Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/17/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 187 (86, 86-1, 142) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2022 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому, кримінальне провадження №0000203 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 на вирок Голованівського районного суду Кіровоградської області від 04 червня 2021 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Пантазіївка, Знам?янського району, Кіровоградської області, громадянина України, проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , працюючого слюсарем в ТОВ «Євростенд», одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не військовозобов?язаного, пільг не маючого, раніше судимого:
- 22.02.1995р. Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області за ст.141 КК України (КК 1960 р.) до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
- 26.05.1999р. Добровеличківським районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.196-1, ч.3 ст.81, ч.2 ст.82 КК України (КК 1960 р.) до покарання у виді позбавлення волі на 3 роки з конфіскацією майна;
- 20.10.2003р. Новоархангельским районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.155 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки;
- 29.04.2005р. Новоархангельским районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;
- 19.07.2005р. Новоархангельским районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.185, ст.ст.70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці;
- 20.10.2010р. Вінницьким районним судом Вінницької області за ч.1 ст.393, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190, ч.3 ст.185, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 8 місяців, звільнений 24.05.2013р. з Райківецької ВК №78 Хмельницької області по відбуттю строку покарання;
- 04.12.2014р. Новоархангельским районним судом Кіровоградської області за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.3 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст.75,76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 2 роки;
- 12.06.2015р. Снігурівським районним судом Миколаївської області по ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 4 роки, на підставі ст.71 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 5 років;
- 10.02.21 р. Добровелечківським районним судом Кіровоградської області по ч.2 ст.185 КК України на 4 місяці арешту,
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.152 КК України, ч.3 ст.187 КК України та призначено йому покарання: за ч.1 ст.152 КК України у виді позбавлення волі на 4 роки; за ч.3 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців, з конфіскацією майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України визначено покарання ОСОБА_8 шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців, з конфіскацією майна.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 10.02.21 року у виді арешту на 4 місяці більш суворим покаранням за цим вироком та остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців, з конфіскацією майна.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення: судової трасологічної експертизи за експертною спеціальністю 4.6 (Дактилоскопічні дослідження) в сумі 1307 грн. 45коп.; товарознавчої експертизи за експертною спеціальністю 12.1 (визначення вартості машин, обладнань, сировини та споживчих товарів) в сумі 980 грн 64 коп.; судово-біологічної експертизи в сумі 13 817 грн. 62 коп.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази,

ВСТАНОВИВ:
Згідно з вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 засуджений за те, що він вчинив дії сексуального характеру, пов?язані із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (згвалтування), та скоїв напад з метою заволодіння чужим майном, поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров?я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у житло, за таких обставин.
04.06.2020р. близько 14.00 год. ОСОБА_8 перебував на території домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_2 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_11 . В подальшому ОСОБА_8 усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи умисно та цілеспрямовано, маючи на меті вчинити дії сексуального характеру щодо господарки будинку ОСОБА_11 , проник у вітальну кімнату її житлового будинку, де силоміць кинув на ліжко останню. Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_8 силою стягнув з ОСОБА_11 нижній одяг та використовуючи безпорадний стан потерпілої, вступив з останньою у статеві зносини проти її волі шляхом вагінального проникнення, із застосуванням фізичного насильства.
Крім того, 04.06.2020р. близько 14.15 год. ОСОБА_8 незаконно перебував у вітальній кімнаті житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_2 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_11 . В подальшому, ОСОБА_8 , маючи на меті особисте збагачення, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи умисно та цілеспрямовано, переслідуючи корисливий мотив та мету, направлену на заволодіння чужим майном, вхопив рукою за ліве плече ОСОБА_11 та наказав останній видати зі схованки наявні грошові кошти, погрожуючи їй в усній формі застосуванням протиправних дій небезпечних для життя. У такий спосіб ОСОБА_8 подолав у подальшому можливий опір потерпілої та викликав своїми діями і словами страх за своє життя та здоров?я, та зухвало висловлюючи погрози, які потерпіла ОСОБА_11 сприймала як реальні. Виконуючи злочинний примус ОСОБА_8 , який тримав ОСОБА_11 , остання дістала з полиці гаманець та віддала звідти грошові кошти в сумі 95 грн. ОСОБА_8 . Після чого, ОСОБА_8 разом із викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 95,00 грн.
Не погоджуючись з вказаним вироком захисник ОСОБА_9 в апеляційній скарзі просить скасувати вирок стосовно ОСОБА_8 та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковано за ч.1 ст. 152 КК України, оскільки підтверджуються показаннями потерпілої ОСОБА_11 , показаннями ОСОБА_8 , висновками експертиз.

Разом з цим, захисник вважає, що за кримінальним правопорушенням, яке органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.3 ст. 187 КК України, дії ОСОБА_8 кваліфіковані не вірно, з наступних підстав.

Так, допитана під час судового слідства потерпіла показала, що 04 червня 2020 року вона перебувала вдома, сиділа на лавці у своєму подвір`ї та розмовляла по телефону з сестрою, до неї підійшов незнайомець попрохав поїсти. Вона сказала, що в неї нічого не має, але посмажила сало, яйця, та дала овочі, щоб незнайомець поїв. Він розповідав про себе та потім він пішов, а потерпіла пішла на город. Через 15 хвилин вона побачила незнайомця на своєму городі, він попрохав телефон щоб зателефонувати і пообіцяв повернути його через 3 години. Потерпіла добровільно відділа телефон ОСОБА_12 він перебував в домоволодінні потерпілої приблизна до 14 години.

ОСОБА_8 брав у потерпілої ОСОБА_11 два рази і обидва рази вона надавала телефон добровільно.

Щодо вимагання грошей у потерпілої ОСОБА_11 , яка показала в ході судового слідства, що ОСОБА_12 взяв її за руку та повів до місця на яке вона сама вказала де потерпіла видала йому гроші, які знаходилися в гаманці.

Обвинувачений ОСОБА_8 показав, що потерпіла сама дала йому кошти в розмірі 85 гривень, які винесла з будинку, для того щоб купити бензин та спиляти акації біля будинку потерпілої.

В ході судового слідства було досліджено відеозапис, який здійснювався при складанні протоколу затримання особи, під час якого було детально досліджено вміст кишень затриманого та описано всі предмети, які були при цьому вилучені, при цьому грошові кошти у вигляді будь-яких купюр були відсутні.

Розповісти в якій саме послідовності відбувалися події обвинувачений ОСОБА_13 не може, вказує що він не пам`ятає, що саме відбувалося в той день.

Враховуючи показання свідка ОСОБА_14 , та відомості внесені до протоколу затримання ОСОБА_8 , який був затриманий одразу після вчинення ним кримінального правопорушення, тому скористатися грошовими коштами, а також приховати будь-які речі чи предмети він не мав можливості, тому можна поставити під сумнів вимагання ним грошей у потерпілої, а також факт їх отримання у будь-який спосіб.

Також відсутні докази отримані в належний спосіб, які потверджують отримання потерпілою ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, які вона могла б отримати на підтвердження показань про вимагання обвинуваченим ОСОБА_8 у неї грошових коштів.

З цих підстав захисник вважає, що в ході судового слідства не були отримані безсумнівні та достатні докази які б поза розумним сумнівом свідчили про вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 , в своїй апеляційній скарзі також просить скаржуваний вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обгрунтовуючи свої вимоги обвинувачений вважає, що судовий розгляд проведений однобічно з порушеннм його прав та порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зокрема, суд першої інстанції не взяв до уваги те, що він звертався, як в усній так і в письмовій формі до слідчого і прокурора про те, що є безпосередні свідки покази яких спростовують його винуватість, а саме свідок на ім`я ОСОБА_15 проживаючий в с. Кринички, а також свідки, які проживають з так званою потерпілою.

Також, обвинувачений зазначає, що не було результатів біологічної експертизи, на проведенні якої він наполягав на початку досудового розслідування. Водночас результати експертизи, які були взяті у нібито потерпілої ОСОБА_11 , не показали слідів проникнення, ні яких інших тілесних ушкоджень.Тобто, навпаки суперечить його звинуваченню.

Обвинувачений вказує в апеляційній скарзі, що його захисник зверталася до слідчого та прокурора про проведення слідчого експерименту за його участю, однак їй було відмовлено без будь яких пояснень. Також, він звертався з аналогічним клопотанням, яке також було проігноровано.

Водночас слідчий експеримент проводився без його участі та його захисника. Проводився у зовсім іншому місці, де нібито зі слів потерпілої був скоєний злочин.

Крім того зазначає, що до нього в ІТТ приїздив прокурор і в усній формі запропонував йому, щоб не затягувати справу, перекваліфікувати на ст.190 КК України, а натомість він мав просто з цим погодитися та отримати умовний строк. Прокурор також і в приміщенні суду пропонував теж саме, проте все було зроблено навпаки.

