конфлікт з поліцією. Наявні в матеріалах справи дані, які вбачаються з протоколів допитів свідків, які свідчать на користь ОСОБА_11 , тому йому нема потреби на них впливати. Твердження прокурора про виклик ОСОБА_5 та його захисників спростовується відсутністю документального підтвердження таких викликів. Жоден з ризиків не підтверджений ніякими доказами.
Заслухавши клопотання та думку учасників судового розгляду, оцінивши в сукупності всі обставини, в тому числі передбачені п. п. 1-11 ч. 1 ст. 178 КПК України, суд дійшов такого висновку.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 06.07.2021, яка ухвалою Харківського апеляційного суду від 19.07.2021 залишена без змін, ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.
У подальшому строк тримання під вартою неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 05.01.2022.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
За змістом ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь імовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
В обґрунтування поданого клопотання прокурор посилається на те, що на теперішній час продовжують існувати заявлені органом досудового розслідування та попередньо підтверджені судом ризики, що визначені у пунктах 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України.
Так, у обґрунтування ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_16 від суду прокурор посилається на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватим за вчинення особливо тяжкого злочину, що може бути само по собі мотивом переховуватись від суду. Крім того, ОСОБА_5 під час здійснення досудового розслідування переховувався, у зв`язку з чим був оголошений у розшук.
Надаючи оцінку можливості переховування обвинуваченого від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих йому злочинів може вдатися до відповідних дій.
Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину та враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується; під час досудового розслідування переховувався, у зв`язку з чим був оголошений у розшук; на думку колегії суддів, зазначені обставини дають підстави вважати про неможливість запобігання ризикам, зазначеним у п.п.1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки допит потерпілих та свідків на стадії судового розгляду ще не здійснено, вказане дає підстави обґрунтовано припускати вірогідність незаконного впливу обвинуваченого на них з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.
У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, ЄСПЛ зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні не зменшився та продовжує існувати щодо обвинуваченого.
Крім того, ОСОБА_5 , будучи повідомленим про підозру у вчиненні тяжких та особливо тяжкого злочинів, обвинувачується у вчиненні інших злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України, що не зважаючи на принцип презумпції невинуватості, може свідчити про випадки ймовірної протиправної поведінки. Зазначене може характеризувати особу, як таку, відносно якої є й інші обґрунтовані підозри у скоєнні інших кримінальних правопорушень.
До клопотання прокурором не додано перераховані у ньому посилання на докази, які є аналогічними до доданих раніше та були предметом дослідження під час вирішення питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 11.11.2021.
Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, перелік яких надано у зазначеній статті.
Згідно з вимогами п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати, отже виправдовують продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.
Колегія суддів не вбачає можливості застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки інші запобіжні заходи не здатні в повній мірі запобігти зазначеним ризикам. При цьому суд враховує, що до обвинуваченого вже застосовувалися більш м`які запобіжні заходи, і вони не забезпечили належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Прокурори та представник потерпілого проти задоволення скарг заперечували.
Колегія суддів зазначає, що норми частини 2 статті 303 КПК не містять імперативних вимог щодо обов`язкового розгляду по суті будь-яких скарг у підготовчому судовому засіданні, а лише вказують на можливість такого розгляду з урахуванням завдань підготовчого провадження, повноважень суду та з дотриманням правил, передбачених статтями 314-316 КПК (на що, зокрема, вказує використане законодавцем формулювання «можуть бути предметом розгляду», а не «розглядаються» чи «підлягають розгляду» тощо, а також пряме відсилання до правил статей 314-316 КПК).
Системний аналіз норм статей 314, 315 КПК свідчить, що підготовче судове провадження є обов`язковою самостійною стадією кримінального процесу, метою проведення якого є визначення судом можливості на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду.
Виходячи зі змісту частини 3 статті 314 та статті 315 КПК, у підготовчому судовому провадженні суд має право прийняти обмежене коло рішень та вирішити питання, пов`язані виключно з призначенням кримінального провадження до судового розгляду.
Чинний КПК України не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи оцінювати процесуальні дії чи бездіяльність та рішення органу досудового розслідування, оскільки з`ясування таких обставин виходить за межі компетенції суду на стадії підготовчого провадження та суд позбавлений можливості дослідити докази, що стосуються прийнятих процесуальних рішень слідчими та прокурором, такі обставини можуть бути досліджені під час судового розгляду, зокрема, під час дослідження доказів, на що сторона захисту має право звертати увагу суду.
Також відповідно до ч. 4 ст. 291 КПК забороняється надання суду до початку судового розгляду інших документів, ніж обвинувальний акт та додатки до нього.
Тому оцінка судом під час підготовчого судового провадження законності та обґрунтованості проведених у ході досудового розслідування процесуальних дій та прийнятих рішень слідчого чи прокурора виключно на підставі доказів, наданих однією із сторін, порушить принцип змагальності, згідно з яким сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів та інших доказів, особливо враховуючи, що такі відсутні в розпорядженні суду на цій стадії.
Отже, викладені у вказаних скаргах факти та обставини не можуть бути предметом дослідження судом під час підготовчого судового провадження, а тому слід відмовити у задоволенні таких скарг сторони захисту.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 183, 194, 197, 199, 303, 314, 314-1, 315, 316, 392 КПК України, суд
Призначити на підставі обвинувального акта у відношенні ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 294, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 347, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 206-2, ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України, судовий розгляд на 14 год 20 хв 28 лютого 2022 року у залі судових засідань №2 приміщення Дергачівського районного суду Харківської області.
Здійснювати судовий розгляд у відкритому судовому засіданні.
Викликати в судове засідання осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» по 18 квітня 2022 року включно.
У задоволенні клопотань захисників про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який відмовити.
У задоволенні скарг захисника ОСОБА_9 - відмовити.
Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги через Дергачівський районний суд Харківської області, а обвинуваченим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3