Номер провадження: 11-кп/813/757/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.02.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:
головуючий суддя ОСОБА_2 ,
судді: ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000260 від 30.04.2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення.
Оскаржуваною ухвалою обвинуваченій продовжено строк тримання під вартою на 60 діб з триманням в ДУ "Одеській слідчий ізолятор" до 18.02.2022 року включно. Розмір раніше визначеної застави - залишено без змін.
Рішення суду першої інстанції вмотивовано існуванням передбачених ст. 177 КПК України ризиків, зважаючи на відомості про особу обвинуваченої: відсутність у суду інформації про офіційне працевлаштування, звинувачується у вчиненні злочину, санкція за який передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу.
Доводи апеляційної скарги адвокат обґрунтовує тим, що:
- клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу стороні захисту не вручалось;
- прокурором не була надано суду доказів існування ризиків, зазначених у клопотанні;
- ОСОБА_6 раніше не судима, має постійне місце проживання та малолітню дитину.
На підставі наведеного захисник просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу та обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
01 лютого 2022 року на електрону адресу апеляційного суду від прокурора ОСОБА_8 надійшов лист, у якому прокурор просив проводити судове засідання у його відсутності, зазначив, що обраний відносно ОСОБА_9 запобіжний захід було продовжено законно та обґрунтовано, підстав для скасування оскаржуваної ухвали не має.
Обвинувачена доводи та вимоги апеляційної скарги підтримала, додала, що не переховувалась від органів досудового розслідування та суду.

Мотиви апеляційного суду.
Дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Згідно з положеннями ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 331 КПК України до спливу двомісячного строку з дня застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, з зазначених матеріалів вбачається, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження № 0000260 від 30.04.2021 року відносно ОСОБА_9 , обвинуваченій у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.
Відхиляючи доводи апелянта про несвоєчасне вручення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, апеляційний суд звертає увагу на те, що, як вбачається з оскаржуваної ухвали, питання щодо доцільності подальшого тримання обвинуваченої ОСОБА_10 під вартою було поставлено судом відповідно до вимог ч.3 ст. 331 КПК України, згідно якої до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Щодо посилання апелянта на недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд зауважує, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Перевіряючи обґрунтування суду першої інстанції щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК, апеляційний суд встановив належне обґрунтування судом наявності зазначених ризиків в оскаржуваній ухвалі.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які були підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу не зменшилися, продовжують існувати та виправдовують подальше тримання обвинуваченої під вартою, та, дотримавшись вимог ст. 331 КПК України, розглянув питання доцільності продовження тримання обвинуваченої під вартою, з урахуванням положень глави 18 КПК України.

Посилання обвинуваченої на те, що від органів досудового розслідування та суду вона не переховувалась, апеляційний суд не може взяти до уваги, оскільки, на переконання апеляційного суду, такі обставини не свідчать про неможливість вчинення обвинуваченою таких спроб у майбутньому та не гарантують виконання нею своїх процесуальних обов`язків.

Апеляційний суд не може взяти до уваги як підставу для скасування оскаржуваної ухвали посилання обвинуваченої та її захисника на те, що вона має постійне місце проживання та малолітню дитину, оскільки такі обставини не є достатньо переконливими, щоб нівелювати ризики, встановлені судом першої інстанції.

Жодних розумних гарантій добросовісної поведінки ОСОБА_6 на вказаній стадії кримінального процесу ані судді, ані апеляційному суду надано не було.

Матеріали справи не містять відомостей про обставини, які б унеможливлювали перебування обвинуваченої під вартою.

У відповідності до п.п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії» наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченої, апеляційним судом не встановлено та стороною захисту не доведено.

Згідно з п.1 ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись статями 331, 370, 372, 376, 404, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000260 від 30.04.2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 , обвинуваченій у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, - залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4