ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.10.2021 Справа №607/5453/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши в залі суду в місті Тернополі під час відкритого судового засідання обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0001636 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Вознесенськ, Миколаївської області, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-

в с т а н о в и в :
слідчим СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення у скоєнні злочину наступного змісту:

«07 червня 2018 року близько 00.10 год., ОСОБА_6 , перебував неподалік від залізничного вокзалу м. Тернопіль по вул. Привокзальний майдан в м. Тернополі та побачив раніше невідомого йому ОСОБА_5 . В цей час, у ОСОБА_6 , виник злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна поєднане з насильством, яке не є небезпечне для життя чи здоров`я потерпілого.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 07.06.2018 року близько 00.10 год., ОСОБА_6 , перебуваючи неподалік від залізничного вокзалу м. Тернопіль по вул. Привокзальний майдан в м. Тернополі, почав переслідувати ОСОБА_5 в напрямку вул. Ломоносова, 41, в м. Тернополі, де останній проживає. Знаходячись біля під`їзду №3 будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 підійшов ззаду ОСОБА_5 та наніс удар в область ніг, внаслідок чого останній впав на асфальтне покриття.

Після чого, діючи умисно, з корисливих мотивів, відкрито викрав сумку, вартістю 394,33 грн., в якій знаходились грошові кошти в сумі 6000,00 грн. та 250,00 доларів США, що еквівалентно 6550,00 грн., посвідчення водія, паспорт громадянина України на його ім`я, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, який належить потерпілому, посвідчення з місця роботи та банківські картки.

З викраденим майном, ОСОБА_6 , з місця вчинення злочину втік, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 12944,33 грн.

Внаслідок нанесеного удару ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у виді: садна лобової ділянки волосистої частини голови справа, ділянки зміни забарвлення шкіри (слід загоєння садна) правої виличної ділянки, синців задньої поверхні грудей та правого плеча, садна ділянки правого ліктьового суглоба, правих передпліччя та кисті, садна першого пальця лівої кисті та садна ділянки правого колінного суглоба і лівої гомілки, що належать до легких тілесних ушкоджень».

Враховуючи викладені обставини, слідчий за погодженням з прокурором дійшли висновку, що ОСОБА_6 своїми діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечне для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно».

Однак суд вважає, що обвинуваченого ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабежу), поєднаного з насильством, яке не є небезпечне для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, необхідно виправдати з наступних мотивів.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину не визнав, та по суті пред`явленого обвинувачення пояснив що він жодним чином не причетний до вчинення даного злочину. Потерпілого раніше не знав і не бачив. В м. Тернополі, на момент вчинення злочину, не був. В ніч з 06.06.2018 року на 07.06.2018 року він перебував в м. Кременець Тернопільської області, за місцем свого проживання. Він проживав разом із старшим братом та його дружиною. Підтвердити даний факт брат не може, оскільки вони проживали в різних частинах будинку. Під час перегляду відео з камери спостереження він бачив особу, яка ішла за потерпілим, але це не він і дана особа йому невідома.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 повідомив суду, що в ніч з 06.06.2018 року на 07.06.2018 року близько 00.00 год. ішов додому із центру міста через залізничний вокзал м. Тернополя. На містку залізнодорожнього вокзалу він відчув, а повернувшись і побачив як за ним ішла невідома особа чоловік, високого росту, одітий в шортах і в куртці з капюшоном. Зійшовши з моста, він повернув на вулицю Шопена і побачив як невідома чоловік теж повернув за ним, на дану вулицю. Зрозумівши, що чоловік небезпечний, почав швидше іти. Дійшовши до свого будинку, його збили з ніг, у нього на плечі була сумка чорного кольору, яку невідомий чоловік вибив з плеча і втік. Падаючи на землю, він повернувся і побачив обличчя особи, що на нього напала, а одяг був такий же самий як на особі, що ішла за ним. Так як на вулиці було темно, але з будинку падало світло, то він чітко бачив обличчя. Було викликано працівників поліції і написано заяву, в якій зазначив, що було викрадено сумку чорного кольору вартістю 600-700 гривень, в якій знаходилися гроші в сумі 250,00 доларів США, 6000,00 грн., паспорт, посвідчення водія, технічний паспорт, службове посвідчення, ключі. Під час досудового розслідування з ним було проведено такі слідчі дії як, впізнання, на якому були присутні слідчий і двоє невідомих людей. Йому було надано 4 фотографії на одній з яких він впізнав особу, що ішла за ним і напала. Дану особу впізнав по обличчі. Також була проведена слідча дія відтворення місця події, на якій він показував як на нього напала невідома раніше особа. Через два дні до нього передзвонили і сказали, що працівники комунальної служби, які косили траву в парку, знайшли його сумку з документами і залишили у відділення охорони «Старого парку». Він під`їхав і йому віддали сумку, в якій були документи, флешка та інші речі, які не мають матеріальної цінності. Грошей в сумці не було. Сумку віддав на проведення експертизи, яку через деякий час повернули. На момент допиту потерпілого в судовому засіданні, він не може ствердно сказати, що саме ОСОБА_6 причетний до збивання його з ніг та викрадення у нього сумки. Повідомив суду, що ОСОБА_6 , виключно візуально схожий на особу невідомого нападника, проте в потерпілого є сумніви, що це дійсно був ОСОБА_6 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що на початку червня 2018 року перебуваючи за місцем своєї роботи, до нього підійшли працівники комунальної служби і сказали, що косячи траву в парку «Слави» знайшли барсетку з невідомим вмістом. Було зачеплено косою ремінь даної сумки. Це була невелика матерчата сумка темного кольору. Він відкрив сумку, знайшов документи, службове посвідчення та візитку працівника Пенсійного фонду. Передзвонивши на вказаний номер йому пообіцяли знайти власника даних документів. Через деякий час до них у відділення під`їхав власник документів, а саме потерпілий ОСОБА_5 , якому було повернуто сумку з документами.

