Справа № 344/3229/22
Провадження № 1-кс/344/1424/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2022 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ в режимі відеоконференції клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження №0000005 від 20 січня 2022 року,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся з клопотанням про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000005 від 20 січня 2022 року за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 135, ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 20 січня 2022 року приблизно о 18 годині 24 хвилини у темну пору доби водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки Renault Duster, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався ділянкою автодороги Н09 «Мукачево-Львів», що по вул. Грушевського у с. Лоєва Надвірнянського району Івано-Франківської області, у напрямку м. Мукачево. Дана ділянка дороги призначена для двох напрямків руху, має по одній смузі для руху в кожному напрямку, які розділені між собою лінією дорожньої розмітки 1.2 Правил дорожнього руху України та освітлена ліхтарями вуличного освітлення. У цей час правим узбіччям дороги в зустрічному напрямку відносно напрямку руху автомобіля рухалися пішоходи: неповнолітня ОСОБА_9 та її мати ОСОБА_10 Рухаючись ділянкою дороги із затяжним поворотом ліворуч, водій ОСОБА_6 проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не обрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не справився з керуванням, виїхав за межі проїзної частини дороги праворуч на узбіччя, де вчинив наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, 20 січня 2022 року близько 18 години 24 хвилини у темну пору доби водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки Renault Duster, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався ділянкою автодороги Н09 «Мукачево-Львів», що по вул. Грушевського у с. Лоєва Надвірнянського району Івано-Франківської області у напрямку м. Мукачево. У цей час правим узбіччям дороги в зустрічному напрямку відносно напрямку руху автомобіля рухалися пішоходи ОСОБА_9 та її мати

ОСОБА_10 Рухаючись ділянкою дороги із затяжним поворотом ліворуч, водій ОСОБА_6 проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не обрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не справився з керуванням, виїхав за межі проїзної частини дороги праворуч на узбіччя, де вчинив наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_9 . Після наїзду на пішохода ОСОБА_9 водій ОСОБА_6 у порушення вимог п. п. 2.10 а), г) Правил дорожнього руху, достовірно знаючи, що такими своїми діями він поставив потерпілу в небезпечний для життя стан, маючи можливість для надання допомоги, не виконав свого громадянського обов`язку, що покладений на нього законом і загальновизнаними нормами моралі: не переконався, чи потребує потерпіла допомоги, не вжив можливих заходів для надання їй домедичної допомоги, не викликав бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги та не відвіз потерпілу до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, а умисно залишив її у небезпечному для життя стані та з місця події автомобілем скрився.

21 січня 2022 року ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 Кримінального процесуального кодексу України та цього ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 135, ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України.

22 січня 2022 року підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до 11 березня 2022 року включно.

02 березня 2022 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 21 квітня 2022 року.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, які згідно ст. 12 Кримінального кодексу України відносяться до категорії тяжких злочинів, за вчинення яких відповідно до санкцій ч. 3 ст. 135, ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років позбавлення волі.

У ході досудового розслідування у даному кримінальному провадженні встановлено наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені у пунктами 1, 3, 4 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідка, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Запобігти вищевказаним ризикам шляхом застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, неможливо. Заявлені ризики на даний час продовжують існувати та не зменшились.

Крім того, слідчий вказує, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з чим тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

У кримінальному провадженні проведено значну кількість слідчих (розшукових) та процесуальних дій, однак через складність завершити досудове розслідування до вказаного строку не виявляється за можливе, оскільки для повного та неупередженого розслідування у кримінальному провадженні необхідно виконати наступне: отримати висновок призначеної судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 ; отримати висновок призначеної медико-криміналістичної експертизи одягу ОСОБА_9 ; отримати висновок судової автотехнічної експертизи щодо визначення технічного стану автомобіля Renault Duster, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; отримати висновок трасологічної експертизи цілого за частинами; отримати висновок судово-цитологічної експертизи; отримати висновок судової автотехнічної транспортно-трасологічної експертизи; отримати висновки чотирьох молекулярно-генетичних експертиз; допитати свідків кримінального правопорушення; з врахуванням отриманих в ході проведення слідчих (розшукових) дій провести остаточну правову кваліфікацію кримінальних правопорушень та скласти остаточні повідомлення про підозру про вчинення кримінальних правопорушень; виконати вимоги ст. 290 Кримінального процесуального кодексу України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування. Перелічені вище слідчі та процесуальні дії мають доказове значення у провадженні є необхідними для об`єктивного розслідування кримінального провадження та не є вичерпними, оскільки після їх проведення може виникнути необхідність у проведенні інших слідчих (розшукових) дій.

