КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 05 серпня 2021 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 05.08.2021 задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , та продовжено підозрюваному ОСОБА_7 у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000232 від 11.03.2020, строк тримання під вартою до 17.09.2021 включно.
Цією ж ухвалою визначено заставу у розмірі 4 086 000 грн., із зобов`язанням підозрюваного ОСОБА_7 виконувати процесуальні обов`язки, визначені ч. 5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утриматися від спілкування із іншими підозрюваними, свідками, потерпілими у кримінальному провадженні № 0000232 від 11.03.2020; носити електронний засіб контролю.
Термін обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави, визначено в межах строку досудового розслідування, а саме до 17.09.2021.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, клопотання задовольнити частково, та застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181 600 грн.
У апеляційній скарзі захисник зазначав, що постанова слідчого про продовження заходів безпеки винесена із грубим порушенням кримінального закону, та не доведена до відома ОСОБА_7 та його захисників.
Захисник вказував на те, що суттєву частину клопотання слідчого займає опис встановлених фактичних обставин події за участю нібито ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , з яких суть дій останніх встановити неможливо.
Підозрюваний з 26.04.2021 незаконно утримується у ІТТ ГУНП у місті Києві.
На переконання апелянта, слідчим безпідставно вручено 20.01.2017 міському голові міста Куп`янськ ОСОБА_11 повідомлення про підозру для передачі ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 4 ст. 296 КК України, оскільки до компетенції міського голови не входить обов`язок вручати повідомлення про підозру.
ОСОБА_7 особисто не вручено повідомлення про підозру щодо подій 22.12.2016біля кафе «Шафран».
У клопотанні слідчого не зазначено даних про неможливість проведення слідчих дій з 24.04.2021 по 04.08.2021, а також, на думку апелянта, є помилковим посилання слідчого на необхідність в майбутньому виконання вимог ст.ст. 290, 291 КПК України, а також складання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, оскільки вказане свідчить про те, що слідчий вже на даному етапі досудового розслідування виключає можливість закриття кримінального провадження.
Слідчим додано до клопотання матеріали слідчих дій, що фактично зібрані у період з 22.12.2016 до 15.04.2017.
Органом досудового розслідування не надано належних доказів на підтвердження ухилення підозрюваного від явки до правоохоронних органів, оскільки жодних повісток чи повідомлень від слідчого або прокурора він або члени його сім`ї не отримували.
Також, відсутні докази вчинення кримінального правопорушення групою осіб, перебування автомобіля Toyota Land Cruiser, д.н.з. НОМЕР_1 , на місці подій та перебування підозрюваного в даному автомобілі, а також конкретизація того, які предмети, заздалегідь заготовлені для нанесення тілесних ушкоджень використовувалися, ймовірною групою, а який предмет, заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень використовував підозрюваний.
Кваліфікація дій підозрюваного за ч. 4 ст. 296 КК України є безпідставною, оскільки відсутній предмет, заздалегідь пристосований для нанесення тілесних ушкоджень.
На переконання захисника, твердження про вплив на потерпілих з боку підозрюваного жодним чином не доведений.
Підозрюваний раніше не судимий, є кандидатом у майстри спорту, має постійне місце реєстрації та проживання.
Крім того, захисник вказував на порушення норм процесуального права при постановленні ухвали Апеляційного суду Харківської області від 27.02.2021, якою було
24.04.2021 у ОСОБА_7 примусово були відібрані біологічні зразки.
Слідчим суддею, в порушення вимог Закону України «Про попереднє ув`язнення» від 30.06.1993, не вказано назву та місце знаходження установи попереднього ув`язнення.
Захисник посилався на показання потерпілого ОСОБА_12 , відповідно до яких ОСОБА_7 на місті подій не було, а також на те, що потерпілий ОСОБА_13 подав заяву про відмову від будь-яких претензій до останнього.
У даному кримінальному провадженні троє потерпілих подали заяви про відмову від обвинувачення.
На переконання апелянта, щодо ОСОБА_14 під час допиту застосовувався психологічний тиск зі сторони працівників правоохоронних органів.
Крім того, раніше допитані учасники провадження вже змінювали показання, зокрема 12.06.2017 та 19.06.2017 до СУ ГУНП в Харківській області та прокуратури Харківської області надійшли клопотання від свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ОСОБА_17 та потерпілих ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , в яких останні просять їх додатково допитати, перевірити законність повідомлення про підозру ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , а також потерпілі відмовляються від цивільного позову.
Слідчим суддею, в порушення вимог ч. 5 ст. 182 КПК України, не визначено розмір застави. На переконання апелянта, слідчий суддя був зобов`язаний визначити ОСОБА_7 розмір застави в сумі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осбі.
Апелянт вказував на те, що додані до клопотання матеріали не містять доказів наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих кримінальних правопорушень та наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також жодним чином не доведено неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Слідчим у даному кримінальному провадженні залишено без розгляду клопотання сторони захисту про допит свідків, належне розслідування, надання відео та стоп кадрів у електронному вигляді, а також повторне проведення слідчого експерименту.
Також, не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, підозрюваний ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити йому строк апеляційного оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову, якою застосувати відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту, у період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби, який визначити за місцем його проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , та покласти на нього наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утриматися від спілкування із свідками та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю. Строк дії ухвали встановити до 17.09.2021.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги підозрюваний вказував на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційні скарги, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.
За правилами п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути продана протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Як убачається із матеріалів судового провадження, повний текст ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 05.08.2021 оголошено 10.08.2021 у відсутності учасників судового провадження, та дані про вручення останнім повного тексту ухвали у матеріалах справи відсутні.
Згідно даних конверту поштового відправлення, апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 направлено 12.08.2021, тобто в строк, передбачений абзацом 2 ч. 3 ст. 395 КПК України. З урахуванням наведеного, колегія суддів не убачає підстав для розгляду клопотання підозрюваного ОСОБА_7 про поновлення строку апеляційного оскарження.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000232 від 11.03.2020 за підозрою ОСОБА_23 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 289 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч.ч. 2, 4 ст. 296, ч. 2 ст. 289 КК України, ОСОБА_24 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 345, ч. 2. ст. 28 ч. 2 ст. 347 КК України, а також за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 185 (чинної до 01.07.2020), ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 289, ч.ч. 1, 2 та 3 ст. 289, ч. 2 (чинної до 01.07.2020) та ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 345, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 347 КК України.

