ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1562/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №937/46/21Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 липня 2021 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополя Запорізької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою районного суду на 60 днів продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі обвинувачений, посилаючись на необхідність отримання належного лікування від гепатиту B і C, просив ухвалу міськрайонного суду скасувати та застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно з ч.4 ст.422-1 КПК розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Розгляд справи відбувся за відсутності обвинуваченого, його захисника та прокурора, які не заявляли клопотання про розгляд апеляційної скарги за їх участі.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З наданих матеріалів справи вбачається, що в провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням його у вчиненні передбаченого ч.2 ст.289 КК злочину.

В судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд в оскаржуваній ухвалі посилався на існування передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК ризиків.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Крім того, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК, зобов`язаний оцінити та врахувати передбачені ст.178 КПК обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

При вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового розгляду вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

На переконання колегії суддів рішення суду про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до восьми років. Відсутні відомості, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, які б могли слугувати стримуючими механізмами та певною мірою запобігти настанню ризиків під час судового розгляду даного кримінального провадження.

Вказане дає достатні підстави вважати, що опинившись на свободі ОСОБА_6 може переховуватись від суду з метою уникнення від призначеного йому покарання, у разі визнання його винуватим.

Окрім того, обвинувачений ніде не працює, а відтак не має постійного офіційного джерела доходу. Раніше неодноразово судимий, судимості у встановленому законом порядку не зняті та не погашені. Він відбував покарання у місцях позбавлення волі, втім не став на шлях виправлення та знову перебуває у статусі обвинуваченого у кримінальному провадженні. Зазначене свідчать про схильність ОСОБА_6 до вчинення нових кримінальних правопорушень та підтверджує існування ризику, визначеного п.5 ч.1 ст. 171 КПК.

Судовий розгляд даного кримінального провадження триває, а відтак продовжує існувати ризик того, що знаходячись на волі обвинувачений зможе вчиняти певні дії з метою впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадження з метою зміни ними показів, що у подальшому матиме значення для встановлення істини у кримінальному провадженні та прийняття законного та справедливого рішення.

Зазначені обставини в сукупності дають підстави вважати, що існування визначених прокурором у клопотанні ризиків є виправданим, а висновки районного суду з цього приводу вірними та обґрунтованими.

А тому, зважаючи на конкретні обставини даного кримінального провадження, колегія суддів, всупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого, вважає доведеними у даній справі обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого ОСОБА_6 перебувати на волі.

Отже, з огляду на обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_6 злочину, його характеру та тяжкість, враховуючи покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, відсутність даних про неможливість подальшого перебування обвинуваченого під вартою, районний суд правильно визначився з тим, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на необхідність отримання ним певного лікування не можуть бути беззаперечною підставою для застосування до нього біль м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. Окрім того, в матеріалах провадження відсутні докази тяжкості стану здоров`я обвинуваченого а також неможливості отримання ним необхідного лікування в умовах СІЗО.

Доводи обвинуваченого щодо наявності в нього місця проживання само по собі не є достатньою підставою для застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки встановлені у даному провадженні обставини свідчать про те, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Отже колегія суддів, дослідивши всі доводи апеляційної скарги, матеріали провадження, не вбачає законних та обґрунтованих підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б зумовлювали безумовне скасування ухвали, судом апеляційної інстанції також не виявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 липня 2021 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу 06.09.2021 Справа № 937/46/21