У Х В А Л А Справа № 932/7220/21 Провадження № 1-кс/932/3803/21
07 вересня 2021 року м. Дніпро
Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , розглянувши у приміщенні суду, у м. Дніпрі, матеріали скарги ОСОБА_2 на бездіяльність прокурора, що полягає у невненні відомостей про злочин у ЄРДР, -
07 вересня 2021 року до суду надійшла скарга ОСОБА_2 , у якій він прохає зобов`язати прокуратуру внести до ЄРДР відомості за його заявами про вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 391, 392 КК України.
Розглянувши матеріали скарги, приходжу до висновку про необхідність її повернення, виходячи з наступного. Пунктом 2 частини 2 статті 304 КПК України визначено, що скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді.
Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування визначений главою 26 розділу ІІІ КПК України.
Частиною першою статті 306 КПК України встановлено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318380 цього Кодексу, з урахуванням положень глави 26.
Територіальну підсудність скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора главою 26 розділу ІІІ КПК України не визначено.
Як зазначено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 квітня 2013 року № 223-558/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження», оскільки законодавець у більшості випадків прямо зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (частина сьома статті 100, частина друга статті 132, частина перша статті 184, частина перша статті 192, частина друга статті 199, частина перша статті 201, частина третя статті 244, частина десята статті 290 КПК України), з урахуванням положень частини шостої статті 9 КПК України правильним є застосування зазначеного правила й до розгляду клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (наприклад, частина перша статті 306, частина третя статті 234 КПК України тощо). Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що у таких випадках не можна керуватися положеннями частини першої статті 32 КПК України, яке, з огляду на зміст цієї статті та її місце у структурі КПК України, стосується лише суду, який здійснює кримінальне провадження як орган, що розглядає справу по суті, і не регламентує діяльність слідчого судді.
Водночас у більшості випадків КПК України визначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (частина друга статті 132, частина перша статті 184, частина перша статті 192, частина друга статті 199, частина перша статті 201, частина 2 статті 234, частина третя статті 244, частина десята статті 290 КПК України). Таким чином, зазначене правило має застосовуватись й до розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування.
Відповідно до вимог підпункту «а» пункту 1 ч. 1 ст. 38 КПК України, органами досудового розслідування (органами, що здійснюють дізнання і досудове слідство) є, зокрема, слідчі підрозділи органів Національної поліції.
Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що фраза "судом, встановленим законом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Занд проти Австрії" зазначив, що поняття "суд, встановлений законом" у ч. 1 ст. 6 Конвенції, передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".
ОСОБА_2 прохає зобов`язати невизначений орган прокуратури внести відомості за його заявами про вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 391, 392 КК України, до ЄРДР. У тексті скарги ОСОБА_2 посилається, зокрема, на те, що звертався зі скаргами до «прокуратури» та «обласної Дніпровської прокуратури». До скарги ОСОБА_2 жодних доказів не долучено, тому встановити самостійно до якого органу скаржився ОСОБА_2 , коли та з якого приводу, неможливо.
Внаслідок викладених обставин, оскарження бездіяльності невизначеного органу прокуратури, що унеможливлює визначення належної підсудності скарги місцевому загальному суду, а також виклику суб`єкта оскарження у судове засідання, скарга не підлягає розгляду у цьому суді та підлягає поверненню скаржнику без розгляду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32, 303, 304, 309 КПК України, -
Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність прокурора, що полягає у невненні відомостей про злочин у ЄРДР - повернути.
На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляцію безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її винесення.
Слідчий суддя ОСОБА_1