Обвинувачений вважає, що такими діями слідчий та прокурор сприяли ухваленню судом даного вироку, чим на його думку порушено ст. 62 Конституції України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали подані апеляційні скарги та просили кримінальне провадження направити до суду першої інстанції на новий розгляд; думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Викладені у вироку висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч.1 ст. 152, ч.3 ст.187 КК України, ґрунтуються на зібраних органами досудового розслідування та досліджених безпосередньо у судовому засіданні достатніх, належних і допустимих доказах, яким суд першої інстанції надав правильну та об`єктивну оцінку.

Висновки суду відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а тому доводи апеляційних скарг захисника та обвинуваченого про не доведеність винуватості та неправильної кваліфікації дій ОСОБА_8 у інкримінованих кримінальних правопорушеннях є безпідставними виходячи з такого.

Перевіряючи вирок суду щодо визнання ОСОБА_8 винним за ч.1 ст. 152 КК України, як дії сексуального характеру, пов?язані із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (згвалтування), та ч.3 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров?я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у житло, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дослідивши у змагальній процедурі й зіставивши наявні у кримінальному провадженні фактичні дані, оцінивши їх в аспекті вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості й достатності, а також з`ясувавши передбачені ст. 91 цього Кодексу обставини, що належать до предмета доказування, дійшов обґрунтованого висновку про те, що зібрані докази в сукупності та взаємозв`язку поза розумним сумнівом доводять винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинах - з приводу чого у вироку наведені належні і правильні мотиви.

У поданих апеляційних скаргах обвинувачений та його захисник порушують питання щодо відсутності прямих доказів провини обвинуваченого та неправильність оцінки доказів у справі.

Так, в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 152 КК України фактично визнав, проте свою винуватість за ч.3 ст. 187 КК України заперечував.

Пояснюючи щодо обставин висунутого обвинувачення за ч.3 ст. 187 КК України, обвинувачений ОСОБА_8 в суді першої інстанції пояснював, що він підробляв неофіційними заробітками. Їхавши додому в м.Кропивницький по дорозі заїхав в с.Кринички до знайомих, їх вдома не було і вирішив піти до ОСОБА_11 , оскільки у нього хвороба «гепатит» йому потрібно було випити ліки та поїсти. Потерпіла раніше товаришувала з його батьком, пам`ятає його малим. В селі Кринички він був раніше, парубкував там та ховав раніше викрадені корови. Приїхав з метою продати корів, які паслись недалеко від будинку потерпілої. Прийшовши на подвір?я до ОСОБА_11 , попросив у неї поїсти, газету та мобільний телефон щоб подзвонити, оскільки свій сів. Потім сидів на узбіччі і розмовляв по телефону потерпілої з м`ясником, номер телефону який побачив у газеті. Поговоривши по телефону, віддав його ОСОБА_11 , сам пішов погуляти, а потерпіла пішла сапати свій город. Телефон у потерпілої брав декілька разів. Перший раз взяв телефон коли снідав, другий - коли вона була на городі. Віддав коли зателефонувала сестра. Втретє - взяв у дворі коли домовлявся з м?ясником. Гроші у розмірі 85 чи 95 грн. потерпіла йому надала сама на бензин щоб спиляти акацію, яку потерпіла просила прибрати. Кошти дала приблизно з 10 до 11 години ранку. Пояснив, що він розмовляв по телефону, потерпіла сердилась щоб не садив їй телефону батарею. Він ще трохи порозмовляв, зайшов у хату потерпілої і віддав телефон. Стосовно згвалтування він нічого не пам`ятає, хоча перебував у тверезому стані. Оскільки він має черепномозгову травму, і коли підвищують до нього голос, то він нічого не пам`ятає. Дізнався про подію із експертизи, яка була проведена у кримінальному провадженні.
Крім того пояснював, що мав намір повернути телефон, однак по дорозі побачив свідка ОСОБА_14 який накинувся на нього із трубою та почав бити. Мети тікати у нього не було. Горілки він не вимагав, тому що не вживає, оскільки хворіє на гепатит.
На питання обвинувачений ОСОБА_8 повідомив, що в будинку був двічі. Перший раз коли підходили до холодильника за продуктами, холодильник стояв в першій кімнаті на веранді. Вдруге - коли дзвонила ОСОБА_16 та віддавав телефон потерпілій.
Також на запитання за які дії був раніше засуджений, вказав за крадіжкою, грабіж та зґвалтування неповнолітньої особи.
В апеляційній скарзі ОСОБА_8 свою винуватість у інкримінованих кримінальних правопорушеннях не визнав у повному обсязі. Зазначав, що потерпілу не ґвалтував та ніякого сесуального контакту і бути не могло. Жодних доказів які б це підтверджували немає.

