Єдиний унікальний номер:448/134/21
Провадження № 1-кп/448/105/21
У Х В А Л А

03.09.2021 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_9 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_10 ,
захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_11 ,
захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_12
та захисника обвинуваченої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_13 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.28 ч.1 ст.203-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Мостиського районного суду Львівської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000759 від 16.10.2019 року за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.28-ч.1 ст.203-2 КК України, зокрема останні обвинувачуються у зайняті гральним бізнесом вчиненим організованою групою (в редакції статті згідно із Законом №2852-VI від 22.12.2010; із змінами, внесеними згідно із Законом №4025-VI від 15.11.2011, №1019-VIІІ від 18.02.2016р.).

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_9 в підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України (у зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за інкриміноване обвинуваченому діяння) щодо його підзахисного обвинуваченого ОСОБА_4 . В обґрунтування вказаного клопотання покликався на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.28, ч.1 ст.203-2 КК України. Зазначив, що диспозиція даної норми для з`ясування змісту вказаної кримінально-правової заборони відсилала до Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» № 1334-VI від 15.05.2009 року, положеннями якого було встановлено, що гральний бізнес це діяльність, пов`язала з організацією, проведенням та наданням можливості доступу до азартних ігор у казино, на гральних автоматах, комп`ютерних симуляторах, у букмекерських конторах, в інтерактивних закладах, електронному (віртуальному) казино незалежно від місця розташування сервера. В Україні забороняється гральний бізнес та участь в азартних іграх. Вказав, що даний закон втратив чинність на підставі Закону України «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор» від 14 липня 2020р. №768-ІХ, який набрав чинності 13.08.2020р. та ст.203-2 КК України було викладено в новій редакції. Вважає, що законодавство в сфері грального бізнесу змінилось настільки, що відбулася зміна ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого новою редакцією ст.203-2КК України, тобто фактично нова редакція диспозиції є новим складом кримінального правопорушення, відповідальність за яке може настати, лише якщо дії вчинено після набрання чинності Закону України «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор». З огляду на наведене та ст.ст.4, 5 КК України, ст.58 Конституції України просив суд задовольнити заявлене ним клопотання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_10 в підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України (у зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за інкриміноване обвинуваченому діяння) щодо його підзахисного обвинуваченого ОСОБА_5 . В обґрунтування вказаного клопотання покликався на те, що згідно обвинувального акту ОСОБА_5 та іншим інкримінується зайняття гральним бізнесом в складі організованої групи в період з серпня 2019р. по 20 грудня 2019р. і їх дії кваліфіковані за ч.3 ст.28, ч.1 ст.203-2 КК України. Зазначив, що з 25.06.2009 року до 13.08.2020 року на території України діяв Закон № 1334-VI від 15.05.2009 року «Про заборону грального бізнесу в Україні» в п.1 ч.1 ст.1 якою було встановлено, що гральний бізнес це діяльність, пов`язала з організацією, проведенням та наданням можливості доступу до азартних ігор у казино, на гральних автоматах, комп`ютерних симуляторах, у букмекерських конторах, в інтерактивних закладах, електронному (віртуальному) казино незалежно від місця розташування сервера.
Законом України №2852-VI від 22.12.2010 «Про внесення змій до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення законодавства про заборону гральною бізнесу в Україні» Кримінальний Кодекс було доповнено ст.203-2, яка передбачала кримінальну відповідальність за зайняття, гральним бізнесом.
Однак, Законом України №768-ІХ від 14.07.2020 року «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор» було визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про заборону грального бізнесу», а ст.203-2 КК України викладено у новій редакції і відтепер кримінальній відповідальності підлягають тільки особи, які здійснюють незаконну діяльність з організації або проведення азартних ігор, лотерей.
Сторона захисту вважає, що вказані обставини є у даному випадку підставою для закриття кримінального провадження за п.4 ч.1 ст.284 КПК України, а саме тому, що набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.
Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
За змістом ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Вказав, оскільки кримінально-правова норма складається з трьох елементів: гіпотези, диспозиції і санкції, вищенаведений аналіз старої і нової кримінально-правової норми дає підстави стверджувати про те, що в даному випадку:
- по-перше, до 13.08.2020 року гіпотезою, що визначала умови, за яких застосовувалась ст.203-2 КК України (в редакції, що інкримінується обвинуваченим), був Закон України «Про заборону грального бізнесу в Україні». Але цей Закон було скасовано і на даний час діє Закон України «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор», який визначив правові засади здійснення державного регулювання господарської діяльності у сфері організації та проведенні азартних ігор в Україні, а також - правові та організаційні умови функціонування азартних ігор, тобто зовсім інші, нові правила поведінки та умови, за яких застосовується ст.203-2 КК України у новій редакції;
- по-друге, з 13.08.2020 року було змінено саму диспозицію ст.203-2 КК України, яка є бланкетною, тобто безпосередньо правову норму щодо забороненої поведінки особи. Зокрема, якщо до 13.08.2020 року в Україні діяла заборона на здійснення грального бізнесу взагалі, то згідно нової редакції диспозиції закріплено кримінальну відповідальність лише якщо особа порушить законодавство у сфері азартних ігор, вчинивши дії, які зазначені у новій редакції ч.1 ст.203-2 КК України.
А тому вважає, що сам по собі гральний бізнес вже не визнається злочином і здійснення такого виду господарської діяльності само по собі не є злочинним, а повноваження держави на притягнення осіб до кримінальної відповідальності виникає тільки тоді, коли порушується законодавство України у сфері грального бізнесу.
Зазначив, що об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст.203-2 КК України, у редакції Закону України № 2852-VI від 22.12.2010, що діяла до 13.08.2020 року, виражалась у зайняття гральним бізнесом. У редакції ж Закону України №768-ІХ від 14.07.2020 року, що діє з 13.08.2020 року, об`єктивна сторона наявна, якщо буде вчинено такі альтернативні дії: 1) організацію або проведення азартних ігор без ліцензії на провадження відповідного виду діяльності з організації та проведення азартних ігор, що видається відповідно до закону; 2) випуск чи проведення лотерей особою, яка не має статусу оператора лотерей; 3) організацію чи функціонування закладів з метою надання доступу до азартних ігор чи лотерей, які проводяться в мережі Інтернет. Тобто недотримання нових заборон, про які йдеться у новій редакції ч.1 ст.203-2 КК України, що діє з 13.08.2020 є новим видом (складом) правопорушення.
Ствердив, що нова редакція ст.203-2 КК України до обвинувачених не може бути застосована, оскільки зі зміною нормативно-правового акту, відповідним чином змінився і зміст кримінальної відповідальності, тому що відповідальність за діяння, про які зазначено у диспозиції норми в новій редакції можна вести мову лише коли діяння вчинено після 13.08.2020 року.
Захисник обвинуваченої ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_11 в підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України (у зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за інкриміноване обвинуваченій діяння) щодо його підзахисної обвинуваченої ОСОБА_6 . В обґрунтування вказаного клопотання покликався на те, що Законом України «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор» від 14 липня 2020р. №768-ІХ було визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про заборону грального бізнесу в Україні» № 1334-VI від 15.05.2009 року, а ст.203-2 КК України викладено в новій редакції і відтепер кримінальній відповідальності підлягають тільки особи, які здійснюють незаконну діяльність з організації або проведення азартних ігор, лотерей.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_12 в підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України (у зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за інкриміноване обвинуваченій діяння) щодо його підзахисної обвинуваченої ОСОБА_7 . В обґрунтування вказаного клопотання покликався на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.28, ч.1 ст.203-2 КК України. Зазначив, що диспозиція даної норми для з`ясування змісту вказаної кримінально-правової заборони відсилала до Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» № 1334-VI від 15.05.2009 року, положеннями якого було встановлено, що гральний бізнес це діяльність, пов`язала з організацією, проведенням та наданням можливості доступу до азартних ігор у казино, на гральних автоматах, комп`ютерних симуляторах, у букмекерських конторах, в інтерактивних закладах, електронному (віртуальному) казино незалежно від місця розташування сервера. В Україні забороняється гральний бізнес та участь в азартних іграх. Вказав, що даний закон втратив чинність на підставі Закону України «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор» від 14 липня 2020р. №768-ІХ, який набрав чинності 13.08.2020р. та ст.203-2 КК України було викладено в новій редакції. Вважає, що законодавство в сфері грального бізнесу змінилось настільки, що відбулася зміна ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого новою редакцією ст.203-2КК України, тобто фактично нова редакція диспозиції є новим складом кримінального правопорушення, відповідальність за яке може настати, лише якщо дії вчинено після набрання чинності Закону України «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор». З огляду на наведене та ст.ст.4, 5 КК України. ст.58 Конституції України просив суд задовольнити заявлене ним клопотання.