Крім показань єдиного свідка та потерпілого, стороною обвинувачення як докази вчинення ОСОБА_6 грабежу, суду були надані, виключно наступні документи:

витяг з ЄРДР в кримінальному провадженні №0001636 від 13.01 год. 07.06.2018 року, станом на 24.03.2020 року, згідно якого слідчими які здійснюють досудове розслідування є ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , прокурорами які здійснюють процесуальне керівництво є ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ;

- протокол прийняття усної заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 07.06.2018 року, згідно якої ОСОБА_5 повідомив, що невідома особа по вул. Ломоносова в м. Тернополі, поблизу будинку №41, відкрито викрала його барсетку з особистими речами та грошовими коштами, чим завдала йому матеріальну шкоду на загальну суму 30.000,00 грн.;

- протокол проведення слідчого експерименту від 12.07.2018 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_5 відтворив обставини події, що мала місце 07.06.2018 року близько 00.10 год., щодо відкритого викрадення його особистих речей;

висновок експерта №764 від 04.07.2018 року, згідно якого при судово-медичній експертизі у ОСОБА_5 виявлені легкі тілесні ушкодження;

протокол огляду предмету від 31.07.2018 року, згідно якого проведено огляд наплічної сумки коричневого кольору;

висновок експерта №6-670/18 від 27.08.2018 року, згідно якого ринкова вартість сумки могла становити 394,33 грн.;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.06.2018 року, проведений т.в.о. заступника начальника відділення СВ ТВП ГУНП в Т/о ОСОБА_14 , згідно якого ОСОБА_5 повідомив, що зможе впізнати невідомого грабіжника за наступними прикметами: чоловік віком 25-30 років, зріст 175-180 см, середньої тілобудови, одягнений в спортивну сіру куртку, на голові капішон. Серед чотирьох пред`явлений фотографій чоловіків, ОСОБА_5 впізнав особу на фото №1, а саме, ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рисами обличчя та формою носа, як особу яка 07.06.2018 року близько 00.10 год. по вул. Ломоносова в м. Тернополі, відкрито викрала його сумку з особистими речами та грошовими коштами;

протокол огляду предмету від 10.07.2018 року, вбачається що предметом огляду є паперовий конверт, при відкритті якого виявлено диск CD-R, при відкритті якого виявлений відеофайл, при відкритті відеофайлу відображається відеозапис, при перегляді якого встановлено, що на 23 хвилині 08 секунді перед об`єктивом відеокамери проходить чоловік схожий на ОСОБА_5 , тоді о 23 хвилині 18 секунді перед об`єктивом відеокамери проходить невідома особа, яка слідує за ОСОБА_5 , яка одягнута в кофту із капюшоном шорти та кросівки.

Так, суд дослідивши матеріали кримінального провадження №0001636, заслухавши доводи учасників процесу приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення за ч.2 ст.186 КК України є недоведеним, а ОСОБА_6 підлягає виправданню за недоведеністю вчинення ним даного кримінального правопорушення, з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Враховуючи викладене, покази потерпілого ОСОБА_5 , надані ним під час судового розгляду, будучи попередженим судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, з врахуванням вимог ст.62 Конституції України, суд розцінює, як заперечення причетності ОСОБА_6 до вчинення вказаного грабежу щодо потерпілого.

Крім того, суд звертає увагу, що єдиним свідком допитаним під час судового розгляду є ОСОБА_9 , який повідомив суду про обставини виявлення викраденої барсетки, що жодним чином не підтверджує причетність ОСОБА_6 до вчинення вказаного злочину.

Крім того, суд звертає увагу, що в судовому засіданні 21.04.2021 року, судом прийнято рішення про зміну порядку дослідження доказів та зобов`язано прокурора, в порядку ч.3 ст.23 КПК України, забезпечити присутність свідків під час судового розгляду, а саме свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . Проте, прокурор ОСОБА_4 , будучи неодноразово попереджений про можливість визнання судом неможливим допит вказаних свідків та як наслідок виключення їх з порядку дослідження, в порядку ч.3 ст.97 КПК України, з 21.04.2021 року по 30.09.2021 року, самоусунувся від виконання вимог ч.3 ст.23 КПК України, та неодноразово висловлював суду свою теорію, що вказані свідки не є свідками сторони обвинувачення, оскільки клопотання про їх допит заявлені стороною захисту і відповідно сторона захисту повинна забезпечити їхню присутність під час судового розгляду. Враховуючи принципову теоретичну позицію прокурора ОСОБА_4 з приводу даного питання, суд вважає, що протокол пред`явлення особи для впізнання за фотографіями від 23.06.2018 року та протокол проведення слідчого експерименту від 12.07.2018 року, проведені за відсутності вказаних понятих, а тому вважає вказані протоколи недопустимими доказами.

Крім того, суд звертає увагу, що з клопотанням про проведення експертизи щодо встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень від 11.06.2018 року, до слідчого судді звернувся заступник начальника СВ ТВП ГУНП в Т/о ОСОБА_19 , який не є уповноваженою на те особою, враховуючи що слідчими які здійснюють досудове розслідування в даному провадженні є виключно ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 . Відповідно похідна проведена експертиза №764 від 04.07.2018 року, визнається судом недопустимим доказом. Крім того, слідчий СВ ТВП ГУНП в Т/о ОСОБА_19 в рамках даного провадження, 14.06.2018 року приймає рішення про доручення начальнику ТВП ГУНП в Т/о ОСОБА_20 проведення слідчих (розшукових) дій в порядку ст.40 КПК України, будучи при цьому не уповноваженою на це особою. Питання про причини перевищення наданих повноважень ОСОБА_19 будуть предметом подальшого звернення суду в компетентні органи.

Крім того, суд звертає увагу, що протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.06.2018 року, проведений т.в.о. заступника начальника відділення СВ ТВП ГУНП в Т/о ОСОБА_14 , який також не є уповноваженою на те особою, враховуючи що слідчими які здійснюють досудове розслідування в даному провадженні є виключно ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 . Вказаний протокол вже визнаний судом недопустимим доказом, враховуючи викладені вище обставини, проте складання його ОСОБА_14 , свідчить про додаткові підстави для визнання його недопустимим доказом. Питання про причини перевищення наданих повноважень ОСОБА_14 будуть предметом подальшого звернення суду в компетентні органи.

Щодо дослідженого, в судовому засіданні, відеозапису, суд звертає увагу що враховуючи якість наданого на дослідження зображення, встановити особу яка йшла за потерпілим є неможливим, і жодним чином не підтверджує причетність ОСОБА_6 до вчинення вказаного злочину. Чергова теорія прокурора ОСОБА_4 , що суд перебуваючи в нарадчій кімнаті, повинен здійснити «розкадровку» вказаного відео, і побачити там саме ОСОБА_6 , суперечить вимогам чинного законодавства, і трактуються судом як чергові теоретичні необґрунтовані припущення прокурора. Крім того, судом встановлено відсутність джерела походження зазначеного відеозапису, а також даний відеозапис з`являється після описаного вище доручення ОСОБА_19 , враховуючи викладене, даний відеозапис визнається судом недопустимим доказом.

Відповідно до вимог ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно зі ст.368 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, питання чи містить діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Згідно п.2 ч.1 ст.373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Згідно ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.3 ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.

Згідно ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно ст.91,92 КПК України, обов`язок доказування події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення покладається на прокурора.

Враховуючи вищевикладені обставини та вимоги чинного законодавства України, суд вважає, що прокурором при здійсненні обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2 ст.186 КК України, в основу пред`явленого обвинувачення покладені виключно протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками та відеозапис, які визнані судом недопустимими доказами, а враховуючи відсутність будь-яких інших доказів його винуватості, поза розумним сумнівом, суд вважає, що ОСОБА_6 підлягає виправданню за недоведеністю вчинення ним даного кримінального правопорушення.

Питання речових доказів вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

Дію запобіжного заходу ОСОБА_6 у виді тримання під вартою скасувати, звільнивши його з-під варти в залі суду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.370,374 КПК України, Суд,

у х в а л и в :
ОСОБА_6 визнати невинуватим та виправдати за ч.2 ст.186 КК України у зв`язку з недоведеністю вчинення ОСОБА_6 вказаного кримінального правопорушення.

Дію запобіжного заходу ОСОБА_6 у виді тримання під вартою скасувати, звільнивши його з-під варти в залі суду.

Речові докази: диск CD-R зберігати при матеріалах справи.

Процесуальні витрати - віднести у витрати Державного бюджету України.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1