Незважаючи на те, що ОСОБА_8 вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях не визнав, його винуватість у вчиненні вказаних злочинах підтверджується сукупністю узгоджених між собою доказів, які були досліджені в суді першої інстанції та яким надана належна оцінка.

Як слідує з показань потерпілої ОСОБА_11 , яка суду першої інстанції показала, що подія відбувалась 04.06.2020 року біля 09.00 год. ранку. Вона сиділа у власному дворі, говорила по телефону із сестрою. У двір зайшов чоловік, якого вона раніше не бачила. Сів біля неї на лавці, попросив води та поїсти. Вона в свою чергу, подала йому сніданок та налила горілки 100 гр. Снідаючи, ОСОБА_8 розповідав про свою долю, жалівся, що болять ноги і пояснив, що його прислали із м.Кропивницького для того щоб спостерігати за незаконною вирубкою лісу. Після чого, він пішов, а вона пішла на город. Через п?ятнадцять хвилин, перебуваючи на городі, побачила обвинуваченого, який жестом руки - пальцем, підізвав її до себе та попросив телефон, повідомивши, що його телефон «прослуховується». Взявши телефон почав з кимось розмовляти. Оскільки той говорив довго, потерпіла просила щоб він повернув телефон, але ОСОБА_8 сказав, що якщо вона буде мовчати, то він віддасть. Так як розмова була у підвищеному тоні, ОСОБА_11 пішла до власного будинку для того, щоб взяти номер телефону голови сільської ради та повідомити про незнайомця, оскільки він був записаний на листку та знаходився в кімнаті. Водночас ОСОБА_8 зайшов за нею в будинок, із застосуванням фізичної сили кинув її на ліжко, зняв з неї жіночу білизну, а саме: гамаші, плавки і вступив з нею в статевий акт, який тривав приблизно 5 хвилин. Вона стала кричати, у відповідь на це, обвинувачений говорив, що він голова «банди» і тут не один, втік із тюрми і йому немає що втрачати. Декілька разів вдарив у її грудну клітку. На її думку щоб вона не змогла кричати. Після чого, ОСОБА_8 став у неї вимагати гроші. Схвативши її за ліву руку, сказав щоб відвела його до «заначки», якщо потерпіла хоче жити. Погрожував їй, якщо вона розповість комусь про подію, то він її вб?є, оскільки за нею слідкують невідомі особи чоловічої статі. Злякавшись його погроз, витягла із гаманця 90 чи 100 грн. точно не пам?ятає, які віддала обвинуваченому. Також він зазначив, що якщо немає грошей, щоб дала горілку. Однак, горілки у неї не було. Потім сказав, щоб потерпіла мовчала і не позорила себе, і онуків та пішов. Після події, зайшов до неї ОСОБА_14 , та вона йому про все розповіла. ОСОБА_14 почав наздоганяти ОСОБА_8 .
На запитання чи потерпіла надавала дозвіл входити до будинку ОСОБА_11 пояснила, що ОСОБА_8 у будинок не запрошувала.
Ні грошей, ні телефону обвинувачений їй не повернув. Телефон вона дала йому добровільно. Він ходив з телефоном і сказав, що поверне через три години. Коли вона просила повернути телефон він їй телефону не повернув. ОСОБА_8 перебував в адекватному стані. Тілесних ушкоджень у неї не було. Розмов про статеві зносини не було, чи пив ОСОБА_8 будь які ліки вона не бачила.
Свідок ОСОБА_14 районному суду надав покази про те, що обвинуваченого бачив вперше. З потерпілою перебуває у дружніх відносинах. День коли відбувалась подія він не пам?ятає. Він йшов з дружиною з місцевості Скалхуторів додому. По дорозі зустріли обвинуваченого. Потім він пішов до друга і перебуваючи у останнього, побачив, як по вулиці знову йшов обвинувачений. Приблизно через 20 хв. Він вирішив зайти до потерпілої. По дорозі побачив ОСОБА_8 який сидів за сто метрів від будинку потерпілої і розмовляв по телефону та запитав у нього куди він направляється. На що ОСОБА_14 відповів, що йде до потерпілої назвавши її матір?ю. Коли прийшов до домоволодіння потерпілої побачив, що вона стояла в одній сукні на подвір?ї і плакала та розповіла йому, що ОСОБА_8 попросив у неї телефон, воду, викрав гроші та згвалтував. Після чого, він побіг наздоганяти ОСОБА_8 та зателефонував у поліцію. Тілесних ушкоджень на потерпілій не бачив.

