Справа № 333/4643/21
Провадження № 1-кп/333/383/21
В И Р О К
Іменем України
10 грудня 2021 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`янське, Василівського району Запорізької області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
07 червня 2021 року, приблизно о 23 годині 40 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись поблизу будинку № 87 по вулиці Космічній у м. Запоріжжі, маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням у сховище, діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, із невстановленою під час досудового розслідування особою, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, дотримуючись заздалегідь розробленого плану, підійшли до кришки люка телекомунікаційного колодязя із кабельно провідниковою продукцією АТ «Укртелеком» та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, переконавшись, що їх дії залишаються ніким не поміченими, за допомогою фізичної сили рук підняли вказану кришку люка телекомунікаційного колодязя та проникли до середини, звідки з метою особистого збагачення, таємно викрали телефонний мідний кабель марування «ТПП 30*2*0,4», загальною довжиною 104 метри, вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/108-21/7212-ТВ від 23.06.2021 року, станом на 07.06.2021 року становить 22 грн. 92 коп. на один метр, загальною вартістю 2383 грн. 68 коп., тим самим завдали майнової шкоди АТ «Укртелеком» на зазначену суму.

Після чого, ОСОБА_6 спільно із невстановленою під час досудового розслідування особою, зникли з місця вчинення кримінального провадження на автомобілі марки «ВАЗ 21063» у кузові бежевого кольору, із державним номерним знаком НОМЕР_1 , розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Представник потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що на теперішній час претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має у зв`язку з повним відшкодування. У вирішенні питання про призначення покарання покладається на розсуд суду.

Судовий розгляд проведено в межах пред`явленого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винним у повному обсязі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказане кримінальне правопорушення і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Крім того, додатково суду пояснив, що точної дати не пам`ятає. Разом з малознайомим чоловіком на ім`я ОСОБА_7 на автомобілі ВАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , вони приїхали на вулицю Космічну, 87 у м. Запоріжжі. Підняли кришку люку та витягнули кабель, який в подальшому планували продати. Через деякий час приїхали працівники поліції та затримали його, ОСОБА_7 втік. У вчиненому щиро розкаюється, висновки для себе зробив, відшкодував потерпілому збитки, просить суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349, ст. 351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого, дослідження матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Від виступу у вступній промові учасники провадження відмовилися.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту.

Розглянувши справу в межах пред`явленого обвинувачення, оцінивши наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про їхню достатність для визнання ОСОБА_6 винуватим в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії:

- ч. 3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище.

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети - кари, виправлення і запобігання вчиненню винними та іншими особами нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним, (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 року; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 року).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, працює не офіційно, має стійкі соціальні зв`язки одружений та має на утриманні малолітню дитину син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання характеризується задовільно, на диспансерному обліку в Запорізькому наркологічному диспансері та в психіатричній лікарні не перебуває. Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає, що обвинувачений повністю визнав вину, щиро розкаявся у вчиненому, добровільно відшкодував збитки потерпілому. Обставини, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлені.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка здійснила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Беручи до уваги вищевикладене, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, даних про його особу, ставлення до скоєного, поведінки після скоєного кримінального правопорушення, обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, думки прокурора, який просив призначити покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України, суд прийшов до висновку про те, що обвинувачений на теперішній час загрози для суспільства не становить. Обвинувачений є працездатним, може бути суспільно корисним.

При цьому, враховуючи позицію прокурора, який просив призначити покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, суд вважає, що забезпечити виправлення обвинуваченого можливо без реального відбування ним покарання, але в умовах контролю за його поведінкою та виконанням покладених на неї обов`язків органами з питань пробації протягом іспитового строку, який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченою умов випробування, що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого з метою захисту суспільства.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому, гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю).

У кримінальному провадженні цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні складають 334 грн. 24 коп. за залучення експертів на проведення судової товарознавчої експертизи.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи, що процесуальні витраті, зазначені в обвинувальному акті документально підтверджені матеріалами кримінального провадження, тому суд вирішує про стягнення з обвинуваченого зазначених витрат на користь держави.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 червня 2021 року накладено арешт на автомобіль «ВАЗ 21063» у кузові бежевого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , змотану бабіну кабелю в чорній пластиковій обмотці, довжиною 57 метрів діаметром 1 см із маркуванням «1616», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на « НОМЕР_2 » у кузові бежевого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 серія НОМЕР_3 , зв`язку ключів з брелоком зі зворотнім зв`язком та трьома металевими ключами.

Отже, вказаний арешт підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст. 100, 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 334 грн. 24 коп. за залучення експертів на проведення судової товарознавчої експертизи.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11 червня 2021 року на автомобіль «ВАЗ 21063» у кузові бежевого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , змотану бабіну кабелю в чорній пластиковій обмотці, довжиною 57 метрів діаметром 1 см із маркуванням «1616», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на « НОМЕР_2 » у кузові бежевого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 серія НОМЕР_3 , зв`язку ключів з брелоком зі зворотнім зв`язком та трьома металевими ключами скасувати.
Речові докази:
-змотану бабіну кабелю в чорній пластиковій обмотці, довжиною 57 метрів діаметром 1 см із маркуванням «1616», передану на зберігання до камери схову речових доказів відділу поліції № 4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області повернути за належністю;

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на « НОМЕР_2 » у кузові бежевого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 серія НОМЕР_3 , зв`язку ключів з брелоком зі зворотнім зв`язком та трьома металевими ключами, передані на зберігання до камери схову речових доказів відділу поліції № 4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області повернути за належністю;

-транспортний засіб «ВАЗ 21063» у кузові бежевого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , переданий на зберігання до майданчика для зберігання вилучених та арештованих транспортних засобів, який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, 40 повернути за належністю;
-ключі у кількості трьох штук, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 , передані на зберігання до камери схову речових доказів відділу поліції № 4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області повернути за належністю.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1