Провадження № 1-кп/756/814/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2021 року Оболонський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0004880 від 04.09.2020 року за обвинувальним актом відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шубині Стави, Лисянського району, Черкаської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 06.06.2001 вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ч. 3 ст. 142, ч. 3 ст. 42, ст. 26 КК України до 9 років позбавлення волі;

- 16.05.2013 вироком Васильківського міського суду Київської області за ч. 3 ст. 186, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 3 місяці;

- 23.11.2016 вироком Лисянського районного суду Черкаської області за ч. 2 ст. 389, ст. 71 КК України до покарання у виді арешту на строк 6 місяців;

- 17.12.2020 вироком Дніпровського районного суду міста Києва за ч. 1 ст. 286 КК України до 5 місяців арешту з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік,

який після зміни обвинувачення в суді 13.08.2021 року обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч.3 ст.15 ч.2 ст.194 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 08.09.2020 приблизно в 00 годин 30 хвилин перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням автомобілі марки ВАЗ, за кермом якого знаходилась невстановлена досудовим розслідуванням особа, досудове розслідування відносно якої здійснюється в іншому кримінальному провадженні, рухаючись в бік пр. Героїв Сталінграда в м. Києві, останній запропонував ОСОБА_5 вчинити підпал квартири АДРЕСА_3 , на замовлення іншої невстановленої досудовим розслідуванням особи, досудове розслідування відносно якої здійснюється в іншому кримінальному провадженні, на що ОСОБА_5 дав свою добровільну згоду.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_5 разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою, досудове розслідування відносно якої здійснюється в іншому кримінальному провадженні, залишили невстановлений досудовим розслідуванням автомобіль марки ВАЗ у дворі будинків по АДРЕСА_4 , де діючи відповідно до заздалегідь розподілених ролей, відповідно до яких невстановлена досудовим розслідуванням особа, наповнила горючою речовиною пластмасове відро фіолетового кольору, а ОСОБА_5 спостерігав за навколишньою обстановкою з метою недопущення затримання їх сторонніми особами, після чого вони разом пішки направилися за адресою: АДРЕСА_4 .

Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу, за попередньою змовою групою осіб, діючи відповідно до попередньо розподілених ролей, ОСОБА_5 разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою, досудове розслідування відносно якої здійснюється в іншому кримінальному провадженні, 08.09.2020 приблизно о 02 годині 40 хвилин перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , переступили через металеву огорожу, та з метою пошкодження шляхом підпалу квартири АДРЕСА_4 , по газону підійшли до вікна вказаної квартири, однак, не вчинили всіх дій, які вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, оскільки ОСОБА_5 був затриманий працівниками поліції, а невстановлена досудовим розслідуванням особа, досудове розслідування відносно якої здійснюється в іншому кримінальному провадженні, зникла в невідомому напрямку.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми умисними діями, які виразились у незакінченому замаху на умисне пошкодження чужого майна, шляхом підпалу, вчинене за попередньою змовою групою осіб, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України.

Відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 194 КК України належить до тяжкого злочину, за вчинення якого законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що він свою провину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (після зміни обвинувачення в суді) визнає повністю, щиро кається, підтвердив викладені вище обставини вчинення злочину щодо часу, місця, мети, способу його вчинення, щодо персонального складу співучасників злочину, щодо ролі кожного з них, щодо причин, через які злочин не було доведено до кінця. Про вчинене ОСОБА_5 шкодує, кається, запевняє, що вчинив таке з необачності, обіцяє у подальшому ніколи не вчиняти правопорушень. Крім того, обвинувачений просить ухвалити вирок на підставі угоди про визнання винуватості, затвердивши вказану угоду.

Про укладення 28.08.2021 року між прокурором ОСОБА_7 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю його захисника ОСОБА_8 , з іншого боку, угоди про визнання винуватості після зміни обвинувачення в суді повідомила прокурор ОСОБА_7 в судовому засіданні 30 серпня 2021 року, виклавши підстави укладення угоди та її умови, а також підтвердивши надання потерпілою ОСОБА_9 письмової згоди прокурору на укладення прокурором зазначеної угоди.

