Номер провадження:1-кп/521/394/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ВСТУПНА ЧАСТИНА

Дата і місце постановлення ухвали:
29 вересня 2021 року, м. Одеса.
Назва та склад суду, секретар судового засідання:
Малиновський районний суд м. Одеси у складі судді ОСОБА_1 ; секретар ОСОБА_2
Найменування (номер) кримінального провадження:
Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001627 від 16.05.2019 року.

Прізвище, ім`я і по батькові обвинуваченого, рік, місяць і день його народження, місце народження і місця проживання:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеси, проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає кримінальне правопорушення:
Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 307 КК України.
Сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
Прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєї ініціативи воно розглядається:
На обговорення учасників судового провадження, в порядку ст. 331 КПК України, суд поставив питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурор у судовому засіданні просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому.
Сторона захисту у судовому засіданні заперечувала проти продовження строку дії запобіжного заходу.
Встановлені судом обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів:
ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, що підтверджується обвинувальним актом.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався:
ОСОБА_3 обвинувачується, у скоєнні тяжкого злочину. Однак, тяжкість обвинувачення, на даному етапі вже не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою, проте може прийнята судом до уваги та з урахуванням іншого встановленого ризику може свідчити про те, що ризик переховування обвинуваченого від суду на теперішній час не зменшився (п.1 ч.1 ст. 177 КПК України).
Таким чином, суд вбачає наявність чітких ознак того, що подальше перебування ОСОБА_3 під вартою вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтереси забезпечення права на свободу.
Метою обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 є: запобігання спробам переховуватись від суду.

Підставою обрання запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду.

Також, при прийнятті рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, суд враховує і інші обставини відносно нього, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан його здоров`я; ступень міцності соціальних зв`язків; майновий стан; наявність судимостей.

Відповідно до ч.3 ст. 5 Конвенції звільнення особи може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання, проте сторона захисту не надала таких гарантій.

Все вищевикладене, в сукупності, свідчить, щодо доцільності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому та обмеження його конституційних прав, в даному випадку, є виправданим і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

Обставин, передбачених ч.2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України суд вважає за необхідне не визначати розмір застави до обвинуваченого.

Щодо поставлення судом на обговорення учасників судового провадження питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без наявності клопотання прокурора, то суд вважає за необхідне зазначити, що вказане питання врегульоване ч.3 ст. 331 КПК України, де зазначено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Таким чином, з норм кримінального процесуального закону вбачається, що розгляд питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, навіть без наявності клопотання прокурора, є обов`язком суду.
Щодо Рішення Конституційного Суду України №1-р/2017 від 23.11.2017 року, то вказаним рішенням було визнано неконституційним положення 3 речення ч.3 ст. 315 КПК України щодо продовження строку дії запобіжного заходу за відсутності клопотань під час підготовчого судового засідання. При цьому, 3 речення ч.3 ст. 315 КПК України не передбачало обов`язок суду до спливу продовженого строку повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.
Керуючись ст. 331 КПК України, суд, -

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА:

Висновки суду:
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Строк дії ухвали становить 60 (шістдесят днів) і обчислюється з моменту ухвалення рішення, тобто з 29.09.2021 року та припиняє свою дію 27.11.2021 року, включно.

Строк і порядок набрання ухвалою законної сили та її оскарження:
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її оголошення.
Апеляційна скарга, на ухвалу суду, щодо обрання запобіжного заходу, може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя: ОСОБА_1