Провести вказані слідчі дії у двомісячний строк не видалось за можливе у зв`язку із ненадходженням на адресу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, всіх документів, необхідністю призначення та проведення ряду судових експертиз, значною кількістю слідчих (розшукових) дій, які вже проведено та ще необхідно провести, без яких неможливо завершити досудове розслідування у двомісячний строк.

З метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також зважаючи на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 135, ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, та на наявність ризиків, слідчий просить продовжити підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 40 (сорок) днів у межах строку досудового розслідування без визначення розміру застави.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задовольнити.

Слідчий у судовому засіданні підтримав клопотання, також додав, що слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 50 днів до 21 квітня 2022 року.
У судовому засіданні захисники підозрюваного заперечували проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили застосувати заставу, пояснюючи тим, що в умовах воєнного стану Збройним силам України потрібні кошти, що будуть сплачені підозрюваним у виді застави, також перебування підозрюваного на волі зможе принести більше користі державі, родині підозрюваного та потерпілим.
Підозрюваний, який надав до суду заяву про розгляд клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в дистанційному режимі відеоконференції, підтримав захисників та просив застосувати заставу, звільнивши з-під варти.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя виходить з наступного.
Згідно з вимогами пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини, обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до частини першої статті 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Положення статті 197 Кримінального процесуального кодексу України передбачають, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання, а також те, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Стаття 199 Кримінального процесуального кодексу України встановлює порядок продовження строку тримання під вартою.
Відповідно до статті 199 Кримінального процесуального кодексу України, розглядаючи клопотання про продовження строків тримання під вартою слідчий суддя повинен з`ясувати конкретні причини тривалого тримання особи під вартою, чи недопущеного безпідставного тривалого розслідування, інші обставини, що свідчать про невиправдано тривале тримання під вартою, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та застосувати альтернативний запобіжний захід.
Враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування та те, що 11 березня 2022 року закінчується строк дії застосованого щодо підозрюваного запобіжного заходу, з огляду на те, що прокурором доведено наявність ризиків, які не зменшилися, слідчий суддя, вирішуючи дане клопотання, також враховує вагомість наявних доказів про підозру у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я, сімейний та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, відсутність претензій від потерпілих, у взаємозв`язку з іншими вищевказаними обставинами вважає, що вони не дають достатніх підстав для застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, і є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного та не свідчать про відсутність вказаних ризиків з огляду на конкретні обставини справи.

Так, прокурором доведено наявність ризиків, які не зменшилися та які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені частиною першою статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: пункт перший, третій та четвертий вказаної статті.

Зокрема, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, останній може виїхати за межі Івано-Франківської області, України чи іншим чином переховуватися з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене діяння, що свідчить про неможливість запобігання цьому ризику шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Обґрунтовуючи необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя врахує правову позицію Європейського суду з прав людини , викладену у рішеннях по справам «Москаленко проти України» від 20 травня 2010 року, «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року, де Суд вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від суду.

Крім того, як зазначено у пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Becciev v. Moldova» від 04 жовтня 2005 року (Бекчієв проти Молдови), ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню;

20 січня 2022 року ОСОБА_6 після вчинення наїзду на малолітнього пішохода ОСОБА_9 не зупинився, достовірно при цьому знаючи, що внаслідок наїзду поставив її в небезпечний для життя стан, не вжив можливих заходів для надання їй домедичної допомоги, не викликав бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги та не відвіз потерпілу до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом. Натомість, ОСОБА_6 втік із місця дорожньо-транспортної пригоди та поспіхом попрямував до місця свого проживання.

Вказане свідчить про небажання ОСОБА_6 нести відповідальність за свої вчинки та низький рівень моральності, що, в свою чергу, свідчить про значний ризик переховування ОСОБА_6 від органу досудового розслідування, а у подальшому і від суду.

Крім цього, ОСОБА_6 володіє також і матеріальними засобами, які дадуть можливість йому переховуватись. Наявність соціальних зв`язків за місцем проживання також не дає змоги запобігти ризику переховування від органу досудового розслідування і суду.