Також, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч.3 ст. 187 КК України, підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами:

-витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно якого 04 червня 2020 року до Новоархангельського ВП Голованівського ВП ГУНП в Кіровоградській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення звернулась ОСОБА_11 , у зв`язку з чим, цього ж дня внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000203 (а.с130 т.1);
-протоколом огляду місця події від 04.06.2020р., з доданими до нього фототаблицями, відповідно до якого оглянуто будинок розташований по АДРЕСА_2 , в якому виявлено та вилучено вісім слідів пальців рук, коробку з під мобільного телефону «Nomi- І184», чорні жіночі плавки, жіночі чорні підштаники, світло-синій халат та жіночу рубашку (а.с. 135-156 т.1);
-висновком експерта №53, розпочата 04.06.20 р. закінчена 30.06.20 р., яким встановлено, що на тілі ОСОБА_11 , 1943 р.н. виявлено тілесні ушкодження у вигляді ссаден слизової входу у піхву, які згідно п.2.3.5 «Правил визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 від 17.01.1995р. відносяться до категорії легких. Вищевказані тілесні ушкодження у ОСОБА_11 у вигляді ссаден слизової входу у піхву, утворились від дії тупого предмету (можливо і статевого члена) та могли утворитись у термін вказаний у постанові, на що вказує наявність ссадена покритих рожевою кірочкою нижче рівня шкіри, які при дотику кровоточать. При судово-імунологічному дослідженні тампонів та мазків з вмістимим піхви ОСОБА_11 , сперма не знайдена, про те в обох тампонах є сліди крові (а.с.174-175 т.1);
-висновком експерта №430, почата 08.07.2020р. та закінчена 28.07.20 р., з якого слідує, що на жіночій сукні із шовковистого матеріалу, вилученій на місці події, знайдена сперма без домішки крові (об`єкти №№12,13,14,15). Визначення групової належності виявленої сперми буде проведено при наданні всіх необхідних для порівняння досліджень зразків: зразка крові підозрюваного ОСОБА_8 , а також зразків слини осіб, що проходять у справі, відібраних згідно існуючих методичних вказівок. На жіночих трусах, на лосинах та на вельветовій сукні сліди крові та сперми не виявлено (а.с.172-173 т.1);
-висновком експерта №483 від 20.07.2020р., яким встановлено, що групова належність в зразку рідкої крові потерпілої ОСОБА_11 за ізосерологічною системою АВ0 не визначена, в зв?язку з ознаками загнивання крові. Подальше дослідження зразка крові на марлі буде проводитись в разі призначення експертизи речових доказів (а.с.168-169 т.1);
-висновком експерта за результатами проведення товарознавчої експертизи №3044/20-27 від 31.07.2020р., з якого слідує, що ринкова вартість станом цін на 04.06.2020р. бувшого у використанні мобільного телефону «Nomi- і184», який був придбаний 16.09.2018р. складала 200 грн., визначити ринкову вартість станом цін на 04.06.2020р. бувшої у використанні сім картки (Діджус) не представляється можливим (а.с.162-164 т.1);
-висновком судово-психіатричного експерта №294 від 28.07.2020р. яким встановлено, що ОСОБА_8 в момент скоєння правопорушення не страждав і в даний час психічним захворюванням не страждає, не знаходиться в тимчасовому хворобливому стані. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Підпадає під дію ст.19 ч.1 КК України. У відношенні інкримінуємого правопорушення ОСОБА_8 слід вважати осудним, застосування заходів медичного характеру не потребує (а.с.165-167 т.1);
-висновком експерта №542 від 11.08.2020р. встановлено, що кров ОСОБА_8 належить до групи A? за ізосерологічною системою АВ0 (а.с.170-171 т.1);
-висновком експерта №893 від 11.11.2020р. разом із фототаблицями з якого убачається, що в результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки зразків крові підозрюваного ОСОБА_8 , які наведені в таблиці результатів дослідження. В результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки слідів сперми, виявленої на жіночій сукні із шовковистого матеріалу потерпілої ОСОБА_11 об`єкти №№12,13,14,15 згідно копії висновку експерта КЗ «Кіровоградського обласного бюро судово-медичної експертизи» від 28.07.20 р. №430 (об`єкти №№2,3,4,5), які наведені в таблиці дослідження збігаються між собою із генетичними ознаками зразка крові підозрюваного ОСОБА_8 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові підозрюваного ОСОБА_8 та в об`єктах №2,3,4,5 складає 1,32529х10-34. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах зустрічається не частіше ніж у 1 з 7,75 дицильйонів (7,55х10-33) осіб (а.с.176-188 т.1);
-протоколом слідчого експерименту від 04.08.20 р. за участю потерпілої ОСОБА_11 та додатком до нього, з якого убачається, що остання детально розповіла та показала про те, що 04.06.20 р. о 09.00 год. вона перебувала на подвір?ї на лавці по АДРЕСА_2 . Вказала місце її перебування на подвір?ї, кімнату та ліжко на якому відбувалось зґвалтування, механізм зґвалтування. Показала місце, де знаходились гроші, які вимагались обвинуваченим та тримання її за руку (а.с.189-193 т.1);
-протоколом слідчого експерименту від 04.08.20 р. за участю свідка ОСОБА_14 та доданим до нього відеозаписом, з якого убачається, що останній детально розповів та показав вулицю по якій йшов до ОСОБА_11 та на якій зустрів обвинуваченого та напрямок по якому втікав останній (а.с.194-196 т.1);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.07.2020р. та довідки доданої до нього слідує, що потерпіла ОСОБА_11 вказала на особу під фото №4, який являється ОСОБА_8 (а.с.197-201 т.1);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04.08.2020р. та довідки до протоколу слідує, що свідок ОСОБА_14 вказав на особу під фото №2, який являється ОСОБА_8 (а.с.202-206 т.1);
-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 04.06.20 р. З якого убачається, що під час обшуку затриманої особи, ОСОБА_8 серед іншого виявлено мобільний телефон «Nomi- і184» з сім карткою «Діджус- НОМЕР_1 » та батареєю «Nomi», копійки номіналом 25 копійок 5 шт., 50 копійок 1 шт., 10 копійок 7шт.; чоловічі труси барвника сірого кольору та чоловічі джинси барвника синього кольору, які належать ОСОБА_8 та були ним зняті під час слідчої дії (а.с.157-161 т.1).
Наведені вище та досліджені судом докази є належними та допустимими, оскільки отримані органом досудового розслідування згідно з вимогами кримінального процесуального законодавства та містять в собі фактичні дані, які вказують на місце, час та спосіб вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушеннь.