Згідно матеріалів судового провадження, 20.01.20217 старшим слідчим СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_25 у кримінальному провадженні № 0007559 складено повідомлення про підозру ОСОБА_7 у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 125 КК України, та в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб із застосуванням предметів, спеціально пристосованих для нанесення тілесних ушкоджень, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 296 КК України.
14.02.2018 у кримінальному провадженні № 0007559 старшим слідчим СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_25 складено повідомлення зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_7 , в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 296 КК України, та у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчиненому групою осіб із застосуванням предметів, спеціально пристосованих для нанесення тілесних ушкоджень, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 296 КК України.
Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_25 у кримінальному провадженні № 0007559 від 23.12.2016 зупинено досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0007559 та постановлено продовжити розшук підозрюваного ОСОБА_7 .
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23.01.2017, 24.07.2017 задоволено клопотання слідчого та надано дозвіл на затримання ОСОБА_7 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Постановою першого заступника прокурора Харківської області ОСОБА_26 від 27.03.2017 продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження № 0007559 до 4 місяців, тобто до 30.05.2017.
Постановою першого заступника прокурора Харківської області ОСОБА_26 від 26.07.2017 продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження № 0007559до 6 місяців, тобто до 26.09.2017.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 12.04.2018, яку залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 26.04.2018, у порядку ч. 6 ст. 183 КПК України застосовано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення застави.
Постановою прокурора відділу Офісу Генерального прокурора від 27.12.2019 обраховано строк об`єднаних кримінальних проваджень та постановлено вважати строком закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженню № 0003035 дату 06.02.2020.
Постановою першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_27 від 27.01.2020 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженню № 0003035 до 12 місяців.
Згідно даних протоколу затримання від 24.04.2021, цього ж дня на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12.04.2018 затримано ОСОБА_7 .
24.04.2021 ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0000089 від 28.01.2021 у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 289 КК України, та у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 289 КК України.
Постановою прокурора відділу Офісу Генерального прокурора від 24.04.2021 матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях № 0000089 від 28.01.2021 та № 0000232 від 20.03.2020 об`єднано в одному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26.04.2021 стосовно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на термін до 16.06.2021, без визначення розміру застави.

