Справа 359/3506/19 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/401/2021 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

15 листопада 2021 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючої), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

за участю:

прокурора ОСОБА_8

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого ОСОБА_13 адвоката ОСОБА_11 та захисника обвинуваченого ОСОБА_14 адвоката ОСОБА_15 на ухвалу Броварського міскрайонного суду Київської області від 30.06.2020,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою Броварського міскрайонного суду Київської області від 30.06.2020 продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 до 28 серпня 2020 року.

Дане рішення мотивовано тим, що оскільки термін запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо вказаних обвинувачених згідно ухвали суду закінчується 04.07.2020, а судовий розгляд даного провадження не закінчився, виходячи з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України та які були встановлені судом під час обрання обвинуваченим запобіжного заходу - тримання під вартою, із ступеня тяжкості та інкримінованих їм злочинів, а також тієї обставини, що підстави для обраного ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді гримання під вартою не відпали, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора, оскільки в ході розгляду даного клопотання прокурор довів, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1,2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, бо є всі підстави вважати, що, перебуваючи на волі, обвинувачені ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 які не мають постійного джерела доходу, обґрунтовано підозрюються у вчиненні декількох особливо тяжких кримінальних правопорушень, які мають високий ступінь суспільної небезпеки, за які вони можуть бути засудженими до позбавлення волі до 15 років, або довічного позбавлення волі, останні в разі визнання їх винними у вчиненні інкримінованих їм злочинів, з метою уникнути покарання за вчинені злочини можуть переховуватися від суду; можуть незаконно впливати на потерпілих та свідків, знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та вчинити інший злочин.
В апеляційній скарзі захисника обвинуваченого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_9 указано на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції. В обґрунтування доводів апеляційної скарги указав, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не містить викладу обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились, або ж з`явились нові ризики, які виправдовують тримання під вартою ОСОБА_12 . Також указав, що до вказаного клопотання прокурором в порушення вимог ст.ст. 199, 184, 23 КПК України не було додано матеріалів, якими він обґрунтовує доводи свого клопотання. За наведених обставин, сторона захисту вважала, що заявлені ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є недоведеними та враховуючи наявність постійного місця проживання та роботи у обвинуваченого ОСОБА_12 , позитивної характеристики за місцем його проживання, відсутності ризику впливу на свідків, експерта та потерпілого, а також відсутності можливості знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вважав тривале перебування під вартою обвинуваченого таким, що суперечить вимогам КПК України. Просив скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_13 адвокат ОСОБА_11 указала про те, що дана ухвала постановлена з грубим порушенням норм міжнародного та національного законодавства, продовження строку тримання під вартою має суто технічний характер, колегія суддів взагалі не врахувала доводів захисту, не надала їм оцінку в своїй ухвалі. За досить тривалий час стороною обвинувачення не надано жодних доказів які б обґрунтовано та неспростовно доводили вину ОСОБА_13 в злочині, що йому інкримінується. Прокурор у своєму клопотанні перелічила та послалась на докази, які суду не надавала. Суд в свою чергу, в порушення вимог ст.23 КПК України фактично прийняв такі докази навіть не дослідивши їх особисто. Просила скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу, якою змінити обраний ОСОБА_13 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_14 адвокат ОСОБА_15 указав на необґрунтованість оскаржуваної ухвали. В обґрунтування мотивів поданої апеляційної скарги зазначив, що прокурором не надано жодного доказу або інших відомостей на обґрунтування доводів необхідності тримання під вартою ОСОБА_14 . Також зазначив що в матеріалах справи такі дані взагалі відсутні, у тому числі не надавались прокурором під час вирішення судом питання про обрання ОСОБА_14 запобіжного заходу. Відтак, на переконання апелянта, посилання суду на доведеність прокурором обґрунтованої підозри та ризиків неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_14 є надуманими та безпідставними. Звернуто захисником увагу також на неврахування місцевим судом даних щодо стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_14 . Просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_14 та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисників на підтримку поданих апеляційних скарг, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення усіх апеляційних скарг, просив залишити їх без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги захисників до задоволення не підлягають з огляду на таке.

Як вбачається із апеляційних скарг захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , захисниками порушене питання про скасування оскаржуваної ухвали.

Між тим, колегія суддів звертає увагу на те, що оскаржувана ухвала судом першої інстанції була постановлена 30.06.2020 року, строк тримання обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 під вартою був визначений до 28.08.2020 включно. Із 28.08.2020 року обвинувачені утримуються під вартою на підставі інших ухвал. На день розгляду справи судом апеляційної інстанції ухвала Броварського міськрайонного суду Київської області від 30.06.2020 року про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою фактично втратила чинність, висновки, які були зроблені у цій ухвалі, на сьогоднішній час втратили своє юридичне значення, що указує на неможливість скасування цієї ухвали судом апеляційної інстанції.

Необхідність продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

За своєю правовою природою ризик вчинення підозрюваним, обвинуваченим дій (поведінки підозрюваного, обвинуваченого), перелік яких визначений ч.1 ст. 177 КПК України, є твердженням, яке ґрунтується на доказах про імовірність протидії підозрюваного, обвинуваченого кримінальному провадженню у однин із способів, зазначених в указаній нормі закону. Така протидія може мати місце як у майбутньому, так і нинішньому чи минулому. Проте, існування можливості такої протидії на майбутнє повинно підтверджуватися доказами станом на момент ухвалення відповідного рішення. Це твердження знайшло своє підтвердження у ряді статей діючого КПК України. Зокрема, аналіз положень ч.2 ст. 177, ч.1 ст. 194, ч.1 ст.196, ч.3 ст. 199 КПК України дає підстави стверджувати те, що як у випадку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і у випадку продовження строку дії цього запобіжного заходу суд вирішує питання про існування ризиків станом на час ухвалення відповідного рішення. У зв`язку із цим, колегія суддів вважає, що перевірка висновків суду першої інстанції про існування того чи іншого ризику, передбаченого ч.1 ст. 177 КУпАП, можлива лише під час дії ухвали про застосування запобіжного заходу чи продовження строку тримання під вартою, тобто у час, коли ці ризики дійсні та існує реальна можливість перевірки їх існування. Та обставина, що станом на час розгляду справи оскаржувана ухвала втратила чинність унеможливлює скасування цієї ухвали, що указує на необґрунтованість вимог захисників обвинувачених в частині скасування цієї ухвали. Колегія суддів також зважає на те, що у відповідності із вимогами ст. 407 КПК України до повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги відноситься прийняття рішення пов`язаного виключно із втручанням у судове рішення шляхом його зміни чи скасування або невтручання, шляхом залишення цього рішення без змін. У зв`язку із цим, за відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення, як такого яке втратило чинність, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості ухвалити будь-яке рішення щодо тих обставин, які наведені апелянтами у апеляційних скаргах.

Колегія судів зважає і на те, що нормами КПК України не передбачається можливості залишення апеляційної скарги без розгляду. Наведені вище обставини не дають також підстав для закриття апеляційного провадження.

Із урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг у зв`язку із неможливістю скасування ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2020 року, якою ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 28.08.2020 включно, а тому колегія суддів залишає апеляційні скарги захисників без задоволення, а зазначену ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого ОСОБА_13 адвоката ОСОБА_11 , захисника обвинуваченого ОСОБА_14 адвоката ОСОБА_15 залишити без задоволення.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2020 року, якою обвинуваченим ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 продовжено строк тримання під вартою до 28 серпня 2020 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4