Оцінивши наведені вище зібрані у кримінальному провадженні докази і доводи апеляційних скарг сторони захисту в їх сукупності, колегія суддів вважає, що винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннь, а суд першої інстанції правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст. 152 КК України, як вчинення дій сексуального характеру пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування) та за ч.3 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у житло.
Доводи обвинуваченого про те, що відсутні докази його винуватості у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 152, ч.3 ст.187 КК України, спростовуються вищенаведеним.

Так зокрема, потерпіла впевнено, послідовно пояснювала, що ОСОБА_8 зайшов за нею слідом в будинок. Застосував до неї фізичну силу та кинув її на ліжко, зняв з неї жіночу білизнута вступив з нею в статевий акт, який тривав приблизно 5 хвилин. Вона кричала, проте у відповідь на це, обвинувачений говорив, що він голова «банди» і тут не один, втік із тюрми і йому немає що втрачати. Потім декілька разів вдарив у її грудну клітку. Після чого, ОСОБА_8 став у неї вимагати гроші. Схватив її за ліву руку, та сказав щоб вона відвела його до «заначки», якщо хоче жити. Погрожував їй, якщо вона розповість комусь про подію, то він її вб?є, оскільки за нею слідкують невідомі особи чоловічої статі. Злякавшись його погроз, витягла із гаманця 90 чи 100 грн. точно не пам?ятає, які віддала обвинуваченому.
Вказане узгоджується з показами свідка ОСОБА_14 який зазначив суду, що коли прийшов до домоволодіння потерпілої побачив, що вона стояла в одній сукні на подвір?ї і плакала. Вона розповіла йому, що ОСОБА_8 попросив у неї телефон, воду, викрав гроші та згвалтував.
Також, покази потерпілої ОСОБА_11 узгоджуються з протоколом слідчого експерименту від 04.08.20 р. за її участі. Під час проведення слідчого експерименту остання детально розповіла та показала місце її перебування на подвір?ї, кімнату та ліжко на якому відбувалось зґвалтування, механізм зґвалтування. Показала місце, де знаходились гроші, які з погрозами вимагались обвинуваченим та тримання її за руку.
Відповідно до висновку експерта №53, встановлено, що на тілі ОСОБА_11 , 1943 р.н. виявлено тілесні ушкодження у вигляді ссаден слизової у піхву, відносяться до категорії легких. Вищевказані тілесні ушкодження у вигляді ссаден слизової входу у піхву, утворились від дії тупого предмету (можливо і статевого члена) та могли утворитись у термін вказаний у постанові.
Також наявність контакту ОСОБА_8 з потерпілою підтверджується висновком експерта №430, з якого видно, що на жіночій сукні із шовковистого матеріалу, вилученій на місці події, знайдена сперма без домішки крові (об`єкти №№12,13,14,15). Визначення групової належності виявленої сперми буде проведено при наданні всіх необхідних для порівняння досліджень зразків: зразка крові підозрюваного ОСОБА_8 , а також зразків слини осіб, що проходять у справі, відібраних згідно існуючих методичних вказівок.
В той же час, висновком експерта №893 від 11.11.2020р., встановлено, що в результаті результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки слідів сперми, виявленої на жіночій сукні із шовковистого матеріалу потерпілої ОСОБА_11 , збігаються між собою із генетичними ознаками зразка крові підозрюваного ОСОБА_8 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові підозрюваного ОСОБА_8 та в об`єктах №2,3,4,5 складає 1,32529х10-34. А також іншими доказами дослідженими в судовому засіданні.
Щодо апеляційних доводів про недоведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України то суд їх оцінює критично.
