ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/700/22 Справа № 178/411/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

адвокатів, які діють

в інтересах обвинувачених ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

перекладача ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_11 , який діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на ухвалу Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 січня 2022 року про продовження строків застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 187, ч.3 ст.289 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Вказаною ухвалою продовжено строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України до 11 березня 2022 року включно.

Рішення суду обґрунтовано тим, що при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 суд врахував наявність ризику можливого впливу з боку обвинувачених на потерпілих, свідків, вірогідності їх переховування від суду, обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених не припинили існувати; обставин, що свідчать про неможливість утримання їх під вартою не встановлено. ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, раніше не судимі, не працюють, громадяни Азербайджану. Тому суд прийшов до висновку, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинувачених підлягає задоволенню повністю.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_11 , який діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою клопотання прокурора задовольнити частково та обрати обвинуваченим запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною цілодобово залишати приміщення за адресою: АДРЕСА_1 та з носінням електронного засобу контролю.
Вважає, що рішення суду є незаконним та постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права, остільки судом не було враховано вимоги ст. ст. 177, 178, 194 КПК України. Також, вважає, що суд не надав належної оцінки та посиланням доводам обвинувачених, які є громадянами іншої держави Азейбайджану та захисників, а саме щодо надання їм письмового перекладу на їх рідну мову з відповідними додатками клопотання прокурора.
На думку адвоката, в клопотанні прокурора та під час судового розгляду не було доведено існування зазначених ризиків, остільки у даному кримінальному провадженні речові докази перебувають у володінні суду та прокурора, та будь-яким чином обвинувачені не можуть спотворити, знищити чи приховати документи та докази у справі, а також не має доказів на підтвердження ризику ймовірного тиску на свідків в даному кримінальному провадженні чи перешкоджанню іншим чином кримінальному провадженню. Адвокат вважає, що будь-яких доказів щодо спроби можливого переховування обвинувачених не має. Обвинувачені утримуються під вартою близько 1,5 років, що на думку адвоката є грубим порушенням Конвенції та практики ЄСПЛ.
Позиція учасників апеляційного перегляду.
В апеляційному суді адвокат ОСОБА_11 , який діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та останні кожен окремо підтримали вимоги апеляційної скарги, та просили її задовольнити, а ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою змінити запобіжний захід обвинуваченим на цілодобовий домашній арешт.

Прокурор в апеляційному суді заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив рішення суду залишити без змін.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційних скарг, заслухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
За вимогами ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно із ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора, а відповідні доводи зазначені в апеляційній скарзі адвоката, з цього приводу, є безпідставними.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , суд першої інстанції належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинувачених під вартою.
Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, на даний час існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ризик можливого впливу з боку обвинувачених на потерпілих, свідків, вірогідності їх переховування від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані їм злочини. Окрім того, судом вірно врахована суспільна небезпечність кримінального правопорушення, зумовленої наслідками не лише конкретних осіб, а й для суспільства в цілому.
Колегія суддів вважає, що зазначені ризики є реальним та не зменшились.
Продовження існування зазначених вище ризиків, виправдовує подальше перебування обвинувачених під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру інкримінованих злочинів, та більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинувачених.
Тому, більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім для виконання завдань кримінального провадження.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 під вартою, в судовому засіданні апеляційного суду не доведені. Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції вірно враховані і дані про кожного обвинуваченого, а саме те, що вони обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, раніше не судимі, не працюють.
Були суду першої інстанції відомі і ті дані, про які йдеться в апеляційній скарзі.
Апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, акцентуючи увагу на тому, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою. Проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Європейський Суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Ухвала за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_11 , який діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції, - без змін.
Керуючись ст. ст. 197, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_11 , який діє в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - залишити без задоволення.
Ухвалу Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 січня 2022 року про продовження строків застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 187, ч.3 ст.289 КК України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:
______________ _______________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4