Отже, наведене свідчить про наявність обґрунтованого ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

У судовому засіданні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 на даний час перебуває на посаді директора ДП «Надвірнянське лісове господарство», є депутатом Яремчанської міської ради, тому володіє широким колом зв`язків на території свого проживання та роботи, в тому числі й серед працівників державних, правоохоронних та контролюючих органів місцевого та загальнодержавного рівня, органів місцевого самоврядування. Враховуючи, що вказане кримінальне правопорушення якраз вчинено на цій території, то наявність таких зв`язків дає змогу ОСОБА_6 відшукати та незаконно впливати на свідків та очевидців вчиненого ним кримінального правопорушення, які ще на даний час не встановлені та не допитані органом досудового розслідування з метою схиляння їх до дачі неправдивих показань.

Також наявність таких зв`язків дасть змогу ОСОБА_6 вплинути і на свідків, які вже допитані у кримінальному провадженні, так як вказані вище особи не були допитані в ході судового розгляду даного кримінального провадження та до проведення такого допиту можуть змінити свої показання, які вони надавали під час досудового розслідування.

Таким чином, наявний обґрунтований ризик, передбачений пунктом 3 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Наявність обґрунтованого ризику, передбаченого пунктом 4 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, підтверджується тим, що ОСОБА_6 , перебуваючи на посаді директора ДП «Надвірнянське лісове господарство», будучи депутатом Яремчанської міської ради, маючи міцні робочі та позаробочі зв`язки з працівниками державних, правоохоронних та контролюючих органів місцевого та загальнодержавного рівня, органів місцевого самоврядування, може використати їх для впливу на досудове розслідування кримінального провадження та його подальший судовий розгляд.

Запобігти вищевказаним ризикам шляхом застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, на думку слідчого судді, неможливо.

При цьому обрання інших запобіжних заходів також є неможливим в силу наступних обставин.

Обрання запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, на думку слідчого судді, в даному випадку буде неефективним з огляду на те, що істотною відмінністю цього запобіжного заходу від особистого зобов`язання є те, що реалізація особистої поруки передбачає менше обмеження прав і свобод підозрюваного, обвинуваченого, ніж інші запобіжні заходи, зокрема, особисте зобов`язання, яке також на думку слідчого судді в даному конкретному випадку не спроможне забезпечити досягнення цілей у кримінальному провадженні та нівелювати наявні ризики.

Застосування ж запобіжногозаходу у вигляді домашнього арешту, на думку слідчого судді, також не гарантуватиме виконання покладених на підозрюваного обов`язків, оскільки спроба втекти з місця події свідчить про намагання ухилитися від покарання.

Обрання запобіжного заходу суто у вигляді застави, а не як альтернативного запобіжного заходу, є неможливим з огляду на те, що сплата розміру застави підозрюваним і подальше звільнення підозрюваного з-під варти не гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не зможе запобігти наявним ризикам та забезпечити дієвість даного провадження. Також, враховуючи те, що ця подія викликала суспільний резонанс, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити безпеку підозрюваного від можливих протиправних посягань і самосуду.
В той же час обставини, що зазначені захисниками підозрюваного, не можуть бути підставою для відмови в задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, оскільки дані обставини є такими, які характеризують підозрюваного, а також пом`якшують покарання, і не виключають наявність ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, і самі по собі є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного, виходячи з конкретних обставин справи.
Отож, доводи захисту в сукупності з іншими вищевказаними обставинами не дають достатніх підстав слідчому судді для застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, і є недостатніми для гарантування належної поведінки підозрюваного та не свідчать про відсутність вказаних ризиків з огляду на конкретні обставини справи.

Враховуючи те, що слідчим за погодження з прокурором не надано письмового клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 50 днів до 21 квітня 2022 року, тому слідчий суддя розглядає вимоги наданого до суду письмового клопотання.
Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що клопотання слідчого, погодженого прокурором, слід задовольнити, у задоволенні клопотання захисників підозрюваного відмовити та продовжити підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 40 (сорок) днів до 12 квітня 2022 року включно, але виключноу межах строку досудового розслідування без визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, ст.ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 309, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, -
У Х В А Л И В:

Клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
У задоволенні клопотання захисників підозрюваного про зміну обвинуваченому запобіжного заходу відмовити.
Продовжити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 40 (сорок) днів до 12 квітня 2022 року включно у межах строку досудового розслідування без визначення розміру застави.

Тримання під вартою підозрюваного здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.
Строк дії ухвали до 12 квітня 2022 року включно.
Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений та підписаний 04 березня 2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1