У Х В А Л А
30.12.2021року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) територіального управлення бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , про тимчасовий доступ до речей і документів та можливість їх вилучення, -
ВСТАНОВИВ:
Згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування 26.06.2019 слідчим ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 та прокурором Київської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 під час досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні проведено ряд процесуальних дій, а саме: допит підозрюваного ОСОБА_5 , відкриття йому матеріалів кримінального провадження, надання доступу до матеріалів кримінального провадження у порядку ст. 290 КПК України, повідомлено про підозру та закінчення досудового слідства в порядку ст. 291 КПК України.
Водночас, обвинувальний акт затверджено прокурором лише 27.06.2019. Таким чином, у порушення вищезазначених вимог закону слідчим та прокурором закінчено досудове слідство у порядку ст. 291 КПК України без затвердженого обвинувального акта. Також, до обвинувального акта додано розписку за підписом ОСОБА_5 від 27.06.2019, в якій не вказано, на скількох аркушах йому надано копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування (стоїть прочерк).
Більш того, 26.06.2019 та 27.06.2019 вищевказані процесуальні дії та підписання процесуальних документів ОСОБА_5 не могли бути проведені, оскільки в період з 19.06.2019 року до 01.07.2019 року останній перебував за межами країни.
В подальшому обвинувальний акт повторно скеровано до суду.
У судове засідання слідчий не з`явився, просив розглянути клопотання в його відсутність.
Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання є таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Положеннями ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 131 КПК встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема й тимчасовий доступ до речей і документів, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження регулюється нормами глави 15 КПК.
Так, нормою ч. 1 ст. 159 КПК передбачено, що тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).
Відповідно до положень ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.
Закон зобов`язує органи державної влади, органи місцевого самоврядування їх посадових та службових осіб, а також фізичних і юридичних осіб та їх об`єднань поважати незалежність судді і не посягати на неї.
Спеціальний порядок отримання документів від суду передбачає забезпечення прав осіб, стосовно яких витребовуються документи, та дотримання особливого конституційного статусу суддів.
У своїх рішеннях, зокрема від 04.02.2016 № 12, від 04.11.2016 № 73 та від 03.11.2017 № 68 Рада суддів України неодноразово наголошувала на тому, що відповідно до Конституції України та Законів України порушенням принципів самостійності судів та незалежності суддів слід вважати, зокрема, витребовування чи вилучення судових справ, розгляд яких не завершено, а також отримання матеріалів судових справ (копій документів, які містяться у справі, виписок з неї тощо) з порушенням встановленого законом порядку (неповноважним суб`єктом, без належного документального оформлення тощо).
Крім того, при розгляді клопотань про тимчасовий доступ до речей і документів, слідчим суддям слід враховувати специфіку та особливості правового статусу такого об`єкта тимчасового доступу до речей і документів, як матеріали кримінального провадження.
Вилучення матеріалів судових справ, які перебувають у провадженні суду будь-якої юрисдикції, органами досудового розслідування не ґрунтується на кримінальному процесуальному законі та може бути передумовою грубого порушення прав учасників такого судового провадження.
З огляду на те, що незалежність суддів є складовою права на справедливий суд, потрібно враховувати, що не може бути виправданим потребами досудового розслідування застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема, тимчасовий доступ до речей і документів, а також отримання матеріалів судових справ (копій документів, які містяться у справі, тощо) щодо справ, які перебувають у провадженні судді, або справ, розгляд яких не є завершеним (рішення у справі не набрало законної сили; справа переглядається в апеляційному чи касаційному порядку, за нововиявленими обставинами; не вичерпані всі процесуальні можливості оскарження судових рішень).
Відповідно до п. 1 та 2 Основних принципів незалежності судових органів, схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ОО від 29.11.1985 року та 13.12.1985 року, незалежність судових органів гарантується державою і закріплюється у конституції або законах країни. Усі державні та інші установи зобов`язані шанувати незалежність судових органів і дотримуватись її.
Судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо, на основі фактів і відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонуки, тиску, погроз, або прямого чи непрямого втручання з будь-якого боку і хоч би з яких причин.
Рекомендація СМ/Rес (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки містить положення про те, що виконавча та законодавча влада повинні гарантувати незалежність суддів і утримуватися від дій, які можуть підірвати незалежність судової влади або довіру суспільства до неї.
У ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що метою забезпечення незалежності судової влади є гарантування кожній особі основоположного права на розгляд справи справедливим судом лише на законній підставі та без будь-якого стороннього впливу.
Реалізація зазначених правових гарантій здійснення правосуддя є необхідною передумовою належного виконання судом своїх конституційних функцій із забезпечення дії принципу верховенства права, захисту прав і свобод людини та громадянина ( ст. 3,8,55 Конституції України).
Враховуючи викладене, керуючись ст. 159 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
у задоволенні клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) територіального управлення бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , про тимчасовий доступ до речей і документів та можливість їх вилучення - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї може бути подане під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя: