Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/51/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.01.2022 Слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м. Києві клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , стосовно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,
про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні № 0000018 від 03.01.2022 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , як слідчий групи слідчих у кримінальному провадженні, за погодженням із прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , що входить в групу прокурорів у даному кримінальному провадженні, звернулась до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбачено ч. 1 ст. 187 КК України.
Клопотання мотивоване тим, що у провадженні СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000018 від 03.01.2022 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 03.01.2022 року, приблизно о 18 год. 30 хв., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи біля кіоску, який розташований неподалік зупинки громадського транспорту «Сирецька», що по вулиці Кирилівській біля будинку № 123 у місті Києві, помітив невідому йому раніше особу, а саме ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У цей момент у нього виник злочинний умисел, направлений на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у вищезазначеному місці, підійшов ззаду до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка у той момент перебувала біля кіоску, де вона працює, схопив останню за капюшон куртки та поволік її у сторону зупинки громадського транспорту, протягнувши на відстань приблизно 1 метр від кіоску. У подальшому ОСОБА_5 штовхнув ОСОБА_8 руками в груди, після чого остання впала та при спробі піднятися, ОСОБА_5 з метою подолання її опору, взяв поводок для собаки, який був при ньому, та почав обмотувати його навколо шиї ОСОБА_8 та душити. Подолавши опір ОСОБА_8 , ОСОБА_5 вихопив з плеча останньої її сумку та відпустив поводок, після чого заволодів мобільним телефоном, марки «Nokia», вартістю 500 грн, мобільним телефоном, марки «Ipone Apple 6», вартістю приблизно 3 000 грн, які належать ОСОБА_8 , а також зв`язкою ключів у кількості 6 штук, які матеріальної цінності для останньої не становить. У подальшому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з місця вчинення злочину зник. У вчиненні вищевказаного злочину органом досудового розслідування повідомлено про підозру 04.01.2022 р. ОСОБА_5 , його дії кваліфіковані за ч. 1 ст.187 КК України, а саме: у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій). На думку слідчого, є підстави вважати, що підозрюваний може: 1) переховуватись від органу досудового розслідування та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 2) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується; 3) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 4) незаконно впливати на свідків та потерпілого з метою залякування останніх. Запобігти даним ризикам, з урахуванням тяжкості вчинено злочину та особи ОСОБА_5 , може лише обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання за вищевказаними підставами, просить застосувати саме цей запобіжний захід, оскільки у органів досудового розслідування є достатні підстави вважати, що обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не забезпечить запобігання встановленим ризикам та виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Захисник та підозрюваний в судовому засіданні просили відмовити органу досудового розслідування в задоволенні клопотання та обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Пояснили, що підозрюваний не мав на меті заволодіти цінностями потерпілої для збагачення. Підозрюваний пояснив, що має товариша, який також працює у даному кіоску. Зі слів товариша, нещодавно в нього було виявлено суттєву недостачу товару в цьому кіоску та йому довелося відшкодовував збитки. ОСОБА_5 проходивши того дня з собакою повз кіоску, побачив невідому жінку яка намагалася відчинити даний кіоск ключами, але в неї це не вдавалося. Він подумав, що вона хоче винести з відти певний товар та вирішив її затримати щоб розібратися в цій ситуації. Заволодів виключно її телефонами та ключами якими вона намагалася відкрити кіоск, бо не повірив що вона також працює продавцем у ньому, які після з`ясування обставин мав намір повернути. Інші цінні речі він в неї не забирав. Про скоєне шкодує. Свою провину визнає частково.
Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.
