Справа № 201/5279/19
Провадження № 1-кп/201/819/2021
УХВАЛА
про призначення судового розгляду
15 листопада 2021 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003265 від 22.09.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

В судовому засіданні приймали участь:
прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3
захисник ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України.

Ухвалою суду від 02.08.2021 року призначене підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні:

Прокурор просив призначити обвинувальний акт до судового розгляду.

Потерпіла ОСОБА_6 через канцелярію суду надала заяву, в якій просила провести підготовче судове засідання без її участі, цивільний позов заявляти не буде.

Обвинувачений ОСОБА_3 надав письмове клопотання, в якому просив розглядати кримінальне провадження суддею одноособово.

Захисниця заявила ряд клопотань, зокрема про повернення обвинувального акту прокурору і визнання доказів недопустимими, які обвинувачений підтримав, а прокурор в їх задоволенні просив відмовити.

Мотиви та обґрунтування суду
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, дослідивши обвинувальний акт, суд приходить до наступного висновку.

Щодо питань, передбачених ч. 3 ст. 314 КПК України.
З частини третьої статті 314 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) випливає, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; 4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; 6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

При вирішенні питання щодо наявності підстав для повернення обвинувального акту прокурору суд враховує, що пунктом 3 частини третьої статті 314 КПК суд уповноважений повернути обвинувальний акт прокурору лише у разі, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу. Тобто зазначена правова норма є відсильною, а тому для вирішення питання щодо наявності правових підстав для повернення обвинувального акту суд вважає за доцільне вирішити питання щодо його відповідності вимогам чинного кримінально-процесуального законодавства.

Повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Завданнями підготовчого судового засідання є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.

Відповідно до вимог кримінального процесуального закону, у тому числі такої загальної засади кримінального провадження, як законність, що має безпосереднє відношення і до стадії досудового розслідування, суд при підготовчому судовому засіданні зобов`язаний перевірити зміст обвинувального акту та додатків до нього на відповідність вимогам КПК України з метою його подальшого призначення до розгляду при наявності на те правових підстав.

Слід зауважити, що згідно з частиною четвертою статті 110 КПК обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Вимоги до обвинувального акту встановлені статтею 291 КПК. Зокрема, частиною другою статті 291 КПК наведено перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, а частиною четвертою статті 291 КПК - перелік документів, які додаються до обвинувального акту.

Вирішуючи клопотання адвоката про повернення обвинувального акту прокурору з тих підстав, що у обвинувальному акті наявні відомості про інкримінований злочин лише за ч. 1 ст. 115 КК України, а не про злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, суд зазначає наступне.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 26.06.2008 р. у справі «Ващенко проти України» зазначив, що обвинувачення для цілей пункту 1 статті 6 конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51).

У рішенні від 25.07.2000 р. у справі «Маттоціа проти Італії» ЄСПЛ зауважено, що обвинувачений у скоєнні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у пункті «b» частини третьої статті 6 конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення.

У рішенні від 09.10.2008 р. у справі «Абрамян проти Росії» ЄСПЛ також зазначено, що деталі скоєння злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він офіційно вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення.

В цьому ж рішенні ЄСПЛ нагадав, що положення підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, правової кваліфікації, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду.

Зі змісту чинного кримінально-процесуального закону випливає, що доведення суті обвинувачення до підозрюваного (обвинувачення) здійснюється шляхом вручення письмового повідомлення про підозру (частина перша статті 278), вручення копії обвинувального акта (пункт 3 частини четвертої статті 291 КПК) та оголошення прокурором короткого викладу обвинувального акта (частина друга статті 347 КПК). При цьому вирішення питання щодо дотримання прав обвинувачених на справедливий суд та здійснення реалізації їхніх права на захист крізь призму доведення суті обвинувачення судом має здійснювались під час судового розгляду кримінального провадження по суті.

Правова оцінка наслідків неналежного повідомлення особі про суть обвинувачення та, відповідно виконання вимог статті 91 КПК, здійснюється під час оцінки доказів згідно з приписами статті 94 КПК.

Стаття 314 КПК містить вичерпний перелік питань, які суд вправі вирішувати під час проведення підготовчого судового засідання, до яких питання оцінки доказів згідно з правилами статті 94 КПК не віднесено.

Натомість такі повноваження суду передбачені § 3 глави 28 КПК, а тому вирішення зазначеного питання під час проведення підготовчого судового засідання, на переконання суду, є передчасним.

Вирішуючи клопотання адвоката про повернення обвинувального акту прокурору із-за неналежного встановлення органом досудового розслідування потерпілої, яка, на думку адвоката, не є членом родини або близькою родичкою загиблого ОСОБА_7 , суд зазначає наступне.
При вирішенні зазначеного питання суд враховує приписи частини першої статті 55 КПК, відповідно до якої потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. При цьому частиною шостою статті 55 КПК визначено, що у разі, якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб.

Визначення близьких родичів або членів сім`ї надано у пункті 1 частини першої статті 3 КПК, відповідно до якого останніми є чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Адвокатом в якості обґрунтування свого твердження не надано суду відповідних доказів та не здійснено посилання на обставини, які можуть підтвердити наведені ним твердження, зокрема, в частині того, що ОСОБА_6 не є близькою родичкою або членом сім`ї загиблого ОСОБА_7 , у тому числі особою, яка спільно проживала, але не перебувала у шлюбі, в розумінні визначення, наданого у пункті 1 частини першої статті 3 КПК. Тому твердження захисника в цій частині суд оцінює критично.

