Провадження № 274/5795/18
УХВАЛА Провадження № 1-кп/0274/132/22

08.02.2022 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1

суддів . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі

секретаря судового засідання . . . . . . . ОСОБА_4

прокурора . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5

захисника . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_6

обвинуваченого . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сальниця Хмільницького району Вінницької області, проживаючого відповідно до обвинувального акту за адресою: АДРЕСА_1 ,

за пунктами 4, 7 ч. 2 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в :
26.10.18 до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області надійшло кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за пунктами 4, 7 ч. 2 ст. 115 КК України, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 06.07.18 за № 0000167.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого - тримання під вартою.

Прокурор клопоче про продовження тримання обвинуваченого під вартою, оскільки ризики, які передбачені ст. 177 КПК України та які були враховані при обранні обвинуваченому запобіжного заходу та його продовженні, на думку прокурора, не зменшились, а тому менш суворі запобіжні заходи ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання вищевказаним ризикам.

Обвинувачений заперечив проти задоволення клопотання прокурора, зазначила, що прокурор безпідставно посилається на існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу. Так, доводи про те, що він може перевиховуватися від суду є лише нічим не підтвердженими припущення прокурора, так як він на наступний день після подій самостійно прийшов до поліції, де його утримували протягом 12 годин, вчиняли незаконні дії і ввечері відпустили, а наступного дня ж знову зранку він прийшов до поліції, хоча мав можливість втекти. Документи у справі вже у суду, що унеможливлює його вплив на них. Всі свідки обвинувачення, потерпілі вже судом допитані, що виключає можливість будь-якого впливу і на них, навіть якщо б він і мав бажання такого впливу, хоча він його не має. ОСОБА_8 і твердження прокурора про можливість перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, жоден такий спосіб не зазначається. Можливість вчинення нового кримінального правопорушення прокурором нічим не доведена, оскільки він раніше ніколи не притягувався ні до адміністративної, ні до кримінальної відповідальності. Враховуючи відсутність ризиків, вважає, що йому має бути змінений запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт з використанням засобів контролю, які в повній мірі забезпечать і ті ж умови, як і у СІЗО.

Захисник підтримав позицію обвинуваченого, вказав, що за умов кримінального провадження слід відмовити прокурору у задоволенні клопотання та змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. В ч. 2 цієї статті встановлено, що вирішення питань судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 Кодексу. Зокрема у ст. 199 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою або можливості продовження такого тримання судом має бути перевірено, чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлений при обранні такого запобіжного заходу ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Заслухавши думки учасників, дослідивши наявні на даний час у суду матеріали, суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Так, обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою обрано 09 липня 2018 року, в подальшому строк тримання під вартою продовжувався, востаннє 14.12.22. При обранні та продовженні запобіжного заходу у відповідності до вимог ст.ст. 178, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України враховувалась особа, щодо якої вирішувалось питання про тримання під вартою, існуючі відповідно до тяжкості злочину та особи ризики тощо. Слідчим суддею було встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, і, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки у вигляді спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, що призвело до смерті останньої, тяжкість покарання за злочин, по якому оголошено підозру, особу підозрюваного, слідчий суддя під час розгляду клопотання дійшов висновку, що органом досудового розслідування обґрунтовано наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, тому більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки ОСОБА_7 . Апеляційний суд погодився з висновком слідчого судді, визнав, що застосований запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину та його наслідками. Обставини та кваліфікація слідчим суддею оцінювалися на момент розгляду клопотання (на даний час така кваліфікація є ще більш тяжкою). Ухвали чинні, в тому числі і після оскарження в апеляційному порядку попередніх ухвал суду про продовження строків тримання під вартою.

