Справа № 496/4067/20
Провадження № 1-кп/496/315/21
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2021 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Барабой Овідіопольського району Одеської області, громадянина України, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця строкової військової служби, навідника гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 1 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос», раніше не судимого,

-у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В :

02.07.2020 року приблизно о 19 год. 20 хв. ОСОБА_6 проходячи строкову військову службу на посаді навідника гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 1 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого незаконного збагачення, знаходячись поблизу парковки АЗС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Холодна Балка, Київське шосе 452 км, збув громадянину ОСОБА_7 1 корпус гранати Ф-1 та 1 корпус гранати РГД-5, загалом за ціною 1000 (тисячу) гривень та домовився з ОСОБА_7 про подальший збут наявних у нього вибухових речовин.

Він же, 06.07.2020 року о 20 год. 20 хв. діючи повторно, з тих же мотивів та спонукань, спрямованих на незаконний збут вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, на виконання раніше обумовленої домовленості, що до часу та місця зустрічі з ОСОБА_7 , прибув на місце польової дороги на відстані близько 800 метрів від військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, з метою особистого незаконного збагачення, реалізуючи злочинний намір, збув, без передбаченого законом дозволу, громадянину ОСОБА_7 11 корпусів гранат Ф-1, 17 корпусів гранат РГД-5 та 4914 грам тротилу, загалом за ціною 44 тисячі гривень, проте після отримання частини грошових коштів в сумі 28 тисяч 500 гривень був затриманий працівниками правоохоронного органу, а його протиправну діяльність припинено.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, - носіння, зберігання, придбання, передача, збут вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Під час судового розгляду у судовому засіданні прокурор Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_4 подав до суду угоду про визнання винуватості укладену 04 листопада 2021 року між ним та обвинуваченим ОСОБА_6 за участю захисника ОСОБА_8 . Згідно з даною угодою ОСОБА_6 беззаперечно визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Між сторонами була досягнута домовленість про призначення ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України з урахуванням того, що відповідно до ст. 12 КК України скоєний злочин є тяжким; особу винного, який: за місцем проходження служби характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є учасником бойових дій та залучався до складу сил і засобів об`єднаних сил для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, наявність передбачених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання, зокрема, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також беззастережне визнання ним винуватості, тобто декілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також відсутність передбачених ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання, сторони дійшли згоди щодо можливості застосування ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням ст. 62 КК України та призначити ОСОБА_6 покарання у виді 2 років тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

У судовому засіданні прокурор наполягав на затверджені даної угоди.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєнні вказаного злочину визнав повністю та пояснив, що між ним та прокурором укладена угода про визнання винуватості, яку він просив затвердити та призначити узгоджене сторонами покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив суду, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні не заперечував проти затвердження судом угоди про визнання винуватості.

Сторонам роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, та наслідки її невиконання.

Ч. 3 ст. 474 КПК України передбачено, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Злочин у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_6 відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

В судовому засіданні з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України. Наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, обвинуваченому роз`яснені.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, умови угоди не порушують права, свободи, інтереси сторін або інших осіб, чи суспільства, а узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, який визнав себе винним, раніше не судимий, за місцем проходження служби характеризується позитивно, є учасником бойових дій та залучався до складу сил і засобів об`єднаних сил для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, наявність передбачених ст. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання, зокрема, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, тобто декілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також відсутність передбачених ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання, а тому суд вважає можливим застосувати ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням ст. 62 КК України та призначити ОСОБА_6 покарання у виді 2 років тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

За таких обставин суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 04.11.2021 року між прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 за участю захисника ОСОБА_8 і призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання за ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 років позбавлення волі та відповідно до ст. 62 КК України перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням ст. 62 КК України та призначити ОСОБА_6 покарання у виді 2 років тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Питання щодо долі речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, а щодо заходів кримінального провадження відповідно до ст. 174 КПК України.

Витрати пов`язані з проведенням експертиз, відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 374, 468 - 475 КПК України, ч. 1 ст. 263, 69, 62 КК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 04.11.2021 року між прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 за участю захисника ОСОБА_8 .

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України і призначити йому покарання зі застосуванням ст. 69 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 62 КК України замінити ОСОБА_6 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі на 2 (два) роки тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_6 залишити попередній тримання під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 відраховувати з 07 липня 2020 року, тобто з часу його затримання.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення судових експертиз у розмірі 15787 грн. 20 коп.

Скасувати арешти накладені ухвалою слідчого судді Київського районного суду від 08.07.2020 року на:

-грошові кошти купюрами номіналом 500 гривень НБУ в кількості 57 штук;

-корпуси гранати Ф-1 в кількості 3 штук;

-мобільний телефон марки «Самсунг», який належить ОСОБА_6 ;

-бронежилети зеленого кольору в кількості 12 штук;

-шоломи зеленого кольору в кількості 12 штук.

-корпуси гранат Ф-1 в кількості 8 штук;

-корпуси гранат РГД-5 в кількості 17 штук;

-речовину світло-жовтого кольору, які містить тротил вагою 4,9 кг;

-спрацьовані уніфіковані димові шашки (УДШ) в кількості 2 штук;

-банківську картку «Ukrgasbank» № НОМЕР_2 ;

-предмет, зовні схожий на оптичний приціл;

-снаряд, приблизним розміром 170 мм.

Речові докази по справі, що зберігаються в камері зберігання речових доказів Одеського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Одеській області, а саме: банківську картку «Ukrgasbank» № НОМЕР_2 , мобільний телефон «Самсунг» повернути ОСОБА_6 ; с/п №3993266 з осколками ручної гранати Ф-1, С/п №2965771 з залишками корпусу гранати Ф-1 та РГД 5; с/п №5296736 з осколками 17 корпусів ручної гранати РГД-5; с/п №5296733 з первинною упаковкою; с/п №3993265 з осколками ручної гранати Ф-1; п/п/п з біркою №7626139 знищити; грошові кошти номіналом 500 грн. НБУ України в кількості 57 шт. повернути в ФЄУ СБУ в Одеській області.

Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1