Дата документу 21.10.2021 Справа № 554/9739/21
Єдиний унікальний номер справи 554/9739/21
У Х В А Л А
Іменем України

21 жовтня 2021 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі: слідчого судді - ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання прокурора Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000053 від 07.10.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 cт. 240 КК України -,

ВСТАНОВИВ:
Прокурор звернувся до суду з вказаним клопотанням посилаючись на те, що слідчим відділом ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000053 від 07.10.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 cт. 240 КК України розпочатого за фактом незаконного видобуток корисних копалин на земельній ділянці за кадастровим номером 0:00:012:0251, що розташована поблизу с. Ганжі Полтавського району.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказана земельна ділянка є землею сільськогосподарського призначення та належить на праві комунальної власності Решетилівській об`єднаній територіальній громаді.

06.10.2021 року слідчим проведено огляд вищевказаної земельної ділянки та підтверджено факт незаконного зняття поверхневого шару грунту та безпосереднього видобутку корисних копалин (глини).

В ході проведення огляду виявлено техніку, за допомогою якої здійснювались земляні роботи, а також водіїв- працівників ТОВ «СІМРІН».

Зокрема виявлено бульдозер марки CAT D6NXL д.н.з НОМЕР_1 , екскаватор MITACHI ZAXIS 330 LC д.н.з. НОМЕР_2 , які на належать на праві власності ТОВ «СІМРІН». Крім того в ході огляду вилучено зразок груну з бульдозера CAT D6NXL д.н.з НОМЕР_1 , який поміщено до пакету НПУ ГСУ ін. № 2039319.

Будь яких дозвільних документів якими б підтверджувалась правомірність видобутку корисних копалин представниками ТОВ «СІМРІН» не надано. Окрім того, згідно даних відкритих реєстрів Держгеонадра України інформація щодо отримання дозволів на видобуток корисних копалин вказаним підприємством відсутня.

Вказане майно тимчасово вилучене та постановою від 07.10.2021 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Вилучене під час огляду майно, а саме бульдозер марки CAT D6NXL д.н.з НОМЕР_1 , екскаватор MITACHI ZAXIS 330 LC д.н.з. НОМЕР_2 , які на належать на праві власності ТОВ «СІМРІН», зразок грунту з бульдозера CAT D6NXL д.н.з НОМЕР_1 , який поміщено до пакету НПУ ГСУ ін. № 2039319 є речовими доказами, без яких довести обставини вчинення кримінального правопорушення, винних осіб неможливо, оскільки вказані предмети містять на собі сліди злочину, а саме зразки корисних копалин та грунту які підлягатимуть дослідженню під час криміналістичних експертиз.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подане не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

У разі не накладення арешту на вилучено майно допускається можливість їх знищення, що потім буде перешкоджати розслідуванню кримінального провадження та встановленню усіх обставин даної події, зокрема буде втрачено можливість, у разі необхідності, проведення судових трасологічних, інженерно- екологічних та економічних експертиз, метою яких буде встановлення обсягу заданих збитків навколишньому природному середовищу та причетних осіб так як у відповідності до ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі неподання клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, таке майно має бути негайно повернуте особі, у якої воно було вилучене.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити з підстав викладених у ньому.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, направив письмові заперечення, де просив в задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В силу положень ст. 170-173 КПК України до повноважень слідчого судді належить накладення арешту на майно під час досудового розслідування.

Як зазначено в клопотанні прокурор обґрунтовує необхідність накладення арешту на транспортні засоби ТОВ СІМРІН тим, що вони визнані речовим доказом по справі.

Відповідно до ст.98 КПК України,- речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як слідує з клопотання, органом досудового розслідування проводиться досудове розслідування кримінального провадження за ч.1 ст. 240 КК України, а зі змісту витягу з ЄРДР за ч.2 ст.240 КК України-, тобто Порушення встановлених правил використання надр, якщо це створило небезпеку для життя, здоров`я людей чи довкілля, а також незаконне видобування корисних копалин місцевого значення у великому розмірі або незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

При цьому, прокурором не зазначалось які саме правила охорони надр порушено та яку небезпеку для життя, здоров`я людей чи довкілля допущено. Не обґрунтовано чи дійсно видобуток корисних копалин місцевого значення здійснено у великих розмірах, відповідно до примітки до ст.240 КК України даний розмір повинен складати не менше ніж 113500 грн. (1 135 грн (50 % від 2270 ) x 100 = 113 500 грн). Не обґрунтовуються які сліди або інші відомості кримінального правопорушення щодо порушення правил охорони надр міститься саме на даних транспортних засобах.

Так, відповідно до укладеного договору про надання послуг №01/10/2021-01 від 01.10.2021 року, укладеного з ТОВ Буд Інвест Компані ЄДРПОУ 4184603, виступаючи субпідрянкимом воно виконувало земляні роботи відповідно до Робочого проекту рекультивації порушених земель та заходів щодо охорони навколишнього середовища на земельній ділянці, яка належить гр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 на праві приватної власності з кадастровим номером :00:012:0243 розташованій в межах земель Решетилівської міської ради( відповідні копії документів надаються).

В той же час земельної ділянки з кадастровим номером 0:00:012:0251 яка зазначена у клопотанні прокурора та витязі ЄРДР, відповідно до публічно кадастрової карти https://map.land.gov.ua/?cc=3461340.,6177585.367221659&z=6.5&l=kadastr&bl=ortho10k_all не існує, дана земельна ділянка відсутня.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак вони мають бути об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу N 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

В той же час, відповідно до ст. 7, 16 КПК України загальною засадою кримінального провадження є недоторканність права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Накладення арешту на транспортні засоби ТОВ «СІМРІН» може призвести до того, що підприємство фактично не зможе використовувати власне майно, що суперечить вимогам ч.4 ст.173 КПК України.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, п. п. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", п. п. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першоїстатті 170 цього Кодексу(ч. 1ст. 173 КПК України).

Керуючись ст.174 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :
В задоволенні клопотання прокурора Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000053 від 07.10.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 cт. 240 КК України - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя : ОСОБА_1