На даний час ОСОБА_7 , вже у цьому судовому провадженні, так і продовжує обвинувачуватись у вчиненні особливо тяжкого насильницького злочину, що потягнув за собою смерть іншої людини. Злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, у санкції статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна у випадку, передбаченому пунктом 6 частини другої цієї статті. При розгляді ж цього клопотання по суті встановлено, що стан здоров`я обвинуваченого, майновий стан, міцність його соціальних зв`язків, його характеристики не змінились (вік змінився в бік збільшення), що свідчить про відсутність зменшення ризиків, в цій частині характеризуючих даних особи обвинуваченого. Предметом цього судового розгляду, як і кожного попереднього разу так і є обставини, визначені у ст. 331 КПК України. Вийти за межі предмету судового розгляду, прямо визначеного Законом, суд не вправі. Обставини ж предмету судового розгляду, на які вказали учасники в ході цього судового засідання, як сторона обвинувачення, так і сторона захисту, так само були предметом оцінки для обрання запобіжного заходу, і на думку судів першої та апеляційної інстанції слугували як підставою для обрання запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою, так і для подальшого утримання особи під вартою. Ці обставини залишаються фактично незмінними, що вказує і на відсутність підстав для зміни запобіжного заходу. Дійсно на даний час допитано потерпілих, свідків, досліджено майже всі письмові докази і в цій частині (впливу на зміну їхніх показань, так само як і впливу на інші докази) ризики зменшилися та відпали, однак ступінь зменшення ризиків так і не досягла ступеню, який переважує суспільний інтерес у виді обраного запобіжного заходу. Допитані потерпілі і свідки надали показання про обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, зокрема про час, місце, обставини вчинення кримінального правопорушення, свідки підтвердили можливий час, місце злочину, обставини виявлення події, перебування обвинуваченого приблизно у цей час та неподалік місця; питання ж винуватості обвинуваченого досліджується всією сукупністю доказів; допитані на даний час особи не зменшили обґрунтованості обвинувачення. Разом з тим, як було встановлено при застосуванні запобіжного заходу слідчим суддею та апеляційним судом є наявна обґрунтована підозра, сукупність матеріалів судової справи на даному етапі кримінального провадження і до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину. Крім того, це випливає також з практики застосування Конвенції, де розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Всі ці обставини залишаються існувати і на даний час. Судом в будь-якому разі так і не може бути проігноровано зазначення органом досудового слідства і надання стороною обвинувачення доказів, що дії, спрямовані на позбавлення життя іншої особи, були скоєні безпричинно, тобто має бути враховано суспільний інтерес у виді загрози життю будь-якої особи, навіть яка не має жодного відношення до особи обвинуваченого. Як і було зазначено раніше, умови більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі і домашнього арешту, навіть цілодобового, при застосованих електронних засобах контролю, не зможуть в повній мірі запобігти цьому ризику. Обставини ж, які впливають на існування ризиків, що слугували підставою для обрання запобіжного заходу, залишаються незмінними - суд зобов`язаний виконувати завдання кримінального провадження, в тому числі, здійснювати захист будь-якої особи (не лише обвинуваченого), суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечувати дотримання ст. 27 Конституції України про те, що ніхто не може бути свавільно позбавлений життя і обов`язок держави - захищати життя людини, що, враховуючи обставини інкримінованих події, зобов`язує суд враховувати продовження існування ризику вчинення такого ж правопорушення щодо іншої особи (при цьому суд не робить висновки по суті обвинувачення, а лише оцінює ризики). Саме цей ризик і є найвагомішим для прийняття судом рішення. На даний час планується завершення дослідження доказів обвинувачення, вирішення клопотань учасників. Завершити дослідження доказів не вдалося виключно у зв`язку з заявленням чисельних безпідставних відводів та подальшою неявкою захисника. Текст же ухвал суду залежить від предмету судового розгляду і зрозуміло, що якщо предмет розгляду залишається фактично незмінним (клопотання прокурора, захисника зазнають мало змін, що випливає і з малих змін обставин кримінального провадження за такі короткі проміжки часу), то і форма рішення зазнає незначних змін. Висновки ж органу досудового розслідування для суду не є наперед встановленими, та згідно з принципом безпосередності дослідження доказів судом мають бути досліджені всі докази, що потребує продовження розгляду провадження, дослідження доказів, і суд на даний час не може робити висновки про обґрунтованість чи необґрунтованість обвинувачення по суті, так само як і висновки про правову кваліфікацію діяння.

На підставі наведеного, керуючись статтями 331, 369, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :
клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити дію застосованого до обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 60 (шістдесяти) днів з дня постановлення ухвали, тобто до 08 квітня 2022 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі ДУ "Житомирська УВП (№ 8)".

На ухвалу протягом п`яти днів з дня оголошення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Головуючий - суддя

Суддя

Суддя