Відповідно до вказаної угоди обвинувачений ОСОБА_5 повністю беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України, і зобов`язується співпрацювати з правоохоронними органами у викритті кримінальних правопорушень, вчинених іншими особами; зобов`язується повністю відшкодувати судові витрати на залучення експертів у даному кримінальному провадженні у загальному розмірі 12154 гривні 17 копійок, що включає витрати на проведення молекулярно-генетичної експертизи 5018 грн. 40 коп., молекулярно-генетичної експертизи 1251 грн. 85 коп., експертизи матеріалів, речовин і виробів 1307 грн. 60 коп., пожежно-технічної експертизи 4576 грн. 32 коп.

Крім того, сторони угоди дійшли висновку та погоджуються на те, що визнавши ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України, йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі строком на строк три роки, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на три роки, поклавши на обвинуваченого ОСОБА_5 на період іспитового строку обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Обвинувачений дав згоду на застосування щодо нього узгодженого за цією угодою покарання. Таку ж згоду надала в судовому засіданні і потерпіла ОСОБА_9 .

Суд переконався, що обвинувачений ОСОБА_5 розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. ст. 473, 474 КПК, а також обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394, 424 КПК України.

Суд переконався, що обвинувачений ОСОБА_5 уклав дану угоду про визнання винуватості на підставі вільного волевиявлення, відносно нього не здійснювалось ні фізичного, ні психологічного тиску з метою примусити його до укладення даної угоди.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 розуміє, що у разі невиконання ним угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Проте, перевіряючи угоду про визнання винуватості на відповідають вимогам Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України, суд дійшов до висновку про необхідність відмовити у затвердженні угоди, оскільки вона не відповідає вимогам ст.ст. 70, 72 КК України, що перешкоджає суду прийняти вмотивоване та законне рішення в частині призначення покарання ОСОБА_5 .

Так, у межах даного кримінального провадження ОСОБА_5 перебував під вартою з 08.09.2020 по 17.05.2021, коли ухвалою суду від 17.05.2021 було задоволено клопотання захисника про зміну щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту на певний період доби.

При цьому у період перебування під вартою ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні, відносно нього було розглянуто інше кримінальне провадження Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 286 КК України щодо кримінального правопорушення, вчиненого 15.03.2019 року. Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 17.12.2020 ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та йому призначено покарання у виді 5 місяців арешту з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік. Копію даного вироку в судовому засіданні 21.04.2021 року до матеріалів справи долучив обвинувачений. На зазначеній копії відсутня відмітка про те, що вирок набрав законної сили. Відомостей про те, що цей вирок набрав законної сили сторони суду у подальшому не надавали.

Проте, змінюючи обвинувачення в суді, у зміненому обвинувальному акті прокурор вказала на те, що ОСОБА_5 засуджений 17.12.2020 вироком Дніпровського районного суду міста Києва за ч. 1 ст. 286 КК України до 6 місяців арешту з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік (хоча у копії вироку вказано, що засуджений до 5 місяців арешту). При цьому ні в зміненому обвинуваченні у частині, що стосується анкетних даних обвинуваченого, ні безпосередньо в судовому засіданні під час судового розгляду сторони не повідомляли суду чи було вказаний вирок звернуто до виконання та чи відбув ОСОБА_5 покарання, призначене йому вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 17.12.2020 року, а якщо відбув, то коли.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Частиною 4 ст. 70 КК України передбачено, що за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Згідно п.п. а) п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України одному дню позбавлення волі відповідає один день арешту.

Укладаючи угоду про визнання винуватості сторони угоди уникнули узгодження покарання з застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України. Суд же самостійно позбавлений можливості вийти за межі угоди при призначенні покарання ОСОБА_5 за відсутності належної інформації відповідного державного органу щодо набрання законної сили попереднім вироком та щодо відбутого чи не відбутого покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, коли умови угоди не відповідають інтересам суспільства, порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, коли існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися, очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань, відсутні фактичні підстави для визнання винуватості. У такому разі досудове розслідування продовжується у загальному порядку.

Суд дійшов до висновку про те, що умови наданої суду угоди про визнання винуватості суперечать вимогам Кримінального кодексу України щодо призначення покарань.

Повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 28.08.2021 на стадії судового розгляду між прокурором Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю його захисника ОСОБА_8 , з іншого боку, у кримінальному провадженні №0004880 від 04.09.2020 року.

Судовий розгляд кримінального провадження продовжити у загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1