Суддя ОСОБА_1
Провадження № 1-кп/644/137/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 лютого 2022 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого суді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , обвинуваченого - ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0001264 від 01.11.2021 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Сиваське, Новотроїцького району, Херсонської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який до затримання мешкав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого 16.04.2020 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.122 КК України до 3 років позбавлення волі, в силу ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки,-,

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч.1 ст.187,ч.2 ст.189, ч.2 ст.146 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
31.10.2021 приблизно о 18 годині 00 хвилин, точний час під час досудового розслідування не встановлено, обвинувачений ОСОБА_4 перебував у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , де побачив раніше незнайомого йому потерпілого ОСОБА_6 , в цей момент у обвинуваченого ОСОБА_4 виник умисел на розбійний напад на потерпілого ОСОБА_6 з метою заволодіння майном останнього.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на негайне вилучення майна потерпілого ОСОБА_6 шляхом нападу поєднаного з погрозами застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`япотерпілого ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_4 31.10.2021 приблизно о 18 годині 00 хвилин, точний час під час досудового розслідування не встановлено, перебуваючи в квартирі за вищевказаною адресою діючи умисно, з метою викликати у потерпілого ОСОБА_6 реальні підстави побоюватися за своє життя та здоров`я, керуючись корисливим мотивом, з метою подолати можливий опір потерпілого ОСОБА_6 взяв у квартирі молоток та несподівано для потерпілого ОСОБА_6 , який сидів на стільці у кухні вищевказаної квартири, підійшов та, тримаючи молоток у правій руці, напав на останнього, при цьому раптово наніс один удар металевим обухом молотка по правій нозі потерпілого ОСОБА_6 , від чого обух спав з дерев`яної рукоятки молотка. Діючи послідовно, без розриву у часі, продовжуючи тримати в правій руці дерев`яну рукоятку молотка, обвинувачений ОСОБА_4 наніс рукояткою молотка один удар в область правої щелепи потерпілого ОСОБА_6 , чим спричинив останньому відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 09/1735-С/2021 від 17.11.2021незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, обвинувачений ОСОБА_4 , погрожуючи потерпілому ОСОБА_6 застосувати насильство, небезпечне для життя та здоров`я останнього та усвідомлюючи можливість заподіяння таких тілесних ушкоджень, що виразилось у демонстрації фізичної переваги над потерпілим та дерев`яної рукоятки молотка як способу залякування, тим самим подолавши волю потерпілого до можливого опору, у грубій, погрозливій формі наказав потерпілому ОСОБА_6 негайно роздягнутися та передати йому власний одяг, барсетку та телефон «Nokia».
Потерпілий ОСОБА_6 , приголомшений несподіваним для нього нападом поєднаним з погрозами застосувати насильство, небезпечне для життя та здоров`я з боку раніше незнайомого йому обвинуваченого ОСОБА_4 , який раптово з`явився на кухні вищевказаної квартири, реально злякався за своє життя та здоров`я, оскільки у нього склалося враження, що, якщо він протидіятиме обвинуваченому ОСОБА_4 або не виконає його вимог, то обвинувачений ОСОБА_4 реалізує свої погрози, після чого роздягнувся та віддав останньому свій одяг: куртку, штани «NIKE», кросівки «ЕССО», барсетку та телефон «Nokia».

Після чого , заволодівши речами потерпілого ОСОБА_6 , у обвинуваченого ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на вимагання грошей у потерпілого ОСОБА_6 .

Реалізуючи умисел, направлений на вимагання грошей у потерпілого ОСОБА_6 , 31.10.2021 приблизно о 18 годині 20 хвилин, точний час під час досудового розслідування не встановлено, обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , під надуманим приводом, за відсутності зобов`язань зі сторони потерпілого ОСОБА_6 , діючи повторно , умисно, висловив безпідставні вимоги до останнього про визнання та передачу неіснуючого боргу, а саме грошових коштів у розмірі 4200 гривень.

При цьому, у разі не виконання його вимог та відмови передати обумовлену суму грошових коштів, обвинувачений ОСОБА_4 висловив погрози потерпілому ОСОБА_6 застосувати відносно нього фізичне насильство, небезпечне для життя та здоров`я, яке виразилось у словесних погрозах фізичною розправою, які потерпілий ОСОБА_6 сприйняв реально.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 31.10.2021, приблизно о 18 годині 30 хвилин, продовжуючи перебувати у приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_2 , з метою заподіяння потерпілому ОСОБА_6 фізичних страждань, потягнув останнього до ванної кімнати вищевказаної квартири, де наповнив наполовину ванну холодною водою.

