Справа № 317/4154/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника органу виконання покарань ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

захисника засудженого, адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Державною установою «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» Міністерства юстиції України в приміщенні Запорізького районного суду Запорізької області подання адміністрації установи виконання покарань про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Широке, Запорізького району, Запорізької області, громадянина України, засудженого 23 листопада 2010 року Апеляційним судом Запорізької області за п. 12 ч. 2 ст. 115, ст. 348, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років,

Початок строку: 18 листопада 2009 року

Кінець строку: 12 серпня 2023 року

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшло подання ДУ «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» Міністерства юстиції України про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , яке обґрунтоване тим, що засуджений довів своє виправлення і до нього можливо застосувати норму статті 81 КК України.

Представник адміністрації установи виконання покарань в судовому засіданні наполягав на задоволенні подання з підстав, у ньому зазначених.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 просив суд задовольнити подання та звільнити його умовно-достроково.

Захисник підтримав подання установи виконання покарань щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 .

Прокурор в судовому засіданні висловила думку щодо відсутності підстав для задоволення подання, оскільки засуджений не довів свого виправлення.

Суд, вислухавши представника адміністрації, засудженого та його захисника, враховуючи думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого, прийшов до наступних висновків.

Статтею 81 Кримінального кодексу України встановлено сукупність умов, за яких особа, засуджена вироком суду, підлягає умовно-достроковому звільненню від відбування покарання:

1.засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України);

2.засуджений відбув певну частину строку покарання, яка диференційована в залежності від тяжкості скоєного злочину (ч. 3 ст. 81 КК України).

В матеріалах справи міститься витяг з протоколу постійно діючої комісії установи № 31 від 16 грудня 2021 року, відповідно до якого комісією було прийняте рішення про направлення матеріалів про застосування до ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення.

Характеристикою на ОСОБА_5 підтверджено позицію адміністрації щодо доведення ним свого виправлення.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення станом на 15 грудня 2021 року засуджений ОСОБА_5 має 7 (сім) заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці. За період відбування покарання мав 8 (вісім) стягнень, які зняті або погашені у встановленому законом порядку.

Строк, визначений ч. 3 ст. 81 КК України, необхідний для умовно-дострокового звільнення, засуджений ОСОБА_5 відбув (з урахуванням ухвали Богунського районного суду міста Житомира від 21.03.2016, якою йому було зараховано в строк покарання 1 рік 3 місяця 6 днів з розрахунку 1 дню попереднього ув`язнення відповідає 2 дні позбавлення волі).

Оцінюючи доводи подання установи виконання покарань та обставини, що вбачаються з письмових матеріалів, суд виходить з того, що при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення, суди повинні ретельно встановлювати додержання засудженим вимог режиму протягом всього строку відбування покарання.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про недотримання умови, передбаченої ч. 2 ст. 81 КК України, оскільки матеріалами справи не підтверджено те, що ОСОБА_5 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 протягом строку відбування покарання мав вісім стягнень, в тому числі поміщення до карцеру та переведення до дисциплінарного ізолятора установи. Час, який пройшов з моменту цього стягнення в порівнянні з загальним строком покарання та з заохоченнями, які отримав засуджений з цього моменту на думку суду свідчить про нестабільність його поведінки та, відповідно, про передчасність на даний момент висновку адміністрації установи про те, що засуджений довів своє виправлення.

Враховуючи те, що умовно-дострокове звільнення засудженої особи потребує беззаперечних умов і є винятковим заходом, суд не бачить підстав для залишення поза увагою нестабільного відношення засудженого ОСОБА_5 до своєї поведінки протягом всього строку покарання, яка має бути достатньою для висновку про те, що він довів своє виправлення.

З огляду на вищевикладене, враховуючи положення статті 81 КК України, суд приходить до висновку про неможливість на даний час задовольнити подання установи виконання покарань щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 .

На підставі ст. 81 КК України, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Подання Державної установи «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» Міністерства юстиції України про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, оскільки засуджений не довів свого виправлення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1