Справа № 0308/9191/12 Провадження №11-кп/802/673/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:в порядку КПК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Ратнівського районного суду Волинської області від 27 липня 2021 року,

В С Т А Н О В И В

Вироком Ратнівського районного суду Волинської області від 12 березня 2021 року ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.149 КК України та призначено покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, без конфіскації всього належного їй на праві приватної власності майна.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи;

- періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

В порядку п.14 ст. 537, п.4 ч.2 ст. 539 КПК України фахівець Луцького МРВ філії ДУ «Центр пробації» у Волинській області ОСОБА_8 звернувся до Ратнівського районного суду Волинської області з поданням про вирішення питань про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку Ратнівського районного суду Волинської області від 12 березня 2021 року.
Ухвалою Ратнівського районного суду Волинської області від 27 липня 2021 року подання задоволено.
Виправлено допущену описку в четвертому абзаці резолютивної частини вироку Ратнівського районного суду Волинської області від 12 березня 2021 року, викладено її в наступній редакції: «На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації».
В решті вирок суду залишити без змін.
Не погоджуюсь з ухвалою суду, засуджена ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, у якій вважає її незаконною та необгрунтованою.

На обґрунтування таких вимог ОСОБА_7 зазначає, що суд першої інстанції, вирішуючи подання органу пробації, своєю ухвалою неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме поклав обов`язок, встановлений ст. 76 КК України, - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, чим погіршив її становище. В той час як вироком Ратнівського районного суду Волинської області від 12 березня 2021 року їй було заборонено виїжджати за межі України на постійне місце проживання.
У зв`язку з цим засуджена просить, змінивши ухвалу Ратнівського районного суду Волинської області від 27 липня 2021 року, виключити з її резолютивної частини обов`язок - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Заслухавши доповідача, який доповів основні доводи та зміст оскарженої ухвали суду, пояснення засудженої, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; думку прокурора, котрий щодо доводів апеляційної скарги покладався на розсуд суду, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених КПК України.
Цих вимог Закону судом першої інстанції не дотримано.
З матеріалів провадження встановлюється, що до Ратнівського районного суду Луцьким МРВ філії ДУ "Центр пробації" у Волинській області скеровано подання, в порядку ст.ст. 537, 539 КПК України, про вирішення неточностей, які перешкоджають виконанню вироку Ратнівського районного суду Волинської області від 12 березня 2021 року, яким, при звільненні від відбування покарання з іспитовим строком, на засуджену ОСОБА_7 покладено обов`язки - не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції, не передбачені ст. 76 КК України.

Задовольняючи подання органу пробації, місцевий суд, керуючись вимогами 379 КПК України, шляхом виправлення описки, змінив резолютивну частину свого вироку у цій частині, та виклав її в наступній редакції: «На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації».
В решті вирок суду залишив без змін.
Однак, суд не врахував, що порядок виправлення описки у рішенні суду (ст. 379 КПК України) та вирішення судом питань під час виконання вироків (ст. 537 КПК України) не є тотожними.
За змістом ст. 379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.
Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, а лише усуває неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.
З роз`яснень постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» №11 від 21.12.1990 року слідує, що суд першої інстанції не вправі вирішувати питання про міру призначеного покарання, зокрема уточнювати призначене покарання (як основне, так і додаткове) щодо його виду та строку, та вирішувати інші питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого.
Як свідчить аналіз матеріалів кримінального провадження та прийнятого процесуального рішення, фактично суд своєю ухвалою, винесеною в порядку ст. 379 КПК України виправив не описку, а змінив зміст резолютивної частини вироку, оскільки в числі іншого засудженій ОСОБА_7 замість обов`язку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, який не передбачений діючою на даний час і на момент ухвалення вироку нормою ст. 76 КК України, призначено зовсім інший обов`язок - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, що на переконання суду апеляційної інстанції, не може бути здійснено шляхом виправлення описки. При цьому суд істотно погіршив її становище, оскільки визначив більш суворий обов`язок і при цьому вийшов за межі своїх повноважень.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвалу суду першої інстанції не можна залишати в силі та слід скасувати з прийняттям нової ухвали.
Згідно положень ст. ст. 537, 539 КПК України, під час виконання вироку суд має право вирішувати різні питання щодо призначеного покарання, у тому числі, інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку за клопотанням органу чи установи виконання покарання, у судовому засіданні.
До питань про будь - які сумніви і протиріччя, які виникають при виконанні вироку, відносяться: а) про уточнення посади чи виду діяльності, якщо при призначенні покарання (основного або додаткового) у вигляді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю допущено неточні, неконкретні формулювання; б) про усунення суперечностей і неточностей при написанні прізвища, імені, по батькові чи інших біографічних даних засудженого; в) про усунення описок та арифметичних помилок, коли вони очевидні і виправлення їх не стосується суті вироку і не тягне погіршення становища засудженого тощо.
Під час виконання вироків суд, який їх ухвалив, вправі вирішувати й питання, що виникають внаслідок недоліків вироків, а також питання, що виникли в процесі виконання вироків, зокрема: про звільнення з-під варти особи, засудженої до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, якщо підсудний був під вартою, і суд не вирішив питання про зміну запобіжного заходу; про застосування закону про амністію, якщо його застосування є обов`язковим, і суд при постановленні вироку не обговорив цього питання; про зарахування досудового тримання особи під вартою в строк відбування покарання, якщо таке зарахування не проведено судом або допущена неточність при його обчисленні; про поновлення в правах особи, обмежених під час кримінального провадження, якщо таке поновлення не було зроблено судом при ухваленні виправдувального вироку; про скасування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо вони не були скасовані судом при ухваленні виправдувального вироку; про долю речових доказів і документів, якщо їх не вирішено вироком суду; про заходи піклування про неповнолітніх, непрацездатних і збереження майна засудженого, якщо у вироку немає такого рішення, тощо.
Наведений перелік питань про будь-які сумніви і суперечності, недоліки, допущені судом при ухваленні вироків, а також питань, що виникають в процесі виконання вироків, які належить вирішувати суду під час виконання вироків, не є вичерпним.
Але слід мати на увазі, що під час виконання вироків суд може вирішувати лише ті питання, які не стосуються суті вироку і не тягнуть погіршення становища засудженого, якщо таке погіршення становища прямо не передбачено в законі.
Вирішуючи по-суті подання органу пробації, апеляційний суд вважає, що в його задоволенні слід відмовити з наступних підстав.
Матеріалами провадження встановлюється, що вироком Ратнівського районного суду Волинської області від 12 березня 2021 року на засуджену ОСОБА_7 , при звільненні її від відбування покарання з іспитовим строком, покладено обов`язки, не передбачені нормами діючої ст. 76 КК України.

