Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/70/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2022 року. колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м.Кіровограда від 04 лютого 2022 року, якою стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Новгородка, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, не маючого на утриманні неповнолітніх осіб та осіб похилого віку, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового слідства, тобто до 12 год. 50 хв., 02.04.2022 року, без визначення розміру застави.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Кіровограда від 04 лютого 2022 року, задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового слідства, тобто до 12 год. 50 хв., 02.04.2022 року, без визначення розміру застави.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 повідомлено про підозру у тому, що 02.02.2022 близько 00:00 год., ОСОБА_8 вчинив дії кваліфіковані органом досудового слідства за ч.1 ст. 115 КК України, а саме вчинив умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Рішення слідчого судді мотивовано тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчинені умисного, особливо тяжкого кримінального правопорушення, а саме у заподіянні смерті іншій особі. Злочин, який наразі йому інкримінується, вчинений до особи похилого віку, що не стало стримуючим фактором, навіть з поваги до віку, статі та неможливості чинити йому опір. Згідно до наданої характеристики з місця проживання та протоколу допиту потерпілого, ОСОБА_8 зловживав алкогольними напоями, в зв`язку з чим за ним спостерігалась неадекватна поведінка. Крім того, ОСОБА_8 після вчинення злочину, який згідно до пояснень потерпілого ОСОБА_9 , зателефонував йому та повідомив, що його матір випала з вікна, в той час, як згідно до лікарського свідоцтва про смерть потерпіла померла від механічної асфіксії - здавлення шиї тупим предметом, напад з удушенням з метою вбивства чи ушкодження. Поведінка ОСОБА_8 дає підстави вважати, що він буде перешкоджати у встановленні істини чи перекручувати визначальні обставини у кримінальному провадженні, вчинить дії по знищенню слідів злочину, буде незаконно впливати на свідків, потерпілих та їх родичів. Сталість соціальних зв`язків є сумнівною. Також, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість покарання, яке йому загрожує. Таким чином, перебуваючи на волі підозрюваний може спотворити або знищити речові докази, ще не відшукані попереднім слідством, оскільки минув незначний проміжок часу після скоєння злочину; вплинути на потерпілого та свідків.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просив скасувати ухвалу слідчого судді та обрати ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Свої вимоги обґрунтував тим, що до підозрюваного цілком можливим було б застосувати домашній арешт, не порушуючи норми КПК України. Обрання тримання під вартою відповідно до пункту 5 статті 182 КПК України є занадто суворим запобіжним заходом, розходиться з практикою ЄСПЛ та практикою України та є непомірно великою сумою для підзахисного. Вважає, що слідчий суддя виніс необгрунтоване, незаконне рішення всупереч законним правам та інтересам підозрюваного, оскільки судом не в повному обсязі досліджено підстави для обрання такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, зокрема прокурором та слідчим, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК не доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину. Навпаки, у нашому конкретному випадку, підозрюваний сприяє слідству у збиранні доказів, не переховується, зобов`язується виконувати покладені на нього обов`язки. Крім того слідчим суддею не взято до уваги такі обставини, як особу обвинуваченого: характеристику з місця проживання, відповідно до якої підозрюваний характеризується посередньо, являється учасником бойових дій на Сході України, раніше не судимий. Також підозрюваний стверджує, що не намагатиметься переховуватись, а сприятиме слідству у з`ясуванні обставин даної справи, так як особисто зацікавлений в тому, щоб дана справа чимшвидше закінчилась.

Заслухавши доповідача, захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який просив відмовити в апеляційній скарзі захисника, зваживши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерела права.
Відповідно ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України» (п. 80), при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Також, відповідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 01.06.2006 року по справі «Мамедов проти Росії», суд при перевірці законності та обґрунтованості запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має враховувати не тільки тяжкість обвинувачення, як на визначальний чинник при оцінці ймовірності ризиків, і хоча суворість покарання є визначальним, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Попков проти Росії» від 06.12.2007 року визначено, що підозрюваний повинен бути звільнений на час розгляду справи, якщо державні органи не можуть надати достатньо підстав, які виправдовують його утримання під вартою. Влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого мінімального строку тримання під вартою.

У справі "Нечипорук та Йонкало проти України" ЄСПЛ відзначив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваного у вчиненні злочину від 02.02.2022 року підозрюваного ОСОБА_8 фактично затримано 02.02.2022 року о 14:00 год.

Повідомлення про підозру було вручено підозрюваному 03 лютого 2022 року.

Враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, колегія суддів доходить висновку, що при обранні запобіжного заходу слідчий суддя обґрунтовано врахував наявність обґрунтованої підозри, особу підозрюваного, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме, що злочин, в якому особі пред`явлено повідомлення про підозру є особливо тяжким, за який передбачено кримінальне покарання виключно у виді позбавлення волі від 7 до 15 років.

Крім того слід зазначити, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію, протоколами огляду місця події, лікарським свідоцтвом про смерть, протоколом обшуку затриманої особи, протоколом допиту потерпілого.

Також слідчим суддею правильно враховано ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те що враховуючи поведінку ОСОБА_8 після вчинення злочину, який згідно до пояснень потерпілого ОСОБА_9 , зателефонував йому та повідомив, що його матір випала з вікна, в той час, як згідно до лікарського свідоцтва про смерть потерпіла померла від механічної асфіксії - здавлення шиї тупим предметом, напад з удушенням з метою вбивства чи ушкодження, дає підстави вважати, що він буде перешкоджати у встановленні істини чи перекручувати визначальні обставини у кримінальному провадженні, вчинить дії по знищенню слідів злочину, буде незаконно впливати на свідків, потерпілих та їх родичів. Крім того, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість покарання, яке йому загрожує. Також, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Таким чином, перебуваючи на волі підозрюваний може спотворити або знищити речові докази, ще не відшукані попереднім слідством, оскільки минув незначний проміжок часу після скоєння злочину; вплинути на потерпілого та свідків.

Крім того, колегія суддів доходить висновку, що слідчий суддя правильно врахував, що ОСОБА_8 підозрюється у скоєні умисного протиправного заподіяння смерті іншій особі, тобто умисного вбивства, тому відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України підстав до визначення застави у кримінальному провадженні не встановлено на даному етапі досудового розслідування.

Доводи захисника викладені в апеляційній скарзі стосовно того, що судом не в повному обсязі досліджено підстави для обрання такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, зокрема прокурором та слідчим, ризики зазначені в клопотанні, передбачені ст.177 КПК України не доведені, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки ризики у даному кримінальному провадженні встановлені судом першої інстанції знайшли своє об`єктивне підтвердження в суді апеляційної інстанції та в повній мірі підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами доданими до клопотання.

Крім того, доводи апеляційної скарги захисника, що слідчим суддею не взято до уваги характеризуючі особу обвинуваченого дані, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки в ухвалі слідчого судді в повному обсязі враховано всі характеризуючі особу підозрюваного данні.

Враховуючи вищевикладене, наявність обґрунтованих ризиків, враховуючи особу підозрюваного, та вищевикладені обставини, навіть з урахуванням того, що ОСОБА_8 є учасником АТО, раніше не судимий, колегія суддів приходить до висновку, що належна поведінка ОСОБА_8 на досудовому слідстві, може бути забезпечена лише шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів, також із урахуванням наявності вищевказаних ризиків, не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування по суті правильного прийнятого слідчим суддею рішення.

За таких підстав, апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 183, 376, 407,422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м.Кіровограда від 04 лютого 2022 року, якою задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового слідства, тобто до 12 год. 50 хв., 02.04.2022 року, без визначення розміру застави залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)