Вирішуючи клопотання адвоката про повернення обвинувального акту прокурору із-за складання обвинувального акту неуповноваженими особами та поза межами строку досудового розслідування, і з цих підстав, суд зазначає наступне.
Адвокат вказує, що станом на 29.11.2019 року сплило 156 днів строку досудового розслідування з дня повідомлення особі про підозру, строк якого не продовжувався, а тому повноваження всіх визначених слідчих, прокурорів припинилися внаслідок спливу 2 місячного строку досудового розслідування і всі процесуальні дії та рішення були вчинені поза межами строку досудового розслідування, а тому є незаконними.

Вирішуючи вказане клопотання суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ч. 2 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину (в редакції станом на 22.08.2017 року) .

22.08.2017 року відомості за даним кримінальним провадженням внесені до ЄРДР.

Відповідно до реєстру матеріалів кримінального провадження, повідомлення про підозру ОСОБА_3 вручено заочно 16.01.2018 року, тобто в межах 12-місячного строку досудового розслідування.

Отже, навіть за наявності спливу 156 днів строку досудового розслідування, строк досудового розслідування, який встановлено для кримінальних проваджень щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину у 12 місяців не сплив, а тому клопотання адвоката є безпідставним.

Висновки.
Отже підстав для повернення обвинувального акту прокурору судом не встановлено.

З наданого суду обвинувального акту та додатків до нього вбачається, що вимоги статті 291 КПК щодо форми, змісту та додатків обвинувального акту стороною обвинувачення виконано.

За таких обставин, суд вважає, що клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору задоволенню не підлягає, а думка прокурора про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту є обґрунтованою, оскільки підстав для закриття провадження немає, обвинувальний акт складений у відповідності до вимог КПК України, підстав для його повернення прокурору немає, вказане кримінальне провадження підсудне Жовтневому районному суду м. Дніпропетровська, а тому суд вважає за необхідне призначити судовий розгляд у зазначеному кримінальному провадженні.

Щодо питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду.
Від учасників судового провадження клопотань про здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні не надійшло. Також судом не встановлені обставини, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, які могли б бути підставою для ухвалення рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні.

У зв`язку із цим судовий розгляд у даному кримінальному провадженні, з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження, слід здійснювати у відкритому судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_3 надав письмове клопотання, в якому просив розглядати кримінальне провадження суддею одноособово.

З`ясувавши питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, суд дійшов висновку, що кримінальне провадження належить здійснювати суддею одноособово за обов`язкової участі прокурора, обвинуваченого, його захисника, потерпілої.

Вирішення скарг на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора.
Захисником подані скарги про визнання протиправними, скасування і визнання недопустимими доказами постанови заступника керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2 про визначення групи прокурорів від 29.09.2017 року, постанови керівника Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра про продовження строку досудового розслідування від 29.07.2021 року, постанови начальника СВ ВП № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 20.07.2021 року про призначення слідчої групи, постанови начальника СВ Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 22.11.2017 року про створення слідчої групи.
Доводи скарг зводяться до того, що постанови не відповідають вимогам ст. 110 КПК України, оскільки вони не підписані, та не відповідають встановленої КПК формі.

Відповідно до ч.2 ст.303 КПК України, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 303 КПК України під час підготовчого судового засідання можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, передбачені пунктами 5 та 6 частини першої цієї статті, тобто рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою, та рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом.

Як вбачається зі змісту скарг, в них фактично мова йде про визнання недопустимими доказів, зібраних органом досудового розслідування в даному кримінальному провадженні.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

А тому, на даній стадії кримінального провадження вирішити питання щодо того, чи є оскаржувані постанови недопустимими доказами, неможливо.

Крім того, у скаргах адвокат посилається на те, що докази, зібрані органом досудового розслідування в даному кримінальному провадженні, не узгоджуються з іншими матеріалами кримінального провадження.

Разом з тим, суд приймає до уваги той факт, що на даній стадії кримінального провадження суду не надаються докази, вони не досліджуються в підготовчому судовому засіданні і їм не надається правова оцінка.

Проаналізувавши вищевикладені законодавчі норми, а також надані суду матеріали, суд вважає клопотання адвоката про визнання недопустимими доказами ряду постанов необґрунтованим, безпідставним, поданим передчасно, підстави для задоволення клопотань відсутні.

Отже, вирішивши питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду та встановивши відсутність обставин, які б унеможливили призначення кримінального провадження до судового розгляду, суд дійшов висновку про можливість призначення судового розгляду на підставі цього обвинувального акта.

На підставі викладеного та керуючись п. 5 ч. 3 ст. 314, ст. 315, ст. 316 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України, на 11 годину 00 хвилин 25 листопада 2021 року.
У судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого, його захисника, потерпілу.

Кримінальне провадження здійснювати у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.

У задоволенні скарг захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 про визнаня недопустимими доказами та клопотання про повернення обвинувального акта прокурору - відмовити.

Ухвала є остаточною, оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1