В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" грудня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва (далі Суд)

у складі головуючої судді ОСОБА_1 одноособово,

за участю

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

та сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.08.2021 за № 0002367 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, у т.ч. 11.04.2000 року вироком Харківського районного суду м. Києва за ст. 17,ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 145 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі; 17.04.2002 року вироком Дарницького районного суду м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі; 12.09.2002 року вироком Шосткінського районного суду в Сумській області за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 393 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі; 23.09.2008 року вироком Голосіївського районного суду м. Києва за ч. 3 ст. 289 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі; 28.11.2016 року вироком Дарницького районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі; 16.02.2017 року вироком Деснянського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 1 року позбавлення волі; 19.08.2017 року вироком Дарницького районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі; 13.05.2021 року вироком Деснянського районного суду м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального Кодексу України (далі КК),
у с т а н о в и в :
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_4 11 серпня 2021 року, приблизно о 13 годині 30 хвилин, перебував за адресою: м. Київ, вул. Шептицького, 24, де у останнього виник злочинний умисел спрямований на вчинення таємного викрадення чужого майна, а саме велосипеду марки «Cronus» та дитячого крісла марки «РеРе».
Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна, з метою особистого протиправного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, ОСОБА_4 підійшов до припаркового велосипеду марки «Cronus», вартістю 4350 грн., на якому було закріплено дитяче крісло марки «РеРе», вартістю 1260 грн. та скориставшись тим, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та не зможе завадити вчиненню протиправних дій, за допомогою заздалегідь підготовлених інструментів (кусачок) відкусив трос кріплення з замком, таким чином від`єднавши велосипед від металевого паркану.
Після чого, ОСОБА_4 сів на викрадений велосипед марки «Cronus» на якому перебувало дитяче крісло марки «РеРе», та з місця вчинення кримінального правопорушення зник.
Своїми діями, ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріального збитку на загальну суму 5610 гривень.
Вказаних висновків Суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого, який будучи допитаним в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини його вчинення, викладені в установочній частині вироку, зокрема в частині часу, місця та способу, щиро розкаявся у вчиненому.
Так, указав, що дійсно за наведеного у вироку алгоритму учинив крадіжку.
Останній також виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.
Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив Суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення цього кримінального правопорушення, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.
Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального Кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку,приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за вище встановлених обставин.

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22.03.2018 у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, Суд уважає, установленими усі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

При кваліфікації дій обвинуваченого Суд ураховує, що Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 в справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

Відповідно до пунктів 3-4 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 N 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», які віднайшли своє відображення у позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 11 вересня 2019 року в справі № 725/2266/18, слідує, що крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.
Статтею 32 КК визначено, що повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним,Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) повторно.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому Суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставинами, що пом`якшують покарання є

? щире каяття, яке полягає у визнанні у суді обставин регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК щодо події кримінального правопорушення, у т.ч. часу, місця, способу учинення.

Адже, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася (див. п. 3 ПП ВСУ від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого (див. постанову ККС ВС від 22.03.2018 у справі № 759/7784/15-к).

Обвинувачений висловив щирий жаль з приводу учинених дій та осуд своєї поведінки;

? активне сприяння розкриттю кримінального проступку, що виразилось у активному сприянні у встановленні обставин регламентованих ст. 91 КПК.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не установлено.

Також, Суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; має місце проживання, стан здоров`я, спосіб життя (див. дані установочної чатсини цього рішення), що свідчить про те, що оточуюча його обстановка у сім`ї та побуті, виражає прийнятні соціальні зв`язки; позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: класифікацію за ст. 12 КК, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті 185 КК України у виді позбавлення волі, із визначенням остаточного покарання у порядку ст. 71 КК за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарань,ураховуючи його засудження за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 13.05.2021, із зарахуванням у строк відбування покарання строку його затримання з 11.08.2021 по 13.08.2021.

Суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

В ході досудового розслідування та у суді потерпілим цивільний позов заявлено не було.
Процесуальні витрати вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Питання щодо речових доказів Суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, Суд
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

В силу ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання визначеної вироком Деснянського районного суду м. Києва від 13.05.2021 до покарання за даним вироком остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі. .
Строк відбування покарання обраховувати ОСОБА_4 з дня затримання у ході виконання вироку.
Зарахувати в строк відбуття покарання час фактичного затримання ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні - з 11.08.2021 року по 13.08.2021 року за правилами ст. 72 КК України.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати на проведення експертизи у розмірі 300 грн.
Арешт майна накладений, згідно ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_6 від 13.08.2021 у справі 755/13557/21, на вилучене майно, а саме: велосипед марки «Kronus» білого кольору; дитяче крісло «РеРе» шах 22 kg-48.5Ib з написом MADE-IN ITALY, скасувати.
Речові докази:

велосипед марки «Kronus» білого кольору, дитяче крісло «РеРе» шах 22 kg-48.5Ib з написом MADE-IN ITALY повернути власнику ОСОБА_5 ;

шнурки синього кольору, металевий ланцюжок з кулоном у вигляді ікони жовтого кольору, годинник, блок від зарядки, батарею «Самсунг», навушники чорного кольору, USB-шнур, чорну сумку через плече, мобільний телефон марки «Самсунг», батарею «Самсунг», картку «Cosmo», картку на метро, гаманець коричневого кольору повернути власнику;

розвідний ключ, викрутка плоска, кусачки знищити.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.
Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С у д д я Оксана БІРСА