Постановою прокурора відділу Офісу Генерального прокурора від 19.05.2021 постановлено вважати строком закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000232 дату 18.09.2021.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 11.06.2021 стосовно підозрюваного ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на термін до 09.08.2021 включно.
05.08.2021 старший слідчий в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_28 , в якому просив продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 на 60 днів в межах строку досудового розслідування, без визначення застави.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 05.08.2021 задоволено клопотання слідчого, та продовжено підозрюваному ОСОБА_7 у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000232 від 11.03.2020, строк тримання під вартою до 17.09.2021 включно, із визначенням застави у розмірі 4 086 000 грн., та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст.194 КПК України, строком до 17.09.2021.
З таким висновком колегія суддів погоджується частково, з огляду на наступне.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Продовжуючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 строк тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 4 ст. 296, ч. 2 ст. 289 КК України.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 із інкримінованим йому кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 4 ст. 296, ч. 2 ст. 289 КК України, є обґрунтованою.

Слідчим суддею досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання ОСОБА_7 під вартою та встановлено, що необхідно провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, зокрема проведення додаткових допитів потерпілих, отримання висновків експертиз, призначення експертиз, здійснення тимчасового доступу до речей та документів, та виконання ряду інших слідчих (розшукових) та процесуальних дій, без проведення яких закінчення досудового розслідування є неможливим.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження їх існування, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, кількість епізодів кримінально-протиправних дій, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, а також з огляду на характер та суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється.
Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, сховати або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні слідчого.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які не зменшилися з часу застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.
Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_7 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.
На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_7 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.
Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю кримінального правопорушення та його наслідками, є обґрунтованим, та підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, колегія суддів не вбачає.
Разом з тим, колегією суддів встановлено, що прийнявши обґрунтоване рішення про продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку тримання під вартою, слідчий суддя належним чином не врахував вимоги ч. 4 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України при визначенні йому застави в розмірі 4 086 000 гривень, та не обгрунтував необхідність визначення застави саме в такому розмірі.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.
Разом з цим, при визначенні розміру застави слід не допускати встановлення такого її розміру, що є завідомо непомірним для особи та призводить до неможливості виконання застави. З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів не погоджується з висновками слідчого судді щодо визначення ОСОБА_7 застави у розмірі 4 086 000 гривень, та вважає такий розмір застави необгрунтованим та занадто непомірним.

Враховуючи обставини інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, дані про його особу, репутацію, майновий та сімейний стан, інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, відомості про розмір матеріальних збитків у сумі 120706,47, заподіяння яких, згідно даних повідомлення про підозру, інкриміновано ОСОБА_7 у групі з іншими особами при вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а також відсутність станом на день розгляду слідчим суддею клопотання слідчого відомостей про розмір заподіяної шкоди при вчиненні інших інкримінованих ОСОБА_7 злочинів, колегія суддів приходить до висновку про необхідність визначення ОСОБА_7 застави у розмірі 430 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 022 970 гривень у національній грошовій одиниці.

На переконання колегії суддів, такий розмір застави буде співмірним з існуючими в кримінальному провадженні ризиками та в разі її внесення зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

При цьому, колегія суддів не убачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в частині визначенні підозрюваному ОСОБА_7 застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181 600 гривень у національній грошовій одиниці, оскільки, на переконання колегії суддів, в разі визначення підозрюваному зазначеного розміру застави та її внесення, такий запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 4 ст. 296, ч. 2 ст. 289 КК України.
Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у слідчого судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій за ч.ч. 2, 4 ст. 296, ч. 2 ст. 289 КК України, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження, а тому доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного щодо відсутності у кримінальному провадженні доказів на підтвердження наявності суб`єктивної та об`єктивної сторони кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 4 ст. 296, ч. 2 ст. 289 КК України, неналежність та недопустимість зібраних у кримінальному провадженні доказів, колегія суддів вважає передчасними.
Доводи апелянта про порушення органом досудового розслідування встановленого законом порядку вручення повідомлень про підозру ОСОБА_7 перевірялися слідчим суддею під час розгляду клопотання та не знайшли свого підтвердження, з чим погоджується і колегія суддів.
Посилання апелянтів на те, що органом досудового розслідування у клопотанні не доведено, а слідчим суддею не встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також не оцінено відомості про особу підозрюваного, є безпідставними.
В контексті Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Крім того, відповідно до практики Європейського суду з захисту прав людини, на початкових етапах розслідування можливість перешкоджати правосуддю обвинуваченим обґрунтовує перебування такої особи під вартою. Для належного оцінювання ризику знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, що є суттєвими в контексті встановлення обставин кримінального правопорушення, також мають значення обставини, які характеризують особу обвинуваченого. Якщо у зв`язку з власною професійною діяльністю або за наявності ділових чи інших зв`язків особа має доступ до відповідних документів чи речей, існує ймовірність, що вона скористається нагодою та вчинить зазначені дії.
Встановлені органом досудового розслідування конкретні обставини інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, тяжкість покарання у випадку визнання його винуватим у їх вчиненні, дані про особу підозрюваного у їх сукупності, його соціальний статус, свідчать про обгрунтованість ризику зміни місця проживання ОСОБА_7 , його переховування від органу досудового розслідування та/або суду.
Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вірогідність настання яких, поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування, є досить високою.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання та реєстрації, раніше не судимий, є кандидатом у майстри спорту, не свідчать про зменшення ступеню існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Доводи сторони захисту про недотримання норм процесуального права при постановленні ухвали Апеляційного суду Харківської області від 27.02.2021 щодо ОСОБА_7 , не впливають на правильність висновків слідчого судді щодо продовження запобіжного заходу відносно нього у виді тримання під вартою. Вищевказані доводи зведені до незгоди із судовим рішенням суду апеляційної інстанції, постановленим у межах іншого судового провадження, яке не є предметом даного апеляційного розгляду.
Інші доводи апеляційних скарг не спростовують правильність висновків щодо наявності підстав для продовження відносно ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
За таких обставин у їх сукупності, виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого, продовження щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у межах досудового розслідування строком до 17.09.2021, з одночасним визначенням застави в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 183 КПК України, у розмірі 430 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 022 970 гривень у національній грошовій одиниці та з покладенням на підозрюваного ОСОБА_7 , у разі внесення застави, обов`язків, передбачених п.п. 1-4, 8,9 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 05 серпня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого, та продовжено підозрюваному ОСОБА_7 у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000232 від 11.03.2020, строк тримання під вартою до 17.09.2021 включно, із визначенням застави у розмірі 4 086 000 грн., та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст.194 КПК України, строком до 17.09.2021, - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях щодо організованої злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , про продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку тримання під вартою на 60 днів у межах строку досудового розслідування, - задовольнити частково.
Продовжити підозрюваному ОСОБА_29 у ОСОБА_30 у ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строктримання під вартою у межах строку досудового розслідуваннякримінального провадження № 0000232 до 17.09.2021.

Визначити підозрюваному ОСОБА_7 заставу в розмірі 430 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 022 970 гривень у національній грошовій одиниці.
Застава може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду (м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, код ЄДРПОУ суду 42258617, банк ГУ ДКС України в місті Києві, код банку - 820172, номер рахунку за стандартом IBAN: UA1082186)
У разі внесення застави у визначеному судом розмірі, вважати, що до підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді застави.
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утриматися від спілкування із іншими підозрюваними, свідками, потерпілими у кримінальному провадженні № 0000232 від 11.03.2020; носити електронний засіб контролю.
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, обчислювати з дня внесення застави до 17.09.2021 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3