Справа № 405/3125/21
1-кп/405/258/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницький кримінальне провадження № 0000294 у відношенні:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Веселівка Кіровоградського району Кіровоградської області, громадянина України, тимчасово не працюючого, не одруженого, не маючого утриманців, з загальною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
за участю:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:

ОСОБА_3 порушив правила безпеки дорожнього руху, керуючи транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, за наступних обставин:
Так, 05.03.2021 о 19 годині 18 хвилин ОСОБА_3 , керуючи автобусом марки БАЗ 2215, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вулиці Верхньої Пермської, зі сторони вулиці Михайлівської, в напрямку вулиці Соборної в м. Кропивницькому, ігноруючи вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б) ПДР України (п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі) проявив особисту неуважність і безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати автомобілем.
В подальшому, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу по вулиці Верхній Пермській, напроти будинку №4, який був помічений дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 «Пішохідний перехід», не вибрав безпечну швидкість руху керованого транспортного засобу, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати ним, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не впевнився у відсутності пішоходів на пішохідному переході, яким може бути створена небезпека для руху, проявивши особисту неуважність і безпечність, продовжив рух, та під час проїзду пішохідного переходу, не надавши переваги в русі пішоходу ОСОБА_6 , яка переходила проїзну частину по пішохідному переходу з ліва - на право по ходу його руху , та з необережності допустив наїзд на неї, чим грубо порушив вимоги п.п.12.3, 18.1 ПДР України (п. 12.3. У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; п.18.1 Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека (дати дорогу - вимога до учасника дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість).
В результаті ДТП пішохід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: гематоми правої гомілки та косого внутрішньо-суглобового перелому зовнішньої щиколотки правої гомілки, які відносяться до категорії середньої ступені тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали тривалий розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та пояснив, що він 05.03.2021 приблизно о 19 годині, керуючи автобусом марки БАЗ 2215, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись до гаражу по проїзній частині вулиці Верхньої Пермської, зі сторони вулиці Михайлівської, в напрямку вулиці Соборної в м. Кропивницькому, був неуважним та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу по вулиці Верхній Пермській, напроти будинку №4, не впевнився у відсутності пішоходів на пішохідному переході та під час проїзду пішохідного переходу допустив наїзд на потерпілу.
Потерпіла після явки у підготовче судове засідання в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила проводити судовий розгляд у її відсутності, та призначити покарання на розсуд суду.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та приймаючи до уваги, що інші учасники, також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, щодо процесуальних витрат та речових доказів, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.
Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Призначаючи покарання за ч.1 ст. 286 КК України, суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до нетяжких злочинів, фактичні обставини справи, стан здоров`я обвинуваченого, який на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. При цьому суд враховує позицію потерпілої, щодо призначення обвинуваченому покарання на розсуд суду. Досліджуючи дані про особу, суд установив, що обвинувачений на даний час не працює, не одружений, не має утриманців, за місцем проживання та останнього місця роботи характеризується позитивно, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.
Щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення ОСОБА_3 суд відповідно до ст. 66 КК України визнає обставинами, що пом`якшують покарання. Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлені.
Із врахуванням всіх обставин справи, ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи обвинувачуваного, обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 основне покарання у виді обмеження волі на строк, який наближений до мінімального розміру санкції ч.1 ст.286 КК України, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк, який є мінімальним відповідно до санкції зазначеної частини статті.
Підстав для застосування ст. 69 КК України судом не встановлено.
Законодавець надав дискреційні повноваження судам у визначенні можливості застосувати ст.75 КК України. Так, із врахуванням викладеного вище та всіх обставин справи, ступеню тяжкості вчиненого правопорушення, особи ОСОБА_3 , суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без відбування основного покарання, а тому останнього слід звільнити від відбування основного покарання відповідно до ст. 75 КК України з випробуванням на строк, який за розміром є мінімальним відповідно до ч. 4 зазначеної статті, поклавши на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Додаткове покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами підлягає реальному виконанню, враховуючі положення ст.77 КК України, згідно якої у разі звільнення від відбування основного покарання з випробуванням може бути призначене, зокрема, додаткове покарання у виді позбавлення права займатися певною діяльністю.
Саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Враховуючи те, що у відношенні обвинуваченого не обирався запобіжний захід в порядку глави18 КПК України та не заявлялось про це клопотань учасниками судового провадження, тому судом при ухваленні вироку питання щодо запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_3 не розглядалось.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_3 на користь держави слід стягнути документально підтверджені витрати пов`язані із залученням експертів для проведення експертиз на загальну суму 2 827 грн. 61 коп., а саме: судової інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи № СЕ-19/112-21/2133-ІТ від 12.03.2021 вартістю 1144 грн.15 коп., транспортно-трасологічної експертизи № СЕ-19/112-21/2131-ІТ від 15.03.2021 вартістю 653 грн.80 коп., судової інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи № 1146/21-27 від 26.03.2021 вартістю 1029 грн. 66 коп.
Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 366-368, 371, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд,-
ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 5 (п`ять) місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_3 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням в кримінальному провадженні судових експертиз на загальну суму 2 827 (дві тисячі вісімсот двадцять сім) грн. 61 коп., а саме: судової інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи № СЕ-19/112-21/2133-ІТ від 12.03.2021 вартістю 1144 грн.15 коп., транспортно-трасологічної експертизи № СЕ-19/112-21/2131-ІТ від 15.03.2021 вартістю 653 грн.80 коп., судової інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи № 1146/21-27 від 26.03.2021 вартістю 1029 грн. 66 коп.
Речовий доказ автобус марки БАЗ 2215, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зберігається на території спеціального майданчика для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП в Кіровоградській області, - після набрання вироком законної сили передати за належністю Приватному підприємству «Автобаз-Кіровград».
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду згідно зі ст.ст. 395, 396 КПК України, з особливостями визначеними ч.2 ст.394 КПК України може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Ленінському районному суді м. Кіровограда копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя Ленінського
районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_8