Встановлено, що 03.01.2022 р. СВ Подільського УП ГУ НП в м.Києві розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.187 КК України (№ з Єдиного реєстру досудових розслідувань - № 0000018 від 03.01.2022 р.), за заявою ОСОБА_8 , про те що, 03.01.2022 року, приблизно о 18 год. 30 хв., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи біля кіоску, який розташований неподалік зупинки громадського транспорту «Сирецька», що по вулиці Кирилівській біля будинку № 123 у місті Києві, помітив невідому йому раніше особу, а саме ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У цей момент у нього виник злочинний умисел, направлений на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у вищезазначеному місці, підійшов ззаду до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка у той момент перебувала біля кіоску, де вона працює, схопив останню за капюшон куртки та поволік її у сторону зупинки громадського транспорту, протягнувши на відстань приблизно 1 метр від кіоску. У подальшому ОСОБА_5 штовхнув ОСОБА_8 руками в груди, після чого остання впала та при спробі піднятися, ОСОБА_5 з метою подолання її опору, взяв поводок для собаки, який був при ньому, та почав обмотувати його навколо шиї ОСОБА_8 та душити. Подолавши опір ОСОБА_8 , ОСОБА_5 вихопив з плеча останньої її сумку та відпустив поводок, після чого заволодів мобільним телефоном, марки «Nokia», вартістю 500 грн, мобільним телефоном, марки «Ipone Apple 6», вартістю приблизно 3 000 грн, які належать ОСОБА_8 , а також зв`язкою ключів у кількості 6 штук, які матеріальної цінності для останньої не становить. У подальшому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з місця вчинення злочину зник.
Згідно протоколу від 03.01.2022 р. за підозрою у вчиненні вищевказаного злочину в порядку ст.208 КПК України було затримано ОСОБА_5
04.01.2022 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаного злочину, його дії кваліфіковані за ч. 1 ст.187 КК України, а саме у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).
Копія клопотання про застосування запобіжного заходу та додатки вручені підозрюваному у встановлений законом термін.
Клопотання подано до суду та судове засідання відбувається у встановлені законом строки.
Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.
Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Як вбачається з наданих матеріалів кримінального провадження, на даному етапі досудового розслідування є достатні підстави вважати про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки в розпорядженні слідчого є зібрані у встановленому законом порядку достатні фактичні данні, які свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, що інкримінується підозрюваному органом досудового розслідування.
Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених статтею 2 КПК України.
Аналізуючи ризик переховування від органів досудового розслідування та суду в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).
Оцінюючи ризик переховування ОСОБА_5 з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що вивченням даних про особистість підозрюваного встановлено, що він зареєстрований ( АДРЕСА_1 ) та фактично проживає в м. Києві (винаймає кімнату у свого товариша по АДРЕСА_2 вже більше трьох років), не одружений, дітей на утриманні немає. А відтак, є ймовірність вважати, що ураховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі доведення вини підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування.
Актуальним слідчий суддя вважає ризик того, що підозрюваний може впливати на свідків та потерпілу, оскільки ще триває досудове розслідування, а тому є підстави вважати, з метою зміни ними своїх показань, підозрюваний може впливати на них.
Ризик того, що підозрюваний може вчинити інший злочин, слідчий суддя вважає відсутнім, оскільки ОСОБА_5 раніше не судимий, і підстав вважати, що буде вчиняти злочини, немає.
Таким чином, в судовому засіданні достеменно встановлено, що підозрюваний може переховується від органу досудового розслідування та незаконно впливати на свідків, потерпілу цим підтверджується наявність ризиків, передбачених п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, при вирішені питання, чи було особу «обвинувачену в кримінальному правопорушенні» для цілей статті 6 Конвенції, необхідно виходити з таких трьох критеріїв: категорія даного провадження згідно з національним законодавством; суттєві характерні риси цього провадження; вид та суворість міри покарання, яке може бути призначено заявникові. [«O. v. Norway», n. 33926].
«Законність» тримання під вартою з погляду національного закону не завжди є вирішальним чинником. Європейський суд з прав людини зазначає, що тримання під вартою протягом зазначеного періоду має відповідати меті пункту 1 статті 5 Конвенції, яка забороняє безпідставне позбавлення свободи. [«Гаважук проти України», п. 63654]; [«Мурукін проти України», п. 34]; [«Буряга проти України», п. 54655]; [«Фельдман проти України», п. 68656].
Тримання під вартою у відповідності до пункту 1(с) статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Взяття заявника під варту має бути конче необхідним для забезпечення його присутності в суді, але водночас інші, менш суворі заходи можуть бути достатніми для досягнення цієї мети. (Рішення : «Ladent v. Poland», n. 55660; «Ambruszkiewicz v. Poland», n.n. 29-33661; «Хайредінов проти України», n. 28).
