Провадження № 1-кс/344/7239/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2021 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність органу досудового розслідування та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області зі скаргою про повторне зобов`язання слідчого Четвертого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, у відповідності до ухвали слідчого судді ОСОБА_4 від 09.09.2021 року вручити йому постанову про об`єднання всіх кримінальних проваджень; зобов`язання слідчого Четвертого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Львові вручити йому іншу постанову про відмову у визнанні потерпілим; встановлення, який слідчий суддя правий ОСОБА_4 чи ОСОБА_5 ; зобов`язання слідчого визнати його потерпілим у кримінальному провадженні №0000026 від 06.08.2020 року; у разі не задоволення пункту 4 задовольнити заявлений в цьому пункті відвід слідчого ОСОБА_6 ; у разі не відводу слідчого ОСОБА_6 зобов`язати його допитати ОСОБА_3 у всіх кримінальних провадженнях безпосередньо; зобов`язання слідчого провести слідчий експеримент на садибі ОСОБА_3 із його участю та участю захисника та за наявності відео фіксації; зобов`язання слідчого надіслати ОСОБА_3 копії всіх матеріалів справи, включно із технічними, а в подальшому ознайомити його з оригіналами безпосередньо, провести очну ставку у виді одночасного допиту ОСОБА_3 прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_9 ; надати ОСОБА_3 обстежитись на поліграфі; зобов`язати ДБР перевірити на поліграфі всіх фігурантів справи.

В поданій скарзі ОСОБА_3 просив її розглядати без його участі.

Слідчим Четвертого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Львові подано письмові пояснення, в яких він проти вимог скарги заперечив, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність, просив в задоволенні скарги відмовити.

Проаналізувавши пояснення скаржника, слідчого, дослідивши зміст скарги та надані документи, матеріали наглядового провадження, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначено частиною 1 статті 303 Кримінального процесуального кодексу України (надалі «КПК України»).

Зокрема, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Статтею 220 КПК України визначено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Статтею 93 КПК України визначено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченомустаттею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Системний аналіз змісту статей 22 та 93 КПК України свідчить про те, що збирання та подання доказів у кримінальному провадженні, що є елементом принципу змагальності, є рівним правом як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, оскільки сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що сторона, яка звертається до слідчого із клопотання про ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, повинна довести необхідність здійснення такої процесуальної дії, зіславшись на відповідні обставини, які такого вимагають.

В поданій до суду скарзі ОСОБА_3 покликається на факт об`єднання кримінальних проваджень в одне за №0000026, невручення йому відповідної постанови про об`єднання, а також ставить питання про зобов`язання орган досудового розслідування вчинити відповідні процесуальні дії.

В той же час, зміст скарги не містить посилання на те, що ОСОБА_3 попередньо звертався до органу досудового розслідування із клопотаннями про проведення відповідних слідчих дій.

В матеріалах справи також відсутній належний документ на підтвердження наявності у ОСОБА_3 статусу потерпілого у відповідному кримінальному провадженні.

Стосовно надання ОСОБА_3 , як заявнику у кримінальних провадженнях, копії постанови про об`єднання кримінальних проваджень, слідчий суддя зауважує, що скаржник у своїй скарзі самостійно покликається на те, що таку вимогу вже було вирішено ухвалою слідчого судді ОСОБА_4 .

Вимога скарги щодо зобов`язання слідчого визнати ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні є передчасною, оскільки скаржником не зазначено ні реквізитів кримінального провадження, як і не надано копії заяви про визнання потерпілим, з якою він звертався до слідчого, і яка б давала слідчому судді можливість перевірити відповідність особи скаржника критерію потерпілого у кримінальному провадженні.

Вимоги скарги про встановлення правильності позиції відповідних слідчих суддів, перевірки відповідних осіб на поліграфі виходять за межі повноважень слідчого судді на стадії перевірки законності рішень, дій чи бездіяльності органу досудового розслідування на цій стадії.

Слідчий суддя також звертає увагу на те, що ОСОБА_3 у поданій до суду скарзі просив здійснювати її розгляд за його відсутності, не скориставшись процесуальним правом на надання пояснень в судовому засіданні, а також правом на подання відповідних доказів.

За таких обставин, слідчий суддя зауважує, що подана до суду скарга ОСОБА_3 не містить належного обґрунтування викладених у ній вимог, а зміст самих вимог не підтверджується жодними долученими до скарги процесуальними передумовами. Крім того, у скарзі ОСОБА_3 не покликається на наявність у нього відповідних перешкод (в т.ч. процесуальних) щодо подання доказів на обґрунтування скарги.

За таких обставин, на думку слідчого судді, скарга ОСОБА_3 є необгрунтованою.

Згідно з практикою Європейського Суду одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (рішення Суду у справах:Sovtransavto Holding v. Ukraine,№48553/99, п. 77, від 25 липня 2002 року;Ukraine-Tyumen v. Ukraine, №22603/02, п. 42 та 60, від 22 листопада 2007 року).

Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine) №24465/04 одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа «Брумареску проти Румунії», п. 61). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

За таких обставин слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення скарги.

Згідно з частиною 3 статтею 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 17 червня 2020 року № 4-р(ІІ)/2020 у справі № 3-180/2018(1644/18).

Керуючись ст.ст. 214, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність органу досудового розслідування та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 30.11.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1