В подальшому, діючи протиправно, у порушення положень ст. ст. 29, 33 Конституції України, яка гарантує, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість та має свободу на пересування, з умислом спрямованим на незаконне позбавлення волі, проти власної волі потерпілого ОСОБА_6 , з метою заподіяння йому фізичних страждань, з корисливих мотивів, з використанням своєї переваги у фізичній силі, обвинувачений ОСОБА_4 примусив потерпілого ОСОБА_6 залізти у ванну та прив`язав зап`ястя обох рук останнього ізоляційною стрічкою до гарячої батареї системи опалення, чим незаконно, способом небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_6 , позбавив потерпілого ОСОБА_6 волі та свободи пересування на тривалий час, приблизно на годину, з заподіянням фізичних страждань останньому.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 09/1735-С/2021 від 17.11.2021потерпілому ОСОБА_6 спричинено термічні опіки на верхніх кінцівках, які належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6 ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня).

У подальшому, цього ж дня, приблизно о 19 годині 30 хвилин потерпілий ОСОБА_6 почав кричати від болю, на що обвинувачений ОСОБА_4 розірвав на руках потерпілого ОСОБА_6 ізоляційну стрічку та наказав йти в одну із кімнат вищевказаної квартири, де останній за вказівкою обвинуваченого ОСОБА_4 продовжував залишатися до 01.11.2021.

01.11.2021 приблизно о 10 годині 30 хвилин потерпілий ОСОБА_7 зрозумів, що на певний час в квартирі залишився сам, після чого вибiг з квартири на вулицю та попрохав перехожого викликати поліцію.

Обвинувачений ОСОБА_4 в ході судового розгляду свою вину у вчиненні кримінальних правопорушення (злочинів ) за ч.1 ст.187, ч. 2 ст. 189, ч.2 ст.146 КК України визнав в повному обсязі. Надав суду пояснення, аналогічні викладеному в обвинувальному акті. Не оспорював, що 31.10.2021 року ввечері орієнтовно о 18 години при обставинах, викладених в обвинувальному акті, він, перебуваючи в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , скоїв розбійний напад на потерпілого ОСОБА_7 , який реально сприйнявши погрози застосування небезпечного для свого життя та здоров`я насильства, роздягнувся та віддав йому свій одяг, зазначений в обвинувальному акті, кросівки, барсетку та телефон. Після чого, погрожуючи заподіяти потерпілому ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження, він став вимагати передати йому ніби то взяті в борг гроші в сумі 4200 грн. Не оспорював, що цього ж дня як зазначено в обвинуваченні з корисливих міркувань примусив потерпілого ОСОБА_6 залізти у ванну та прив`язав зап`ястя обох рук останнього ізоляційною стрічкою до гарячої батареї системи опалення, чим позбавив потерпілого ОСОБА_7 волі та заподіяв потерпілому фізичні страждання , що продовжувалося близько години. Не оспорює , що зазначені в обвинувальному акті тілесні ушкодження спричинені потерпілому ОСОБА_7 внаслідок його протиправних дій. При цьому, просив суд не досліджувати інші докази у кримінальному провадженні, обмежившись його поясненнями та розглянути справу відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, зазначивши, що положення та наслідки судового розгляду в зазначеному порядку йому зрозумілі. Щиро кається у скоєному та просить не карати його суворо.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини в інкримінуємих йому злочинах , його вина підтверджується поясненнями потерпілого та зібраними в ході досудового розслідування документами.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що 31.10.2021 року ввечері орієнтовно о 18 години при обставинах, викладених в обвинувальному акті, на нього в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченим ОСОБА_4 було скоєно розбійний напад, він, реально сприйнявши погрози збоку обвинуваченого застосування небезпечного для життя та здоров`я насильства, роздягнувся та віддав ОСОБА_4 свій одяг, зазначений в обвинувальному акті, кросівки, барсетку та телефон. Після чого, обвинувачений ОСОБА_4 , погрожуючи заподіяти йому тяжкі тілесні ушкодження став вимагати передати йому ніби то взяті в борг гроші в сумі 4200 грн. Того ж дня як зазначено в обвинуваченні з корисливих міркувань обвинувачений ОСОБА_4 примусив його залізти у ванну та прив`язав зап`ястя обох рук ізоляційною стрічкою до гарячої батареї системи опалення, чим позбавив його волі та заподіяв протягом години фізичні страждання. Зазначив, що будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого він не має, на суворій мірі покарання не наполягав. Не заперечував проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, зазначивши, що положення та наслідки судового розгляду у вказаному порядку розуміє.

