Справа № 352/1530/20
Провадження № 1-кп/352/99/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2021 м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника потерпілих ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000386 від 24.09.2019 по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною вищою освітою, одруженого, працюючого начальником виробничого відділу в ТзОВ «Куверт Україна», раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 Кримінального кодексу України.

За версією обвинувачення кримінальне правопорушення вчинене за наступних обставин. 24.09.2019 близько 12:45 год. ОСОБА_4 перебував за місцем свого проживання, що в АДРЕСА_2 , та спільно зі своїм батьком ОСОБА_5 займався роботою по встановленню огорожі. В цей час в їхню сторону підійшов сусід ОСОБА_8 , який проживає в АДРЕСА_1 , та на ґрунті довготривалих неприязних відносин, які виникли між сім`ями ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з приводу правомірності розподілу меж земельної ділянки, розпочав словесну суперечку.

У ході словесної суперечки у ОСОБА_8 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілим на ґрунті довготривалих особистих неприязних відносин.

ОСОБА_8 реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки щодо здоров`я ОСОБА_4 , бажаючи їх настання, на ґрунті довготривалих особистих неприязних відносин, підійшов до ОСОБА_4 та наніс останньому один удар держаком лопати в область правої частини спини та правої руки, чим спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження.

В подальшому ОСОБА_5 , намагаючись припинити протиправні дії ОСОБА_8 щодо свого сина ОСОБА_4 , взявся за лопату, а ОСОБА_8 в той час реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки щодо здоров`я ОСОБА_5 , бажаючи їх настання, на ґрунті довготривалих особистих неприязних відносин, вириваючи лопату наніс нею удари останньому по ділянках обох ніг, спричинивши ОСОБА_5 тілесні ушкодження.

В результаті злочинних дій, ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді одного садна задньої поверхні грудної клітки, один синець правої верхньої кінцівки, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень; та ОСОБА_5 - тілесні ушкодження у вигляді саден в ділянках обох ніг, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 подав клопотання, в якому просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо нього - закрити, при цьому зазначив, що наслідки застосування судом ст. 49 КК України обвинуваченому зрозумілі.

Захисник обвинуваченого клопотання підтримав, просив таке задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечив та вказав, що на даний час з дня вчинення кримінального правопорушення, у вчинення якого обвинувачується ОСОБА_8 , закінчилися строки давності, передбачені у ст. 49 КК України, тому кримінальне провадження за згодою обвинуваченого підлягає закриттю.

В судовому засіданні потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , їх представник ОСОБА_6 проти клопотання сторони захисту заперечили.

Заслухавши думку учасників судового провадження та дослідивши матеріали кримінального провадження суд вважає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, а відповідно до ч. 1 ст. 286 цього Кодексу звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

В той же час згідно з ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Тому, враховуючи вимоги ст. 4 КК України суд зазначає, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції на час вчинення кримінального правопорушення) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

В той же час ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, санкція якого в редакції станом на час його вчинення, передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

Відтак кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , відповідно до ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

Згідно з матеріалами кримінального провадження інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення вчинено 24.09.2019.

Станом на 29.11.2021 з дня вчинення інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення минуло більше як два роки.

Крім цього, ОСОБА_8 в розшуку під час досудового розслідування та судового розгляду не перебував, дані про вчинення ним нових кримінальних правопорушень відсутні.

Відповідно до ч.4 ст. 286 КПК, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що наявні правові підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду наголосила, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування шкоди потерпілому, щирого каяття тощо (справа № 598/1781/17, провадження 13-47кс20).

Одночасно відповідно до постанови ВС у справі за №552/5595/18 від 9 липня 2021року визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а тому невизнання цими особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину.

Також в рамках даного кримінального провадження потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заявлені цивільні позови про відшкодування шкоди.

Відповідно до положень ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Таким чином, вирішити питання про заявлений цивільний позов при закритті провадженні судом не вбачається за можливе, а тому його необхідно залишити без розгляду.

Разом з тим, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності не є реабілітуючою підставою, а тому в разі її звільнення потерпілі не позбавлені можливості звернутися до суду з позовом про відшкодування завданої шкоди в порядку цивільного судочинства.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовано.

Питання по речових доказах вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.49 КК України, ст.ст. 284, 285, 286 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000386 від 24.09.2019, - закрити.

Цивільні позови ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_8 про відшкодування шкоди залишити без розгляду.

Речовий доказ: CD-R диск з інформацією мобільного зв`язку компанії ПрАТ «ВФ Україна» зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі подання апеляційної скарги, якщо її не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1