Справа № 740/4876/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/445/21
Категорія - продовження строків тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові, одночасно в режимі відео конференції з Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 жовтня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , громадянину України, неодруженому, непрацюючому, в межах строку досудового розслідування продовжений строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 30 листопада 2021 року включно.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя вказав на обґрунтованість підозр у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, доведеність та наявність ризиків, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК України, які на час розгляду клопотання не зменшилися та не зникли, у кримінальному провадженні в межах строків досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих дій, отримати результати судових експертиз та виконати значну кількість процесуальних дій.

В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як необґрунтовану та невмотивовану, обрати щодо нього більш м`який запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, або під особисту поруку, що буде достатнім та доцільним для досягнення завдань кримінального провадження.

Аргументує тим, що під час розгляду клопотання, прокурором не було надано жодного належного та допустимого доказу про наявність зазначених ризиків його не належної процесуальної поведінки, які б свідчили про необхідність обрання найсуворішого виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд поверхнево дослідив матеріали справи та проаналізував мотивацію сторони обвинувачення про те, що під час обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, що вказує на порушення принципу презумпції невинуватості.

Судом не було враховано, що у нього постійне місце проживання, він позитивно характеризується, має на утриманні хворого батька, здійснює догляд за старенькою бабусею та взагалі не причетний до вчинення вказаного прокурором злочину. Судом лише формально зазначено, що більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити його належної процесуальної поведінки, але при цьому, не враховано ряду обставин, які спростовують таке твердження.

Звертає увагу, що головному фігуранту в даному кримінальному проваджені був змінений запобіжний захід на домашній арешт, справи щодо них розглядаються окремо, у той час, як його спільник може здійснювати вплив на свідків у кримінальному провадженні. Так, ОСОБА_9 неодноразово здійснював тиск на нього та його рідних, пропонував йому грошову винагороду або ж винагороду у вигляді нерухомого майна.

Вважає, що досудове розслідування повинно бути об`єктивним та справедливим, а тому просить врахувати всі обставини та відсутність доказів зазначених у клопотанні ризиків його не належної процесуальної поведінки, ухвалити законне і справедливе рішення.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 , яка просила задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_6 та обрати щодо нього більш м`який запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, вказувала на відсутність вказаних у клопотанні ризиків, позитивні данні про свого підзахисного та відсутність негативних характеристик, прокурора, який заперечував проти доводів сторони захисту, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підозрюваного залишити без задоволення.

Як убачається з подання слідчого та матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 підозрюється у тому, що близько 18години 30хвилин 30 серпня 2021 року спільно зі ОСОБА_10 , перебували поблизу будинку АДРЕСА_1 , де на той час знаходився потерпілий ОСОБА_11 . У цей час між ОСОБА_6 і ОСОБА_10 , з одного боку, та ОСОБА_11 , з іншого, на ґрунті неприязних відносин виник конфлікт, під час якого ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , діючи групою осіб, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю та бажаючи їх настання, кожен, почергово, завдали потерпілому ОСОБА_11 множинні удари руками та ногами в область голови та грудної клітини чим заподіяли потерпілому тілесні ушкодження у вигляді множинних переломів ребер, що мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, при цьому ОСОБА_6 стиснув рукою шию ОСОБА_11 який від механічної асфіксії помер на місці події.

Слідчим відділом Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області 31 серпня 2021 року за даним фактом були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000778 за ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

У порядку ст. 208 КПК України 31 серпня 2021 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення був затриманий ОСОБА_6 .

У цей же день ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

01 вересня 2021 року слідчим суддею Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області підозрюваному ОСОБА_6 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого спливав 29 жовтня 2021 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Поняття «обґрунтованість підозри» включає існування фактів чи інформації, які надають підстави суду вважати, що підозрювана особа ймовірно вчинила правопорушення, та оголошення підозри у вчиненні злочину.

На початковій стадії досудового розслідування кримінально-процесуальний закон не вимагає від сторони обвинувачення доведення усіх елементів кримінального правопорушення, як помилково вважає сторона захисту. Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для засудження особи та ухвалення обвинувального вироку.

Слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні слідчого доводи свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри та підтверджуються доказами, достатніми, на етапі досудового розслідування, для застосування запобіжного заходу.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик це ймовірність того, що підозрюваний може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі строком від семи до десяти років, розуміючи тяжкість та невідворотність покарання може ухилитися від явки до слідчого та суду, чинити тиск на свідків у даному провадженні, з метою зміни останніми своїх показань на свою користь, оскільки суд приймає до уваги тільки ті показання, які сприймає безпосередньо у судовому засіданні.

Обставини справи, характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , наслідки, які наступили смерть людини, які є невідворотними, особливості розслідування такої категорії справ, репутація підозрюваного, необхідність отримати висновки значної кількості експертиз, здійснити відкриття матеріалів досудового розслідування підозрюваному та його захиснику, потерпілій стороні, забезпечити їх право на ознайомлення з даними матеріалами в повному обсязі, скласти обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування, вручити їх підозрюваному та іншим учасникам кримінального провадження, вказують на те, що при більш м`якому запобіжному заході не буде забезпечена належна процесуальна поведінка підозрюваного, а заявлені ризики є реальними, на час розгляду клопотання не зменшились та не зникли, і слідчий суддя вірно вказав на це у своєму рішенні та продовжив строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Крім того, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Іншому підозрюваному у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , запобіжний захід не змінювався, йому також продовжений строк тримання під вартою.

Слідчий суддя під час продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 питання презумпції невинуватості не порушував, в ухвалі викладений тільки зміст підозри, яка перевіряється стороною обвинувачення, зокрема і те, що механічна асфіксія у потерпілого настала від здавлювання шиї рукою чи від ударів по шиї потерпілого.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22 жовтня 2021 року про продовження йому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14