ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/304/21 Справа № 707/11/21 Категорія: ч.3 ст.185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

потерпілого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 та адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 08 лютого 2021 року, яким

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Черкаси, громадянин України, не одружений, не працюючий, з середньою освітою, зареєстрований та проживаючий у АДРЕСА_1 , маючий погашену судимість за злочин проти власності,

визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_11 вирішено рахувати з дня набрання вироком суду законної сили, зарахувавши йому попереднє ув`язнення у загальний строк покарання, з 05.11.2020 року по 07.11.2020 року, з розрахунку день за день.

та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Черкаси, громадянин України, не одружений, не працюючий, з середньою освітою, зареєстрований та проживаючий у АДРЕСА_2 , маючий зняту судимість за злочин проти власності,

визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Захід забезпечення кримінального провадження, а саме: запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_7 , залишено без змін та продовжено строк його дії до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 , вирішено рахувати з дня набрання вироком суду законної сили, зарахувавши йому попереднє ув`язнення у загальний строк покарання, з 05.11.2020 року, по день набуття вироком законної сили, з розрахунку день за день.

Скасовано арешт, накладений ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.11.2020 року з електропили «Matrix» MS 1200-210 L/l, бензопили марки «SHTIL MS -180».

Скасовано арешт, накладений ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.11.2020 року з автомобіля марки «Volkswagen Passat», р.н. НОМЕР_1 , 1989 року випуску, бежевого кольору; свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_12 та ключ від даного автомобіля.

Стягнуто з ОСОБА_11 та ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати по 1144 грн. 15 коп. з кожного.

Вирішено питання щодо речових доказів,

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку, ОСОБА_11 , 05.11.2020 р. близько 04 години 00 хвилин, спільно та за попередньою змовою із ОСОБА_7 з метою вчинення крадіжки прибули до с. Тубільці, Черкаського району на автомобілі марки Volkswagen Passat, р.н. НОМЕР_1 , де перебуваючи біля будинку № 15 по вул. Байбузівська ОСОБА_11 реалізуючи спільний злочинний умисел, упевнившись, що за його умисними протиправними діями ніхто не спостерігає, та вони є таємними для оточуючих, у момент коли ОСОБА_7 залишився біля автомобіля неподалік вказаного будинку та стежив за прилягаючою територією для негайного сповіщення ОСОБА_11 про появу сторонніх осіб та гарантуючи таким чином можливість уникнути затримання, ОСОБА_11 таємно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом відкриття вхідних дверей проник до підсобного приміщення вказаного домоволодіння, звідки викрав електропилу (циркулярку) марки «Matrix MS 1200-210 L-1», вартістю 1166 гривень 67 копійок, бензопилу марки «Stihl MS 180» помаранчевого кольору вартістю 2433 гривні 33 копійки, перфоратор марки «Bosch GBH 2-24 DSR», вартістю 1216 гривень 67 копійок, що належать власнику домоволодіння ОСОБА_10 , 1972 р.н., після чого ОСОБА_11 завантажив викрадене майно до автомобіля Volkswagen Passat, де його чекав ОСОБА_7 , та вони з місця вчинення злочину з викраденим майном поїхали, чим завдали потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 4816 гривень 67 копійок, а у подальшому викраденим майном розпорядились на власний розсуд.

Не погоджуючись з вироком суду в частині призначеного покарання, адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив змінити вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 08.02.2021р. щодо ОСОБА_11 в частині призначеного покарання, а саме: на підставі ст.75 КК України обвинуваченого ОСОБА_11 звільнити від відбування призначеного судом першої інстанції покарання з випробуванням, із встановленням 2-х річного іспитового строку. На підставі ч.1 ст.76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_11 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. У решті вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 08.02.2021 р. щодо ОСОБА_11 просив залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначив, що не оспорюючи висновків суду першої інстанцій щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, вважає вирок суду в частині призначеного ОСОБА_11 покарання надто суворим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного.

Згідно ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Крім того, в пункті 1 постанови Пленуму Верховного СУДУ України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 зазначено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також особливості конкретного злочину й обставин його вчинення. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд при винесенні вироку зобов`язаний виходити із необхідності відповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особистості обвинуваченого, можливості виправлення особи без відбуття покарання у місцях обмеження або позбавлення волі. Захисник вважає даний вирок занадто суворим, а тому таким, що підлягає зміні на підставі наступних обставин. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_11 є визнання вини в повному обсязі, його щиросердне розкаяння, активне сприяння слідству у розкритті злочину, відшкодування шкоди потерпілому в повному обсязі.

