Провадження по справі № 1-кп/522/755/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2021 року м.Одеси
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Молдова, уродженця Республіки Молдова, міста Кишинів, офіційно не одруженого, без освіти, офіційно не працевлаштованого, на території України без реєстрації, тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3

перекладача ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:

19 листопада 2018 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0006487від 18.09.2018 року, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, суд, незалежно від наявності клопотань учасників судового розгляду, зобов`язаний розглянути питання щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою до спливу 60 денного строку.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки ризики, передбачені у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані судом при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ще мають місце, а саме ризики того, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у вказаному кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, оскільки ризики, на які посилається прокурор, не обґрунтовані, окрім цього обвинувачений знаходиться 3 роки під вартою, потерпілі є громадянами Туреччини та виїхали за межі України, інші свідки та потерпілі також тривалий час не з`являються в судові засідання. Обвинувачений ОСОБА_3 має постійне місце проживання, дружину та 8 дітей, просив змінити запобіжний захід на більш м`який.
Вислухавши думку учасників процесу, суд вважає за необхідне клопотання адвоката ОСОБА_5 задовольнити та змінити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт у нічний час, з наступних підстав.

Мотиви суду.
За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.
Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).
Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, яке карається позбавленням волі до 10 років, а сама лише тяжкість інкримінованого злочину, не може бути єдиною підставою для застосування до особи найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Окрім цього, обвинувачений утримується під вартою вже більше трьох років, має постійне місце проживання, цивільну дружину, 8 дітей, що свідчить про міцні соціальні зв`язки обвинуваченого, а також суд враховує що він є особою раніше не судимою.
Ризик здійснення незаконного впливу на потерпілого, свідків у вказаному кримінальному провадженні, на думку суду відпав, оскільки в рамках вказаного кримінального провадження явка свідків в судовому засіданні на протязі трьох років стороною обвинувачення не забезпечені, потерпілі проживають за межами території України, в судові засідання не з`являлись на протязі двох років.
Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення суд також не бере до уваги, оскільки прокурором не надано будь-яких документів на підтвердження того, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу суд враховує, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими злочину, тяжкість покарання, що загрожує їм у разі визнання їх винуватими, вік та стан здоров`я.
Практика тримання обвинувачених під вартою виключно на підставі того, що обвинувальний висновок подано до суду першої інстанції, є порушенням пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та є несумісною з принципом юридичної визначеності та принципом захисту від свавілля, принципу верховенства права. Що відображено у рішенні ЄСПЛ у справі «Єлоєв проти України» ( 974_433) ( Yeloyev v. Ukraine), №17283/02, п.50, від 06 листопада 2008 року).
Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, з метою забезпечення належної поведінки та виконання покладених процесуальних обов`язків обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно змінити запобіжний захід та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_3 більше трьох років утримується під вартою, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, не офіційно одружений, а тому, з метою забезпечення спробам переховуватись від суду, суд вважає, що саме такий запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 та належне виконання ним процесуальних обов`язків.
Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду обвинувального акту обставини, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт у нічний час за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням на нього обов`язкі, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 197, 199, 205, 331, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_4 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, звільнивши обвинуваченого з-під варти в залі суду та застосувавши до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час з 22:00 до 08:00 годині, за адресою постійного місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 , на 2 місяці, тобто до 21.11.2021 року включно.
Покласти на обвинуваченого строком на 2 місяці обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:
1) прибувати до суду за першою вимогою;
2) не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 22:00 до 08:00 години, без дозволу суду;
3) повідомляти суд про зміну місця проживання або роботи.

Виконання ухвали суду покласти на прокурора Приморської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_4 , або інших прокурорів з групи у вказаному кримінальному провадженні.
Строк дії ухвали суду обчислюється з моменту оголошення ухвали суду, тобто з 22.09.2021 року.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів з дня проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

22.09.2021