У Х В А Л А

28 грудня 2021 року м. Біла Церква. Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна, у кримінальному провадженні №0003170 від 21.12.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204 КК України,

У С Т А Н О В И В:

До Білоцерківського міськрайонного суду надійшло клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна, у кримінальному провадженні №0003170 від 21.12.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 21.12.2021 близько 13 год. 58 хв. до Білоцерківського РУП ГУНП В київській області надійшло повідомлення від старшого оперуповноваженого 4-го відділу боротьби з організованими групами корупції управління стратегічних розслідувань в Київській області ДСР НПУ ОСОБА_4 про те, що на 78 км автодороги М050 «Київ-Одеса» було зупинено вантажний автомобіль марки «Рено» д.н.з. НОМЕР_1 з паливоцистерною, за підозрою у незаконному перевезенні без відповідних документів підакцизного товару, а саме бензину.

Під час огляду місця події 21.12.2021 було оглянуто територію стаціонарного посту 78км автодороги «Київ-Одеса» в межах м. Біла Церква, Київської області. В ході даного огляду було виявлено та вилучено автомобіль марки «RENAULT» моделі «PREMIUM» державний номер НОМЕР_2 , напівпричіп-паливоцистерна марки «CALDAL» моделі «BCG32/6» з рідиною в середині, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , товарно-транспортну накладну № 3167 від 21.12.2021 та відібрані зразки рідини.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що автомобіль марки «RENAULT» моделі «PREMIUM» державний номер НОМЕР_2 , напівпричіп-паливоцистерна марки «CALDAL» моделі «BCG32/6», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 та товарно-транспортна накладна № 3167 від 21.12.2021 є знаряддям злочину, а рідина яка знаходиться в напівпричіп-паливоцистерні марки «CALDAL» моделі «BCG32/6» є безпосереднім предметом злочину, і є матеріальними об`єктами, які можуть бути використані як доказ факту, що встановлюється під час кримінального провадження, а саме незаконному перевезенні без відповідних документів підакцизного товару, а саме бензину

Арешт майна є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні злочину.

Таким чином, вилучений 21.12.2021 в ході огляду земельної ділянки, розташованої поблизу стаціонарного посту патрульної поліції, який розташований на 78-му кілометрі автомагістралі «М05 Київ-Одеса» в межах м. Біла Церква, Київської області транспортний засіб марки «RENAULT» моделі «PREMIUM» державний номер НОМЕР_2 , напівпричіп-паливоцистерна марки «CALDAL» моделі «BCG32/6» є знаряддям вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, тобто предметами матеріального світу, які безпосередньо використовуються для вчинення злочину. У свою чергу рідина яка знаходиться в напівпричіп-паливоцистерні марки «CALDAL» моделі «BCG32/6» загальною масою брутто 23 040 кілограми (відповідно до Товарно-транспортної накладної № 3167 від 21 грудня 2021 року), є предметом вчинення зазначеного кримінального правопорушення, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 відповідно до якого напівпричіп-паливоцистерна марки «CALDAL» моделі «BCG32/6» належить ОСОБА_5 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 відповідно до якого транспортний засіб марки «RENAULT» моделі «PREMIUM» державний номер НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 та товарно-транспортна накладна № 3167 від 21.12.2021 містять відомості, які можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, досягнення мети арешту майна, передбаченого ч.2 ст.170 КПК України, а саме: забезпечення збереження речових доказів, можливо лише за умови їх належного зберігання в органу досудового розслідування без можливості доступу до нього та використання сторонніми особами.

Виходячи з того, що на даний час у слідства є достатні підстави вважати, що вилучені в ході проведеного огляду місця події предмети є речовими доказами у кримінальному провадженні, що розслідується, а також з метою забезпечення проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, знищення чи відчуження вказаного майна та забезпечення виконання у подальшому судових рішень у кримінальному провадженні, призначенні та проведенні відповідних необхідних експертиз, зокрема експертизи матеріалів речовин та виробів, необхідно накласти арешт на вилучені під час огляду місця події 21.12.2021 об`єкти, із забороною користування та розпорядження вказаним майном.

Прокурор надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує в повному обсязі.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання, долучені до нього матеріали, прийшов до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1,2,3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Визнання стороною обвинувачення майна речовим доказом у даному кримінальному провадженні, не може бути єдиною підставою для арешту майна, оскільки не є визначеною законом підставою для цього.

Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 204 ч.1 КК України незаконне придбання з метою збуту або зберігання з цією метою, а також збут чи транспортування з метою збуту незаконно виготовлених спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, пива, тютюнових виробів, тютюну, промислових замінників тютюну, пального або інших підакцизних товарів.

В наданому витягу з ЄРДР зазначено, що 21.12.2021 близько 13 год. 58 хв. до Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області надійшло повідомлення від старшого оперуповноваженого 4-го відділу боротьби з організованими групами корупції управління стратегічних розслідувань в Київській області ДСР НПУ ОСОБА_4 про те, що на 78 км автодороги М050 «Київ-Одеса» було зупинено вантажий автомобіль марки «Рео» д.н.з. НОМЕР_1 з паливо цистерною, за підозрою у незаконному перевезенні без відповідних документів підакцизного товару, а саме бензину без мети збуту.

Слідчими вищевказане кримінальне правопорушення кваліфіковано за ст. 204 ч.1 КК України, що передбачає збут пального або інших підакцизних товарів.

Слідчий суддя зазначає, що слідчим у клопотанні, доданими до клопотання доказами не доведено, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ст.204 ч.1 КК України, оскільки внесене до ЄРДР не утворює складу вказаного кримінального правопорушення тобто збут чи транспортування з метою збуту незаконно виготовлених … пального або інших підакцизних товарів.

Слідчий суддя за таких обставин не вбачає законних підстав для задоволення клопотання.

Слідчий суддя оцінивши зазначені надані разом із клопотанням докази дійшов висновку про відсутність законних підстав для задоволення клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Відповідно до ст. 107 ч.4 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Згідно з ст. 371 ч. 3 КПК України у випадках, передбачених цим Кодексом, ухвала постановляється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 93,98, 170-173, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про арешт майна, у кримінальному провадженні №0003170 від 21.12.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204 КПК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду