Провадження 1-в/193/47/22
У Х В А Л А
іменем України

04 лютого 2022 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участі: прокурора ОСОБА_3 ,
представника Софіївської ВК №45 ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Софіївка Дніпропетровської області у режимі відеоконференції з ДУ «Софіївська виправна колонія (№45)» клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення,

В С Т А Н О В И В:
07 жовтня 2021 року до суду надійшло вищевказане клопотання засудженого ОСОБА_5 , в обґрунтування якого вказує, що він відбуває покарання у ДУ «Софіївська виправна колонія (№45)», з 01.11.2015, є інвалідом 1 групи, має заохочення та незначні порушення. Станом на 04.09.2021 він відбув необхідних ѕ частини покарання, в зв`язку з чим просив звільнити його умовно-достроково на підставі ст. 81 КК України.
Засуджений під час судового розгляду справи своє клопотання підтримав та просив звільнити його від відбування покарання умовно-достроково, наголосивши, що він відбув необхідну частину покарання і своєю поведінкою довів виправлення.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні клопотання засудженого просить задовольнити посилаючись на достатність длоя цього підстав.

Представник виправної колонії ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що засуджений має стягнення та непогашені збитки за вироком суду, просив прийняти рішення на розсуд суду.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання, вказавши, що поведінка засудженого не свідчить про його безумовне виправлення і наразі передчасно застосовувати до останнього умовно-дострокове звільнення

Вислухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали особової справи та клопотання, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Подільського районного суду м. Києва від 08.09.2015 за ч. 1 ст. 115 КК України до 11 років позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 01.03.2016 вказаний вирок залишено без змін.

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11.11.2016 зараховано у строк відбування покарання строк перебування засудженого під вартою з 16.10.2014 по 01.03.2016, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі згідно ч. 5 ст. 72 КК України.

Початок строку відбування покарання: 16.10.2014; кінець строку: 04.06.2024.

Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 17.10.2014. Під час перебування його в ДУ «Установа виконання покарань (№13)» м. Київ, заохочень та стягнень не мав.

Далі, з 07.04.2016, ОСОБА_5 міру кримінального покарання відбував в ДУ «Бориспільській виправній колонії (№119)», Київської області. За час відбування покарання характеризувався посередньо, порушень вимог режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Заохочень та стягнень не мав.

У Державній установі «Софіївська виправна колонія (№45)» засуджений перебуває з 17.09.2016. Під час відбуття у дані виправній колонії характеризується негативно, допускає порушення вимог режиму утримання, притягувався до дисциплінарної відповідальності вісім разів. З метою стимуляції поведінки два рази заохочувався правами начальника установи.

Як вбачається із наданої характеристики, ОСОБА_5 у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. З персоналом установи виконання покарання дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин. Є інвалідом ІІ групи, у зв`язку з чим не залучається до роботи за станом здоров`я. Заходи виховного характеру відвідує не регулярно, не приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не виявляє належну соціально-корисну активність. Підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних дзвінків. За вироком суду має позов на суму 294,84 грн., виконавчі листи до установи не надходили.

На підставі ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

В силу ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згаданою статтею передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Як вбачається із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.

Так, під час вивчення матеріалів особової справи засудженого, суд враховує не лише час перебування його у ДУ «Софіївська ВК (№45)», а й увесь період його відбування покарання.

Засуджений ОСОБА_5 відбував показання спочатку у ДУ «Бориспільська ВК (№119)» за час його відбування покарання у вказаній установі характеризувався посередньо. Після прибуття його до ДУ «Софіївська виправна колонія (№45)» порушував режим та порядок відбування покарання, а саме має вісім стягнень, два з яких у вигляді сувороїі догани, які погашені в установленому законом порядку. Має два заохочення, які однак отримані засудженим більш як три роки тому (21.06.2017 та 16.03.2018).

Таким чином аналізуючи матеріали особової справи та матеріали справи в сукупності не вбачається позитивна динаміка засудженого щодо його ставлення на шлях виправлення.

Крім того, суд зазначає, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також, добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання відповідно до ст. 9 КВК України є обов`язком засудженого, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.

Крім того, ОСОБА_5 був раніше засуджений (02.08.2010) за вчинення тяжкого злочину за ст. 186 ч. 2, 75 КК України, однак був звільнений з іспитовим строком на 3 роки.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що відсутні підстави, які б вказували на сумлінну поведінку засудженого і те, що ставленням до праці він довів своє виправлення, тому на час розгляду його відповідного клопотання не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Вивчивши відомості про особу засудженого, та з огляду на суспільну небезпеку вчиненого злочину, поведінку засудженого протягом всього строку відбування покарання, та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх даних в сукупності, і є правом, а не обов`язком суду, суд вважає, що для досягнення цілей покарання засуджений ще потребує нагляду в умовах відбування покарання у виді позбавлення волі, тому в задоволенні клопотання засудженого слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ч. 2 ст. 376, 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно -дострокове звільнення, відмовити.
На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення прокурор та захисник можуть подати апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області, а засуджений у той же строк і порядок, але з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя ОСОБА_1