Справа № 944/5095/19
Провадження №1-кп/944/588/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.09.2021 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

з участю секретаря- ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в місті Яворові кримінальне провадження відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000983 від 27.09.2019 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Вітебськ Республіка Білорусь, розлученого, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , звільненого з військової служби за контрактом з військової частини НОМЕР_1 16.08.2021року, учасника бойових дій, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 , перебував на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 .

10.07.2017року обвинувачений ОСОБА_4 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 був зарахований до списків особового складу військової частини та призначений на посаду сержанта з матеріального забезпечення восьмої механізованої роти третього механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , перебуваючи на військовій службі за контрактом, знаючи про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби, в період з 20.01.2019року по 21.02.2019 року, маючи намір ухилитись від військової служби, без дозволу командування військової частини, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та перебував поза її межами за місцем свого фактичного проживання, за адресою: АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю за обставин викладених в обвинувальному акті. Крім цього, додатково пояснив, що він самовільно залишив військову частину у зв"язку із сімейними обставинами, та весь цей час перебував за місцем свого проживання. У вчиненому щиро розкаюється, просить суворо не карати.
Як встановлено у судовому засіданні, покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, те, що учасниками провадження не оспорюються фактичні обставини провадження і судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
З врахуванням наведеного, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у самовільному залишенні військової частини без поважних причин, вчинених в умовах особливого періоду, доведена повністю, а його дії за ч.4 ст.407КК України кваліфіковано вірно.

Відповідно до ст.65Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно п.п.1,3 ч.3 ст.24Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Призначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України, є щире каяття та активне сприяння органам досудового розслідування та суду у розкритті злочину.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст.67КК України, судом не встановлено.

Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

З урахуванням наведеного, обвинуваченому ОСОБА_4 слід обрати покарання в межах санкції ч.4 ст.407 КК України у виді позбавлення волі. Однак, враховуючи особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, являється учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії УБД від 11 липня 2016року, який 16.08.2021року на підставі наказу №165 командира військової частини НОМЕР_1 , звільнений з військової служби військової частини НОМЕР_1 , його відношення до вчиненого злочину, слід прийти до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому відповідно до вимог ст.75 КК України його слід звільнити від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі із встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369,371,373-374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, та призначити йому покарання, у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 01 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до вимог ст.76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СУДДЯ ОСОБА_1