Затримання особи є настільки серйозним запобіжним заходом, що воно є виправданим, лише якщо інші, менш суворі, заходи були розглянуті та визнанні недостатніми для забезпечення захисту індивідуальних або суспільних інтересів, які можуть вимагати затримання відповідної особи. (Рішення : «X. v. Finland», n. 151).
ЄСПЛ визнав, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для обґрунтування обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Виходячи із правової позиції ЄСПЛ при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд у кожному випадку повинен принципово та критично ставитися до доводів прокурора, якими він обґрунтовує необхідність застосування саме цього запобіжного заходу, об`єктивно оцінюючи її переконливість. При цьому прокурор повинен довести, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам передбаченим ст. 177 КПК України.
Санкція ч.1 ст. 187 КК України передбачає основне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 7 років.
Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Колегія суддів погоджується, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини (рішення «Нечипорук і Йонкало проти України»), відповідно до якої «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин.
У даному клопотанні наведені дані, які вказують на підозру у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, що інкримінується йому органом досудового розслідування, та які не викликають розумних сумнівів у цьому.
Натомість, наявність ризиків, за для запобігання яким застосовується запобіжний захід, слідчий суддя оцінює через призму ст. 177 та 178 КПК України.
При цьому, слідчий суддя виходить з того, що відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри та наявність хоча б одного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, але не доведе, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не здане запобігти таким ризикам, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті.
У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.
При цьому, прийшовши до висновку про наявність обґрунтованої підозри про вчинення кримінального правопорушення та наявність ризиків, на які посилається сторона обвинувачення, слідчий суддя вважає недоведеними ті обставини, що більш м`який запобіжний захід не здатний запобігти наведеним ризикам.
Зокрема, слідчим суддею враховано те, що підозрюваний раніше не судимий, проживає постійно в м. Києві де і зареєстрований, готовий співпрацювати зі слідством, частково визнає свою вину, зацікавлений в об`єктивному розгляді його справи.
В судовому засіданні встановлено, що підозрюваний фактично проживає останні три роки за адресою: АДРЕСА_2 . За місцем його реєстрації проживають родичі з неповнолітньою дитиною, тому він винаймає житло (кімнату) у товариша за наведеною адресою.
Враховуючи те, що сторона кримінального провадження не довела суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про наявність всіх ризиків регламентованих ст. 177 КПК України, що слугували б підставами у обрані найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя приходить до переконання про відмову у задоволенні клопотання, а відтак, слідчий суддя вбачає підстави для обрання альтернативного і менш суворого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у визначений час доби.
Обираючи такий запобіжний захід, слідчий суддя враховує особу підозрюваного, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, обставини злочину та його наслідки.
Згідно зі змістом ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовується на підставі ухвали слідчого судді або суду. Відповідно до вимог 177 цього ж Кодексу, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладення на нього процесуальних обов`язків.
Домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчинені злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Враховуючи вказані обставини, слідчий суддя переконаний, що саме такий запобіжний захід, як домашній арешт, забезпечить дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового розслідування та буде запобігати встановленим в судовому засіданні ризикам. У разі порушення підозрюваним покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.
Слідчий суддя вважає, що, з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , обставин вчинення та його наслідків, беручи до уваги особу підозрюваного, більш м`який запобіжний захід ніж домашній арешт не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та не запобігатиме встановленим у судовому засіданні ризикам.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 181, 193, 194, 196, 205, 206, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, внесене у кримінальному провадженні № 0000018 від 03.01.2022 р. залишити без задоволення.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в нічний час доби з 21 год. 00 хв. по 07 год. 00 хв. щоденно, протягом строку дії запобіжного заходу.
Відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- здати на зберігання паспорт (паспорти) для виїзду за кордон (за наявності).
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.
Строк дії ухвали відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України визначити до 04 березня 2022 року (включно), в межах строку досудового розслідування.
Направити копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для виконання та контролю органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Звільнити ОСОБА_5 з під варти негайно у залі суду.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали оголошено 10.01.2022 року о 16 год. 30 хв.
Слідчий суддя ОСОБА_1