З самого початку досудового слідства ОСОБА_11 давав зізнавальні, викриваючі щодо себе показання, усіляко намагаючись сприяти слідству у об`єктивному встановлені всіх обставин по справі. Покараний докорами власної совісті та наріканням найближчих для нього людей, ОСОБА_11 у скоєному проявив щиросердне розкаяння. Вчинений ним злочин хоча і відноситься до категорії злочинів тяжких, проте будь-яких шкідливих наслідків від його злочинної діяльності не настало, жодних здобутків матеріального характеру ОСОБА_11 внаслідок цього також не отримав.

Обставин, які обтяжують відповідальність ОСОБА_11 відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Щодо характеризуючих особу ОСОБА_11 даних, то суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги позитивну характеристику останнього за місцем проживання, долучену до матеріалів справи в судовому засіданні та в достатній мені не врахував, що останній є особою молодого віку, раніше в силу ст.89 КК України не судимою, яка має стійкі соціальні зв`язки за місцем постійного проживання - проживає разом з власною матір`ю та співмешканкою, знаходиться в гарних стосунках із сусідами та надає їм допомогу за потреби, свідомо та з власної волі отримує замісну терапію під контролем відповідних державних лікувальних структур за відповідним індивідуально розробленим графіком.

Також судом першої інстанції не було взято до уваги і мотив вчинення ОСОБА_11 злочину - збіг несприятливих життєвих обставин - тяжке матеріальне положення та неможливістю через знаходження на замісній терапії як наркозалежна особа знайти постійне місце роботи.

З урахуванням усіх вищевказаних характеристик та обставин суд мав можливість та законні підстави призначити ОСОБА_11 остаточне покарання із застосування ст.75 КК України, звільнивши його від відбування покарання із випробуванням.

Не погоджуючись з вироком суду в частині призначеного покарання, адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив змінити вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 08.02.2021 р. щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання, а саме: просив призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ст. 69 Кримінального кодексу України, у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік. У решті вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 08.02.2021 р. щодо ОСОБА_7 просив залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначив, що під час розгляду обвинувачення ОСОБА_11 та ОСОБА_7 у суді першої інстанції, обвинувачені визнали вищевказані події, визнали вину у повному обсязі, неодноразово усвідомлюючи свою провину, просили вибачення перед суспільством та потерпілим ОСОБА_10 .

Потерпілим ОСОБА_10 під час слухань у суді першої інстанції обвинувачення щодо ОСОБА_7 , було вказано на те, що йому повністю відшкодована з боку вказаного обвинуваченого матеріальна та моральна шкода, претензій він не має, що фактично свідчить про вибачення ОСОБА_7 потерпілим.

Окрім того, щирість каяття ОСОБА_7 підтверджується тим, що з моменту його безпосереднього затримання він одразу визнав вину, дав правдиві свідчення, вказав на місце перебування викраденого майна.

Під час перебування ОСОБА_7 під запобіжним заходом у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор», йому було діагностовано вірус імунодефіциту людини та наявність у нього перелому правого стегна, який був пролікований внаслідок металостеосинтезу.

Таким чином, відповідно до вищенаведеного та з врахуванням того, що органом досудового розслідування встановлено факт безпосереднього не проникнення ОСОБА_7 до домоволодіння потерпілого, апелянт вважає, що покарання визначене судом першої інстанції ОСОБА_7 у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, є надмірно суровим.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Кримінального кодексу України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігає вчиненню нових злочинів, як засудженими так і іншими особами.

Згідно ч. 2 ст. 65 Кримінального кодексу України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Крім того, відповідно п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7, зазначено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступніть тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також особливості конкретного злочину й обставин його вчинення.

Згідно ст. 69 Кримінального кодексу України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочин, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього кодексу.

На думку захисника у даній справі наявний ряд обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме визнання вини ОСОБА_7 , щире його каяття, відшкодування з його боку грошових коштів потерпілому ОСОБА_10 , та наявність у ОСОБА_7 ряду хронічних захворювань, зокрема, вірусу імунодефіциту людини.

З вищенаведених підстав, на думку захисника, при встановленні ОСОБА_7 міри покарання, буде справедливим застосувати до нього положення ст. 69 Кримінального кодексу України.

Застосування судами положень ст. 69 КК України, при наявності не менше двох пом`якшуючих обставин, є виключно правом суду, яке будується на власному переконанні.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Вищевказане означає, не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного, особою обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_11 не з`явився про час і місце судового засідання був повідомлений належними чином, адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 повідомив суду, що останній не з`явився в судове засідання з поважних причин, оскільки з 26.08.2021 р. та по теперішній час знаходиться на стаціонарному лікуванні в КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня Черкаської обласної ради», і в підтвердження надав довідку вказаного медичного закладу за №2633/а від 30.08.2021 р.