Оцінюючи зазначені покази обвинуваченого, потерпілого з точки зору їх належності та допустимості, суд вважає, що вказаним критеріям вони відповідають при тому, що в цілому вони є логічними, послідовними та такими, які взаємоузгоджуються між собою . Кількість, локалізація та ступень тяжкості спричинених потерпілому тілесних ушкоджень об`єктивно підтверджена висновком судово-медичної експертизи № 09/1735-С/2021 від 17.11.2021, який узгоджуються з показаннями обвинуваченого та потерпілого.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів доведено та його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій); за ч.2 ст.189 КК України як вимагання, вимога передачі чужого майна з погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене повторно; за ч. 2 ст.146 КК України як незаконне позбавлення волі людини, вчинене з корисливих мотивів, способом небезпечним для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_6 , що супроводжувалось заподіяння йому фізичних страждань, що здійснювалось протягом тривалого часу.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття у скоєному.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає рецидив злочинів.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за скоєне, суд виходить з положеньст.65 КК України та враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до тяжких злочинів - ч.1 ст.187, ч.2 ст.189 КК України та злочинів невеликої тяжкості - ч.2 ст.146 КК України, також суд бере до уваги відношення обвинуваченого ОСОБА_4 до скоєного, який в судовому засіданні обіцяв не допускати в подальшому протиправної поведінки та просив суворо не карати, особу винного, визнав себе винуватим в інкримінуємих йому злочинах; обставини, які пом`якшують покарання, а саме активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття; наявність обставини, що обтяжує покарання.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах, санкцій статей, за якими кваліфіковані злочини, оскільки саме такий вид покарання,на думку суду, зможе виправити останнього та попередити вчинення ним нових злочинів. Саме таке покарання, на думку суду, відповідатиме принципу індивідуалізації та співмірності. З урахуванням всіх обставин справи при призначенні покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 1ст. 70 КК України, суд вважає за можливе обрати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 скоїв злочини в період іспитового строку за вироком Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 16.04.2020 року, яким його було засуджено за ч.1 ст.122 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,76 КК України від відбуття покарання звільнено з іспитовим строком на 2 роки, остаточне покарання суд призначає за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України та вважає за можливе обрати принцип часткового приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, невідбутої частини покарання, призначеного за вироком Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 16.04.2020 року.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід рахувати з моменту фактичного затримання в порядку ст. 208 КПК України, а саме з 01.11.2021.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили слід залишити без змін у виді тримання під вартою.

Долю речових доказів необхідно вирішити з урахуванням положень ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.1 ст.187, ч. 2 ст. 189, ч.2 ст.146 КК України, та призначити йому покарання :

за ч.1 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки ;

за ч.2 ст.189 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки ;

за ч. 2 ст. 146 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 16.04.2020 року і за сукупністю вироків остаточно визначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки та 1 (однин) місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 01.11.2021 року, тобто з дати фактичного затримання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 вигляді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили.

Речові докази - змив речовини бурого кольору з батареї, ізоляційну стрічку з гачку дерев`яної вішалки, фрагмент ізоляційної стрічки, металевий обух молотка та дерев`яну рукоятку молотка, кухонну дерев`яна дошку, які знаходяться у камері зберігання речових доказів ВП №1 ХРУП №2 ГУ НП в Харківській області, після набрання вироком законної сили - знищити.

Речові докази - флеш накопичувач з камери відеозапису, цифровий CD-R диск з аудіо записами оператора 102, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили залишити на зберігання в матеріалах кримінального протягом всього строку їх зберігання.
Речові докази - 30 гривень, мобільний телефон «Redmi» у корпусі синього кольору imei НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , військовий квиток, які належать ОСОБА_4 , після набрання вироком законної сили направити до ДУ «Харківський слідчий ізолятор» для долучення до особової справи ОСОБА_4 .

Речовий доказ - мобільний телефон «NOKIA», що зберігається у потерпілого ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили вважати повернутим за належністю останньому .

Скасувати арешт на майно, яке було визнано речовими доказами, а саме: змив речовини бурого кольору на марлевому тампоні із батареї ванної кімнаті, ізоленти чорного кольору із гачка дерев`яної вішалки кухні біля рукомийника, фрагмент ізоленти чорного кольору із полімерного пакету спід сміття кухні, металевий биток та дерев`яна рукоятка від нього із полиці дерев`яної шафи кухні біля вікна та кухонна дерев`яна дошка, а також на грошові кошти 30 гривень, мобільний телефон «Redmi» у корпусі синього кольору imei НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03.11.2021 року.
Копію даного вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1