Захисника обвинуваченої ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_13 в підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України (у зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за інкриміноване обвинуваченій діяння) щодо його підзахисної обвинуваченої ОСОБА_8 . В обґрунтування вказаного клопотання покликався на те, що Законом України «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор» від 14 липня 2020р. №768-ІХ було визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про заборону грального бізнесу в Україні» № 1334-VI від 15.05.2009 року, а ст.203-2 КК України викладено в новій редакції і відтепер кримінальній відповідальності підлягають тільки особи, які здійснюють незаконну діяльність з організації або проведення азартних ігор, лотерей.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в підготовчому судовому засіданні підтримали заявлені їхніми захисниками клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України (у зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за інкриміноване обвинуваченій діяння) та просили такі задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотань, вказуючи на те, що дійсно Верховною Радою України прийнято Закону України «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор» №768-ІХ від 14.07.2020р., який набрав чинності 13.08.2020р. та викладено статтю 203-2 КК України у новій редакції. Проте вважає, що кримінальна відповідальність у сфері азартних ігор не скасована, зокрема вказує, що викладення в новій редакції диспозиції ст.203-2 КК України не свідчить про повну декриміналізацію діянь, пов`язаних із зайняттям гральним бізнесом, оскільки до набрання чинності Законом №768-ІХ узагалі заборонялося ведення грального бізнесу, а після цього визнається кримінально протиправною діяльність з організації та проведення азартних ігор без ліцензії. Вказує, що зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду викладеним у постанові від 18.11.2020р. (справа №715/190/18). У зв`язку з чим, відсутні підстави для задоволення клопотання про закриття провадження у справі.
Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та клопотання захисників, суд приходить до наступного висновку.
Як вбачається із обвинувального акту, обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 інкримінується зайняття гральним бізнесом в складі організованої групи в період з серпня 2019р. по 20 грудня 2019р. і їх дії кваліфіковані за ч.3 ст.28, ч.1 ст.203-2 КК України (в редакції статті згідно із Законом №2852-VI від 22.12.2010; із змінами, внесеними згідно із Законом №4025-VI від 15.11.2011, №1019-VIІІ від 18.02.2016р.).

Відповідно до п.4 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо набрав чинності закон яким скасована кримінальна відповідальність.
Дійсно, рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України констатує відсутність злочинності та караності діяння за змістом нового кримінального закону і, відповідно, не тягне для особи будь-яких кримінально-правових наслідків, навпаки, спрямоване на захист прав цієї особи, а тому, враховуючи, що питання про кримінальну відповідальність за діяння, яке втратило якість злочинності, виключається в принципі, то й кримінальне переслідування відносно підозрюваного, обвинуваченого підлягає припиненню. А тому, суд у судовому провадженні (не тільки підготовчому) не може не відреагувати на зміну державою оцінки певного діяння, і має у процесуальному порядку відреагувати на скасування кримінальної відповідальності за діяння.
Скасування злочинності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: а) скасування норм Особливої частини КК; б) внесення змін до норм Особливої частини КК- включення до диспозицій додаткових ознак або виключення ознак, які були у попередній редакції норми; в) внесення змін до норм Загальної частини КК (наприклад, доповнення відповідної статті КК додатковою обставиною, що виключає злочинність діяння, або включення до КК положення про те, що готування до злочину невеликої тяжкості не тягне за собою кримінальної відповідальності); г) нового офіційного тлумачення кримінально-правової норми, яке змінює обсяг забороненої цією нормою поведінки без зміни її змісту (без зміни "букви закону").
