Справа № 635/904/22
Провадження № 1-в/635/222/2022
У Х В А Л А

17 лютого 2022 року смт Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючий суддя - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання начальника ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_3 про пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 10.12.2018 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до 6 років позбавлення волі, -
В С Т А Н О В И В :
Начальник ДУ «Темнівська виправна колонія (№ 100)» ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить привести вирок від 19.05.2017 відносно ОСОБА_4 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 р. №2617-VIII.

В обґрунтування клопотання зазначає, що 01.07.2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 р. №2617-VIII, яким унесено зміни до ч. 1 ст. 309 КК України.

Засуджений та представник ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)»в судове засідання не з`явились, повідомлялись своєчасно і належним чином, надали заяви про розгляд клопотання за їх відсутності.

Прокурор надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій клопотання підтримав і просив задовольнити.

Відповідно до положень ч. 4 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Вироком Московського районного суду м. Харкова від 19.05.2017 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 317, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 186, ст. 395 КК України, та призначено покарання:
за ч.1 ст. 309 КК України у виді 1 року позбавлення волі,
за ч.1 ст. 317 КК України у виді 3 років позбавлення волі,
за ч.2 ст. 185 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі,
за ч.2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі,
за ч.3 ст. 186 КК України у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі
за ст. 395 КК України у виді 3 місяців арешту.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання ОСОБА_4 у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі.
Відповідно до ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 18.07.2012 року у виді трьох місяців позбавлення волі і за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців.
Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.12.2018 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.186 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на шість років.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначено ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом поглинення більш суворого покарання, призначеного цим вироком, менш суворим, призначеним вироком Московського районного суду м. Харкова від 19.05.2017 року, визначивши остаточно до відбуття шість років позбавлення волі.
01.07.2020 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» за № 2617-VIII від 22.11.2018, яким до ч. 1 ст.309 КК України внесено зміни та визначено, що незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
Таким чином, з 01.07.2020 санкція ч.1 ст. 309 КК України не передбачає покарання у виді позбавлення волі.
Частиною першою статті 5 КК України передбачено, що закон про кримінальну відповідальність, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Враховуючи, що ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст. 309 КК України за діяння, вчинене до набрання чинності Законом України № 2617-VIII від 22.11.2018, призначене покарання не відбув, суд приходить до висновку, що на нього поширюються положення ч.1 ст. 5 КК України.
Згідно з ч.3 ст.74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.
Приймаючи до уваги, що Законом України № 2617-VIII від 22.11.2018 встановлено більш м`який вид покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, суд приходить до висновку про необхідність пом`якшення покарання, призначеного ОСОБА_4 , і визначення йому покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі.
Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання начальника ДУ «Темнівська виправна колонія (№ 100)» ОСОБА_3 про пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України, відносно ОСОБА_4 задовольнити.
Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за вироком Московського районного суду м. Харкова від 19.05.2017 за ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 317, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.3 ст. 186, ст. 395 КК України до покарання:
за ч.1 ст. 309 КК України у виді 1 року обмеження волі,
за ч.1 ст. 317 КК України у виді 3 років позбавлення волі,
за ч.2 ст. 185 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі,
за ч.2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі,
за ч.3 ст. 186 КК України у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі
за ст. 395 КК України у виді 3 місяців арешту.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання ОСОБА_4 у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі.
Відповідно до ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 18.07.2012 року у виді трьох місяців позбавлення волі і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців.
Остаточне покарання ОСОБА_4 за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.12.2018 у виді шести років позбавлення волі залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Харківський районний суд Харківської області.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1