Колегія суддів на підставі ч.4 ст.405 КПК України, вважає за можливе провести апеляційний розгляд кримінального провадження за відсутності обвинуваченого ОСОБА_11 .

Заслухавши доповідь судді, думку захисника обвинуваченого ОСОБА_11 - адвоката ОСОБА_8 , який просив задовольнити його апеляційну скаргу подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 із вказаних у ній підстав та не заперечував проти задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , думки обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , які просили задовольнити апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 із зазначених у ній підстав та не заперечували проти задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 , думку потерпілого ОСОБА_10 , який при вирішенні долі апеляційних скарг покладався на розсуд суду, міркування прокурора, яка заперечувала проти задоволення обох апеляційних скарг, вважаючи вирок місцевого суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 та адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

У відповідності до ст.65 КК України та роз`яснень, наведених в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зазначених вимог в цілому дотримався.

Відповідно до змісту вироку суду ОСОБА_11 та ОСОБА_7 під час розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції повністю визнали свою вину, щиро розкаялися, підтвердили обставини викладені в обвинувальному акті і зазначили, що відшкодували завдану потерпілому шкоду. З огляду на це, кримінальне провадження щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_7 розглянуте судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України без дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорювалися.

Оцінюючи вимоги апеляційних скарг щодо пом`якшення обвинуваченим судом першої інстанції покарання, колегія суддів вважає ці доводи необгрунтованими, й апеляційні скарги відхиляє з наступних міркувать.

Так, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції, засудивши, ОСОБА_11 та ОСОБА_7 призначив їм обгрунтоване, законне і справедливе покарання, яке відповідає ступеню суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, кожного з них, його характеру та особі винних.

Також суд першої інстанції щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_7 обгрунтовано визнав щире каяття, відшкодування завданих збитків, ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, особливості й обставини вчинення злочину: форму вини (прямий умисел), мотив і мету (корисливий мотив, мета привласнення чужої речі), спосіб (проникнення на територію, без вільного доступу), стадію вчинення (закінчений злочин), характер і ступінь тяжкості наслідків що настали (завдання матеріальних збитків). Щодо ОСОБА_11 суд врахував, відсутність обтяжуючих покарання обставин, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, перебуває на обліку в лікаря нарколога з 2016 року з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності. Отримує замісну терапію. Неодноразово перебував на лікуванні в КНП «Черкаська обласна психіатрична лікарня ЧОР». Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 468 не потребує застосування примусових заходів медичного характеру. Щодо ОСОБА_7 суд врахував, обтяжуючу обставину рецидив злочинів, особу обвинуваченого, який характеризується посередньо, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, ВІЛ -інфікований, вчинив злочин через місяць після закінчення іспитового строку за попередній злочин.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з тим, що покарання у виді позбавлення волі саме на три роки, як ОСОБА_11 так і ОСОБА_7 є необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та запобігання вчиненню ними нових кримінальних правопорушень.

Також колегія суддів не вбачає обґрунтованих підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_11 та ОСОБА_7 більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, чого власне вони і їх захисники бажають, враховуючи, що обвинувачені, притягувалися до кримінальної відповідальності, не стали на шлях виправлення і знову вчинили умисний злочин проти власності.

З урахуванням викладених обставин, колегія суддів не знаходить обґрунтованих підстав для зміни чи скасування вироку з мотивів, які указані в апеляційних скаргах адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_11 та адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 .

З огляду на вищезазначене місцевий суд дійшов вірної та обґрунтованої думки щодо відсутності підстав для застосування статей 69, 75 КК України.

У зв`язку з цим доводи апеляційних скарг щодо можливого пом`якшення покарання обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , відповідно як застосування ст.75 КК України, так і ст.69 КК України, оскільки призначене покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості скоєного кримінального правопорушення кожним з них та особі обвинувачених, не підлягають до задоволення.

При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_7 судом першої інстанції належним чином були виконані вимоги ст.65 КК України, оскільки призначене їм покарання є розмірним і достатнім скоєному ними.

Місцевим судом не допущено істотних порушень норм кримінального або кримінально-процесуального законів, які б давали підстави для зміни або скасування вироку суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 та адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 08 лютого 2021 року, стосовно ОСОБА_11 та ОСОБА_7 залишити без зміни.

Вирок суду вступає в законну силу з моменту проголошення ухвали апеляційним судом, та дані судові рішення можуть бути оскаржені в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі 3-х місяців, а засудженим ОСОБА_7 , який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: