Справа № 669/846/21
Провадження № 1-кп/669/85/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2021 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Білогір`я кримінальне провадження № 0000009 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Коритне Білогірського району Хмельницької області, зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючої, неодруженої, на утриманні має одну малолітню дитину, раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2020 року (точного часу не встановлено) ОСОБА_4 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, з метою власного незаконного збагачення, за допомогою мережі Інтернет, а саме соціальної мережі «Facebook», вирішила заволодіти грошовими коштами інших осіб, шляхом обману, під приводом продажу дитячого велосипеда, якого насправді не мала.

В ході реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про відсутність у неї дитячого велосипеда, розмістила оголошення про його продаж на сторінці в соціальній мережі «Facebook», яку зареєструвала під ім`ям « ОСОБА_5 ».

В подальшому, 08 липня 2020 року розміщене ОСОБА_4 оголошення побачила ОСОБА_6 , яка вирішила придбати вказаний в оголошені велосипед, для чого по програмі миттєвих повідомлень «Messenger» зв`язалася з продавцем ОСОБА_4 , яка через СМС повідомлення в «Messenger» повідомила ОСОБА_6 про дійсність своїх намірів продати дитячий велосипед за умови повної передоплати за нього грошових коштів в сумі 400 грн.

В свою чергу, ОСОБА_6 , будучи введеною в оману ОСОБА_4 та довіряючи їй, 13 липня 2020 року о 14 год. 17 хв. перерахувала 400 грн за велосипед, який на її думку вона дійсно купувала, одним платежем через «UKR KYIV MOBILE BANKING» на банківську картку ОСОБА_4 № НОМЕР_1 , відкриту в АТ «Державний ощадний банк України» на її ім`я.

В подальшому, 15 липня 2020 року біля 00 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в м. Шепетівка по вул. Миру, 30 Хмельницької області, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що вона чинить протиправно, з метою поліпшення свого майнового становища, шляхом обману, під приводом продажу дитячого велосипеда, за допомогою банкомату зняла з вищезазначеної банківської картки перераховані їй потерпілою ОСОБА_6 400 грн, якими розпорядилася на власний розсуд, чим заподіяла останній шкоду на вказану суму.

Також, в жовтні 2020 року (точного часу не встановлено) ОСОБА_4 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, з метою власного незаконного збагачення, за допомогою мережі Інтернет, а саме соціальної мережі «Facebook», вирішила повторно заволодіти грошовими коштами інших осіб, шляхом обману, під приводом продажу одягу, взуття та чайника, яких насправді не мала.

В ході реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 розмістила оголошення про продаж одягу, взуття та чайника на сторінці в соціальній мережі «Facebook», яку зареєструвала під ім`ям « ОСОБА_7 », достовірно знаючи про відсутність у неї вказаних товарів.

В подальшому, 08 жовтня 2020 року розміщене ОСОБА_4 оголошення побачила ОСОБА_8 , яка вирішила придбати зазначені в оголошені одяг, взуття та чайник, для чого по програмі миттєвих повідомлень «Messenger» зв`язалася з продавцем ОСОБА_4 , яка через СМС повідомлення в «Messenger» повідомила ОСОБА_8 про дійсність своїх намірів продати одяг, взуття та чайник за умови повної передоплати за них грошових коштів в сумі 1190 грн.

В свою чергу, ОСОБА_8 , будучи введеною в оману ОСОБА_4 та довіряючи їй, 08 жовтня 2020 року через додаток «Ощад24/7» перерахувала 1190 грн за товар, який на її думку вона дійсно купувала, а саме: о 13 год. 51 хв. 140 грн за туфлі, о 15 год. 06 хв. 480 грн за костюм (300 грн) та двоє штанів (по 90 грн), о 16 год. 29 хв. 220 грн за шапку (120 грн) та чайник (99 грн), о 20 год. 55 хв. 350 грн за куртку, на банківську картку, відкриту в АТ «Державний ощадний банк України» за № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 , яка являється матір`ю ОСОБА_4 , та яка знаходилася в розпорядженні останньої.

В подальшому, 09 жовтня 2020 року о 09 год. 28 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в смт. Білогір`я Хмельницької області, діючи повторно та умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що вона чинить протиправно, з метою поліпшення свого майнового становища, шляхом обману, під приводом продажу одягу, взуття та чайника, за допомогою банкомату зняла з вищезазначеної банківської картки перераховані їй потерпілою ОСОБА_8 1190 грн, якими розпорядилася на власний розсуд, чим заподіяла останній шкоду на вказану суму.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового провадження щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, та вважає за можливе обмежитись допитом обвинуваченої та дослідженням характеризуючих даних на неї, які долучені до матеріалів кримінального провадження, а також роз`яснив, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку. Учасники судового провадження проти цього не заперечили, пояснили, що їм зрозумілі положення ст. 349 КПК України.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнала себе винною, у вчиненому розкаялася та пояснила, що вона дійсно за вказаних в обвинувальному акті обставин в липні та жовтні 2020 року шляхом обману через соціальну мережу Інтернет заволоділа коштами потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на загальну суму 1590 грн, які витратила на власні потреби, просила суворо її не карати.

Таким чином, з урахуванням визнавальних показань обвинуваченої ОСОБА_4 , яка не оспорювала фактичних обставин справи, досліджених в судовому засіданні характеризуючих даних, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 в заволодінні коштами потерпілої ОСОБА_6 шляхом обману (шахрайство) та в заволодінні коштами потерпілої ОСОБА_8 шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, повністю доведена і її дії вірно кваліфіковані відповідно за ч. 1 ст. 190 КК України та ч. 2 ст. 190 КК України.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують їй покарання.

Обвинувачена вчинила два кримінальні правопорушення, один з яких є кримінальним проступком, а інший нетяжким злочином, раніше не судима, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, має на утриманні одну малолітню дитину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за даними досудової доповіді ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства є середніми.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій, суд визнає її щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченій на досудовому розслідуванні та в судовому засіданні не встановлено.

Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, суд вважає за можливе призначити обвинуваченій покарання за ч. 1 ст. 190 КК України у виді громадських робіт, а за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України.

Разом з тим, враховуючи сукупність наведених обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, відсутність обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченій, а також дані про особу обвинуваченої, яка визнала вину та щиро розкаялася у вчиненому, активно сприяла розкриттю кримінальних правопорушень, є особою молодого віку та на її утриманні перебуває малолітня дитина, суд приходить до висновку, що у відповідності до ст. 75 КК України обвинувачену слід звільнити від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку.

Запобіжний захід до обвинуваченої не застосовувався, цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати відсутні, питання про речові докази слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити покарання:

- за ч. 1 ст. 190 КК України 200 годин громадських робіт;

- за ч. 2 ст. 190 КК України один рік шість місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 призначити за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк один рік шість місяців.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням і встановити їй іспитовий строк тривалістю один рік.

У відповідності до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 11 листопада 2021 року.

Речові докази:

- мобільний телефон «HUAWEI» сріблясто-білого кольору, який згідно обвинувального акту зберігається в кімнаті зберігання речових доказів сектору поліцейської діяльності № 1 Шепетівського районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області, повернути обвинуваченій ОСОБА_4 .

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Білогірський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження, а обвинуваченій та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1