Так, потерпіла у своїх показах вказувала на те, що ОСОБА_8 взяв її телефон почав з кимось розмовляти. Оскільки він говорив довго то вона просила, щоб він повернув телефон, проте він не віддавав. Потім ОСОБА_8 , вже перебуваючи у будинку, став у неї вимагати гроші. Схватив її за ліву руку та змусив, щоб вона якщо хоче жити, відвела його до «заначки». Погрожував їй, якщо вона розповість комусь про подію, то він її вб?є. Погрози обвинувачуваного вона сприймала реально та злякавшись його погроз, витягла із гаманця гроші та віддала обвинуваченому.
З протоколу протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.07.2020р. та довідки до протоколу убачається, що потерпіла ОСОБА_11 вказала на особу під фото №4, яка скоїла відносно неї протиправні дії, яким є ОСОБА_8 .
З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 04.06.20 р. слідує, що під час обшуку ОСОБА_8 серед іншого виявлено мобільний телефон «Nomi- і184» з сім карткою «Діджус- НОМЕР_1 » та батареєю «Nomi», який належить потерпілій ОСОБА_11 .
Також свідок ОСОБА_14 у своїх показав зазначив, що коли ОСОБА_8 почув, що після того, як потерпіла йому повідомила про подію, він пішов у сторону де знаходився обвинувачений, який побачивши його, відразу почав тікати.
Таким чином, з наведеного убачається, що обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень ґрунтуються не тільки на показах потерпілої, як про те зазначає обвинувачений, а і на письмових доказах наданих стороною обвинувачення, які стороною захисту не поставлено під сумнів вагомими доводами чи доказами. А відсутність у обвинуваченого під час його затримання грошових коштів не спростовують правильність кваліфікації його дій за ч.3 ст. 187 КК України.
Апеляційні доводи обвинуваченого про те, що він і потерпіла є знайомі раніше та те, що вона його оговорює є безпідставними та надуманими, оскільки потерпіла ОСОБА_11 чітко зазначала, що вона раніше ОСОБА_8 не бачила. Теж саме підтвердив і свідок ОСОБА_14 , який суду показав, що обвинуваченого бачив вперше. Крім того, покази надані потерпілою та свідком надані ними під присягою. Правдивість показів вказаних осіб у суду сумніву не викликає, оскільки їх покази є логічними, послідовними та які узгоджуються з письмовими доказами по кримінальному провадженню.
Також, під час апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердженя доводи обвинуваченого про те, що кошти потерпіла надала йому добровільно для придбання бензину, оскільки такі доводи спростовуються доказами, дослідженими в судовому засіданні та викладені у вироку суду, в яких відсутні докази на підтвердження даних доводів. Окрім того, потерпіла про це у своїх показах, які надані нею під присягою, не вказувала.
Щодо наявності свідка на ім`я ОСОБА_15 , який на думку обвинуваченого може підтвердити його невинуватість, то колегія суддів іх не приймає до уваги, оскільки під час досудового розслідування обвинувачений не заявляв про необхідність допиту будь яких свідків. Не заявлялося клопотання про виклик та допит даного свідка і у судове засідання районного суду, що підтверджується журналом та звукозаписом судового засідання.
Доводи обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_14 відбувався не на тій вулиці на якій вони зустрілись, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки спростовується показами свідка ОСОБА_14 наданими ним в суді першої інстанції, дослідженим в судовому засіданні протоколом проведення слідчого експерименту від 04.08.20 р., та відеозаписом.
Відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Згідно із ч. 3 ст. 240 КПК України до участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник.

Частиною 6 ст. 240 КПК України передбачено, що за результатами проведення слідчого експерименту слідчий, прокурор складає протокол за вимогами цього Кодексу. Крім того, у протоколі докладно викладаються умови і результати слідчого експерименту.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, слідчі експерименти було проведено у присутності потерпілої ОСОБА_11 , свідка ОСОБА_14 , за участі понятих. При цьому зауважень або скарг від учасників слідчої дії не надходило.

Згідно з вироком місцевий суд, врахувавши вказані обставини та дослідивши протоколи слідчих експериментів, встановив, що зазначені процесуальні документи у повній мірі відповідають вимогам закону, слідчу дію проведено у присутності понятих з дотриманням процедури, визначеної кримінальним процесуальним законодавством, та дійшов висновку про наявність усіх підстав для рахуванні їх під час ухваленя судового рішення.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що доводи сторони захисту про недопустимість, як доказу протоколів слідчих експериментів є безпідставними, оскільки зазначені слідчі дії проведено з дотриманням вимог КПК України, а обов`язковість залучення до участі у слідчому експерименті підозрюваного законодавством не передбачено.

Не переконливими є також апеляційні доводи обвинуваченого про те, що його захисник та він особисто зверталися до слідчого та прокурора про проведення слідчого експерименту за його участю, однак їм було відмовлено без будь яких пояснень, оскільки матеріали кримінального провадження не містять доказів на підтвердженя цього. Окрім того, у разі відмови слідчого у проведенні слідчого експерименту, сторона захисту у відповідності до чинного КПК мала змогу оскаржити дії слідчого або прокурора під час досудового розслідування. Проте, такі дані у матеріалах кримінального провадження також відсутні.

Апеляційні доводи ОСОБА_8 про те, що відносно нього здійснювався психологічний тиск прокурором, також є голослівними та безпідставними. Зокрема, під час розгляду кримінального провадження стороною захисту про будь який тиск на обвинуваченого не повідомлялося, з офіційним зверненням до правоохоронних органів обвинувачений та його захисник не зверталися. Під час апеляційного розгляду обвинувачений та його захисник також не зверталися до правоохоронних органів з цього приводу.

З вказаного убачається, що доводи обвинуваченого про те, що судовий розгляд проведений однобічно з порушенням його прав та порушенням вимог кримінального процесуального закону, не знайшли свого підтвердження, а тому є безпідставними та такими, що не підтверджені належними доказами.

Колегією суддів встановлено, що при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_8 суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення, дотримуючись вимог ст. 337 КПК України, безпосередньо дослідив докази у справі та з`ясував усі обставини, які мають істотне значення для її правильного вирішення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, як про те просять в апеляційних скаргах обвинувачений та захисник, під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкость вчиненених ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, один з яких є нетяжким злочином, та особливо тяжким злочином; особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не має інвалідності, раніше неодноразово судимий за тяжкі злочини; за місцем проживання характеризується негативно, проживає один, одружений та має одну малолітню дитину, пільг не має; обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення по ч.3 ст.187 КК України районним судом не встановлено; за вчинення кримінального правопорушення по ч.1 ст.152 КК України є щире каяття обвинуваченого; обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого судом першої інстанції визнано вчинення злочинів щодо особи похилого віку.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства з реальним відбуванням покарання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає, що призначене покарання за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, оскільки таке покарання повною мірою відповідає меті покарання визначеного ст. 50 КК України.

На підставі вищевикладеного колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції, в зв`язку з чим апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника залишає без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Голованівського районного суду Кіровоградської області від 04 червня 2021 року стосовно ОСОБА_8 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4