Згідно із ст.147 Конституції України офіційне тлумачення законів України здійснює Конституційний Суд України.
У абз.3 п.2, абз.4 п.3 мотивувальної частини рішення № 6-рп/2000 від 19.04.2000р., Конституційний Суд України офіційно розтлумачив положення ст.58 Конституції України, - саме щодо зворотної дії в часі кримінально-правової норми, котра пом`якшує або скасовує відповідальність особи, вказавши, що це, зокрема, стосується випадків, коли в диспозиції норми зменшено коло предметів посягання; виключено із складу злочину якісь альтернативні суспільно-небезпечні наслідки; обмежено відповідальність особи шляхом конкретизації в бік звуження способу вчинення злочину; звужено зміст кваліфікуючих ознак тощо.
За ч.1 ст.203-2 КК України (в редакції станом на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення) кримінальна відповідальність наступала за зайняття гральним бізнесом.
Диспозиція даної норми для з`ясування змісту цієї кримінально-правової заборони відсилала до Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» від 15 травня 2009 року № 1334-VI.
У відповідності до п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» від 15 травня 2009 року № 1334-VI, гральним бізнесом визнавалась діяльність, пов`язана з організацією, проведенням та наданням можливості доступу до азартних ігор у казино, на гральних автоматах, комп`ютерних симуляторах, у букмекерських конторах, в інтерактивних закладах, в електронному (віртуальному) казино незалежно від місця розташування сервера.
За ст.2 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» від 15 травня 2009 року № 1334-VI в Україні заборонявся гральний бізнес та участь в азартних іграх.
Водночас Законом України «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор» від 14 липня 2020 року №768-IX визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про заборону грального бізнесу в Україні" від 15 травня 2009 року № 1334-VI, а ст.203-2 КК України викладено у новій редакції.
Так, за ч.1 ст.203-2 КК України, на сьогодні передбачено кримінальну відповідальність за організацію або проведення азартних ігор без ліцензії на провадження відповідного виду діяльності з організації та проведення азартних ігор, що видається відповідно до закону або випуск чи проведення лотерей особою, яка не має статусу оператора лотерей, або організація чи функціонування закладів з метою надання доступу до азартних ігор чи лотерей, які проводяться в мережі Інтернет.
Таким чином, дана кримінально-правова заборона суттєво звузила коло суспільно-небезпечних посягань.
Законом України «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор» від 14 липня 2020 року № 768-IX визначено правові засади здійснення державного регулювання господарської діяльності у сфері організації та проведення азартних ігор в Україні, правові, економічні, соціальні та організаційні умови функціонування азартних ігор, у той час як Закон України "Про заборону грального бізнесу в Україні" повністю забороняв гральний бізнес та участь в азартних іграх.
Законом України «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор» від 14 липня 2020 № 768-IX визначено порядок ліцензування азартних ігор, встановлено перелік дозволених видів діяльності у сфері організації та проведення азартних ігор, введено принципово нові терміни у даній сфері.
Так, законодавство про кримінальну відповідальність у сфері грального бізнесу змінилось, - відбулась зміна ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого новою редакцією ст.203-2 КК України, тобто фактично нова редакція диспозиції кримінального правопорушення, передбачає відповідальність за яке може настати лише, якщо дії вчинено після набрання чинності Закону України №768-ІХ від 14.07.2020 «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор».
Зокрема, основним безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого ст.203-2 КК України, був і є встановлений порядок зайняття господарською діяльністю, але у редакції Закону України № 2852-VI від 22.12.2010р., що діяла до 13.08.2020р., він стосувався законодавчої заборони на здійснення грального бізнесу як виду господарської діяльності взагалі, а у редакції Закону України №768-ІХ від 14.07.2020р., що діє з 13.08.2020р., такий порядок стосується тільки у частині законодавчої заборони на незаконну діяльність з організації або проведення азартних ігор, лотерей.