Вирок був направлений на виконання уповноваженого органу з питань пробації.
08.10.2016 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання покарань та реалізації прав засуджених» від 07.09.2016 № 1492-VIII.
Вищевказаним законом внесені зміни, в тому числі, до ст. 76 КК України.
Статтею 76 КК України встановлені обов`язки, які покладаються судом у разі звільнення особи від відбування призначеного покарання з випробуванням.
Згідно з ч. 1 та ч. 2 вказаної статті, в редакції, що діяла на час ухвалення вироку, у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: 1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти такі обов`язки: 1)попросити публічно або в іншій формі пробачення у потерпілого; 2) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 3) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу); 4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою; 5) пройти курс лікування від розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин або захворювання, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб; 6) дотримуватися встановлених судом вимог щодо вчинення певних дій, обмеження спілкування, пересування та проведення дозвілля.
З вищевикладеного слідує, що покладені судом відповідно до ст. 76 КК України на засуджену ОСОБА_7 за вироком Ратнівського районного суду Волинської області від 12 березня 2021 року обов`язки, не узгоджуються з обов`язками, які містяться в самій статті.
Однією з гарантій забезпечення правової визначеності, елементом стабільності судового рішення та його законної сили є його незмінність. Суд, який ухвалив (постановив) рішення, після його проголошення, не має права його змінити або скасувати. Допущені в судовому рішенні помилки, внаслідок яких воно стає незаконним і необґрунтованим, виступають підставою для зміни і скасування рішення в апеляційному і касаційному порядку та у зв`язку з нововиявленими обставинами. Таким чином, з моменту винесення вироку суд, що його ухвалив, не вправі вносити у нього будь-які зміни, що коливають його сутність, а також відміняти власне рішення, змінювати обставини справи, мотиви прийнятого рішення, доповнювати або модифікувати їх. Виключенням з цього правила є виправлення описок і очевидних арифметичних помилок, які здійснюються судом, що його постановив незалежно від набрання законної сили цим рішенням. Якщо після оголошення вироку суд дійде висновку про те, що постановлене ним рішення не є правомірним, навіть у цьому випадку він не має права самостійно скасувати або змінити його. За загальним правилом, вирок може бути переглянутий по суті тільки судом вищої інстанції. Тобто, вимога про незмінність рішення по суті перш за все звернена до самого суду, який прийняв рішення.
Встановлено, що вирок суду по суті учасниками кримінального провадження в апеляційному порядку не оскаржувався. Хоч в даний час, вирок набрав законної сили та звернутий до виконання, однак не виключається можливість його апеляційного оскарження за апеляційною скаргою з клопотанням про поновлення строку на оскарження.
За викладених обставин, судова колегія приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення даного подання за обставин, які визначені в самому поданні.
Таким чином, апеляційна скарга засудженої ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418,409, 413, 537, 539 КПК України, Волинський апеляційний суд
У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Ратнівського районного суду Волинської області від 27 липня 2021 року, якою задоволено подання Луцького МРВ філії ДУ "Центр пробації" у Волинській області, виправлено описку вироку, скасувати.
Прийняти нову ухвалу, якою в задоволенні подання Луцького МРВ філії ДУ "Центр пробації" у Волинській області - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді