Провадження № 1-кс/522/920/22
УХВАЛА
08 лютого 2022 року м. Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна в рамках об`єднаного кримінального провадження №0008975 від 05.03.2014 року,-
ВСТАНОВИВ:
До провадження слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 надійшло клопотання представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна в рамках в рамках об`єднаного кримінального провадження №0008975 від 05.03.2014 року.
Зазначене клопотання обґрунтовано тим, що Відділом поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0008975.
13 березня 2013 року ОСОБА_3 придбав квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу.
13 березня 2013 року ОСОБА_3 з метою забезпечення виконання вимог за кредитним договором №186/7-13 від 13 березня 2013 року передав в іпотеку вищезазначену квартиру.
У 2016 році ОСОБА_3 в повному обсязі виконав свої зобов`язання за кредитним договором.
У 2022 році з метою перевірки відсутності обтяжень квартири представник ОСОБА_3 отримав інформаційну довідки з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до змісту такої довідки будь-які обтяження нерухомого майна ОСОБА_3 відсутні.
Проте в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень наявний запис про арешт квартири ОСОБА_3 на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 04 лютого 2015 року у справі №761/2817/15-к за клопотанням Головного слідчого управління Служби безпеки України у кримінальному провадженні №0000515.
Заявник вказує, що з численних ухвал з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається щодо скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000515, матеріали досудових розслідувань № 0008975 та №0000515 були об`єднані в одне провадження їм було присвоєно єдиний реєстраційний номер №0008975.
Здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні було доручено Приморському ВП ГУНП в Одеській області (Відділенню поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області).
Проте протягом спливу майже семи років після накладення арешту на майно ОСОБА_3 органом досудового розслідування не здійснювалося жодних процесуальних дій щодо майна та сам ОСОБА_3 жодного разу не викликався для здійснення процесуальних дій у кримінальному провадженні.
Відповідні обставини вказують на те, що майно ОСОБА_3 не має жодного доказового значення у кримінальному провадженні.
Крім того, ОСОБА_3 не є підозрюваним/обвинуваченим/цивільним відповідачем у кримінальному провадженні, що виключає можливість застосування щодо його майна спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання та можливість його цивільно-правової відповідальності у кримінальному провадженні.
Таким чином, арешт майна ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0008975 не відповідає приписам статті 170 КПК.
Також через арешт майна протягом майже семи років ОСОБА_3 зазначає непропорційного втручання у можливість законного користування та розпорядження належного йому майна, що не відповідає меті накладенню такого арешту.
Представник власника майна у судове засідання не з`явився, 08.02.2022 року подав клопотання про розгляд клопотання за їх відсутності, викладені у клопотанні обставини підтримують в повному обсязі.

Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Відомостей із кримінального провадження, та висловлення своєї позиції щодо необхідності застосуванні в подальшому цього заходу забезпечення суду не надано.

Розглянувши клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2015 року (справа № 761/2817/15-к) у рамках кримінального провадження № 0000515 за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191 та ч. 3 ст. 209 КК України, на земельну ділянку накладено арешт (номер запису про обтяження 8738074 від 14.02.2015).
Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №296679266 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься запис про державну реєстрацію обтяжень вищезазначеної земельної ділянки номер запису про обтяження: 8756033, дата, час державної реєстрації: 16.02.2015 19:12:02, підстава для державної реєстрації: ухвала суду, серія та номер: 761/2817/15-к, виданий 04.02.2015, видавник: Шевченківський районний суд м. Києва.
Слідчим суддею встановлено, що відповідно до постанови про об`єднання матеріалів досудового розслідування та визначення підслідності від 29.04.2015 року матеріали досудового розслідування у кримінальних провадженнях №000515 від 19.11.2014 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 209, ч. 5 ст. 191 КК України та №0008975 від 03.10.2014 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 358 КК України, об`єднано в одне провадження.
Станом на час розгляду клопотання, досудове розслідування у кримінальному провадженні №0008975 від 03.10.2014, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України перебувають у провадженні СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області (Відділ поліції №2 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області).
У вказаному кримінальному провадженні повідомлення про підозру ОСОБА_3 не складалось та як наслідок не повідомлялось, цивільний позов в рамках кримінального провадження до вказаної особи не заявлявся.
Відповідно до ч. 6 ст. 100 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Ст. 17 Загальної декларації прав людини, проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення. Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права».
Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Крім того, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема: наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
При цьому, слідчим суддею враховується, що на даний час вбачається необхідність заявниці вчинити заходи щодо спадкування вищевказаного майна, а в подальшому провести державну реєстрацію успадкованої земельної ділянки. Врахувавши вказане слідчий суддя приходить до переконання, що в даному випадку відсутня об`єктивна необхідність у подальшому існуванні арешту нерухомого майна, власник якого помер.
Крім того, виходячи з положень п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України сторона обвинувачення та/або суд вправі прийняти єдине можливе рішення про закриття кримінального провадження, якщо підозрюваний, обвинувачений помер. Виключенням з цього випадку є лише необхідність реабілітації померлого, що може закінчитися виключно виправдувальним вироком суду. Постановлення обвинувального вироку суду у даному випадку неможливе за законом, що виключає легальну можливість застосування судом будь-якої конфіскації майна, у тому числі спеціальної (статті 96-1, 96-2 КК України) та майнового стягнення.
Виходячи з ч. 3 ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.
Частина 1 ст. 173 КПК України покладає обов`язок доведеності необхідності арешту на особу, що подала таке клопотання.
Слідчий суддя, враховуючи доводи клопотання та надані в його обґрунтування матеріали, заяву прокурора щодо розгляду справи за його відсутності, а також вищевикладені приписи закону, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог вищевказаного клопотання.
Керуючись ст.ст. 170-174 КПК України,-
У Х В А Л И В:
Клопотання представника власника майна ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна в рамках об`єднаного кримінального провадження №0008975 від 05.03.2014 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2015 року по справі №761/2817/15-к, провадження №1-кс/761/1283/2015 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , (номер запису про обтяження 8756033 від 16.02.2015), накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2015 (справа №761/2817/15-к) у рамках кримінального провадження №0000515.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1