Тобто, після скасування закону України щодо заборони грального бізнесу та викладення новим законом описово-бланкетної диспозиції у новій редакції фактично відбулось наповнення диспозиції ч.1 ст.203-2 КК України новим змістом, а саме: поведінка, що взагалі була заборонена, відтепер дозволена, але для неї новим законом встановлено правила та умови, а новою редакцією статті КК - обсяг заборон під загрозою покарання. Відповідно новим змістом наповнився й об`єкт вказаного злочину, а саме: звужено сферу суспільних відносин, які охороняються законом про кримінальну відповідальність та на які посягає кримінальне правопорушення.
У зв`язку з прийняттям нового закону, об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст.203-2 КК України, у редакції Закону України №2852-VI від 22.12.2010р., що діяла до 13.08.2020р., виражалась у зайнятті гральним бізнесом. У редакції ж Закону України №768-ІХ від 14.07.2020р., що діє з 13.08.2020р., об`єктивна сторона наявна, якщо буде вчинено наступні альтернативні дії: 1) організацію або проведення азартних ігор без ліцензії на провадження відповідного виду діяльності з організації та проведення азартних ігор, що видається відповідно до закону; 2) випуск чи проведення лотерей особою, яка не має статусу оператора лотерей; 3) організацію чи функціонування закладів з метою надання доступу до азартних ігор чи лотерей, які проводяться в мережі Інтернет.
Що стосується доводів про декриміналізацію ст.203-2 КК, то статтю законодавцем не виключено, а змінено лише її редакцію, при цьому дії, що охоплювались зайняттям гральним бізнесом, а саме здійснення господарської діяльності у сфері забороненого законом грального бізнесу, залишились і в новому законі.
На підставі наведеного суд вважає, що диспозиція ст.203-2 КК України в редакції Закону України «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор» від 14 липня 2020 року № 768-IX, в силу положень ст.58 Конституції України та ст.5 КК України має зворотну дію в часі, і, як наслідок, поширюється на обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , охоплює описані в обвинувальному акті дії обвинувачених, тобто їх дії не можна вважати декриміналізованими.
За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.
Слід зазначити, що Законом України «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор», який набрав чинності 13 серпня 2020 року, кримінальна відповідальність за дії, що охоплювалися диспозицією ст.203-2 КК України не скасована, а законодавцем внесені зміни до цієї статті, що жодним чином не вплинули на об`єктивну сторону дій обвинувачених і у такому випадку, відповідно до вимог ст.5 КК України, має вирішуватись лише питання щодо застосування закону у часі.
Крім того, суд констатує, що у зв`язку з набранням чинності змін до частини першої статті 203-2 КК, сторона обвинувачення у відповідності до ст.338 КПК України вправі вжити заходів для внесення змін до пред`явленого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачення.
Вказаний висновок суду зроблений з урахуванням правової позиції викладеної у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 18.11.2020 (справа № 715/190/18) та постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03.06.2021р. (справа №715/190/18), який вказав, що статтю 203-2 КК України законодавцем не виключено, а змінено лише її редакцію, при цьому дії, що охоплювались зайняттям гральним бізнесом, а саме здійснення господарської діяльності у сфері забороненого законом грального бізнесу, залишились і в новому законі.
На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що подані клопотання захисників в інтересах обвинувачених є передчасними та необґрунтованими, а тому в задоволенні таких слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 284, 314-315, 372, 376, 392 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України (у зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за інкриміноване обвинуваченому діяння) - відмовити.
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_10 про закриття кримінального провадження на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України (у зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за інкриміноване обвинуваченому діяння) - відмовити.
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_11 про закриття кримінального провадження на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України (у зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за інкриміноване обвинуваченій діяння) - відмовити.
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_12 про закриття кримінального провадження на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України (у зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за інкриміноване обвинуваченій діяння) - відмовити.
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_13 про закриття кримінального провадження на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України (у зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за інкриміноване обвинуваченій діяння) - відмовити.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1