Справа № 308/9345/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

06.12.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 , та його захисника адвоката ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 та його представника
адвоката ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/275/21, за апеляційною скаргою, яку подав обвинувачений ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ :

Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 травня 2021 року
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, не одружений, із середньою спеціальною освітою, працюючий електромонтером в ПрАТ «Закарпаттяобленерго», раніше не судимий,
визнаний винним за ч. 1 ст. 286 КК України і йому призначено покарання у виді виправних робіт строком на два роки за місцем роботи з відрахуванням у дохід держави заробітку в розмірі 20 відсотків з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Скасовано арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді від 08.05.2020 на автомобіль марки «VOLKSWAGEN» моделі «Golf», реєстраційний номер республіки Польщі НОМЕР_1 .

Речові докази: флеш-накопичувач чорного кольору, на якому міститься відеозапис з відеореєстратора та камери спостереження, - залишено зберігати при матеріалах справи; автомобілі марки «VOLKSWAGEN» моделі «Golf», реєстраційний номер республіки Польщі НОМЕР_1 , «FIAT» моделі «Grande Punto», д. н. з. НОМЕР_2 , RENAULT Fluence , д. н. з. НОМЕР_3 , - повернуто власникам, або іншим особам за дорученням власника.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз у розмірі 6537,85 грн.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.

Згідно вироку, ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

04 травня 2020 року о 18 годині 57 хвилин, у населеному пункті місто Ужгород, ОСОБА_6 , керуючи технічно-справним транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Volkswagen» моделі «Golf», реєстраційний номер Республіки Польщі « НОМЕР_4 », рухаючись по проїзній частині вулиці Берчені, зі сторони вулиці Тімірязєва, у напрямку вулиці Фединця, наближаючись до будинку № 14, діючи всупереч вимогам п. п. 1.3.; 1.5.; 2.3. «б»; 2.9. а); 12.3.; 13.1. та 13.3. Правил дорожнього руху України, будучи самовпевненим та самонадіяним, нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників дорожнього руху, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, з моменту виникнення небезпеки для руху, яку він об`єктивно був спроможний виявити, не обрав безпечну швидкість, не дотримався безпечної дистанції та інтервалу, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустив зіткнення з припаркованим біля правого краю його смуги руху автомобілем марки «FIAT» моделі «Grande Punto», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в салоні якого знаходився водій ОСОБА_8 . Внаслідок зіткнення транспортних засобів, автомобіль марки «VOLKSWAGEN» моделі «Golf», реєстраційний номер Республіки Польщі « НОМЕР_4 », відкинуло на зустрічну смугу руху, з наступним його зіткненням із зустрічним автомобілем марки «RENAULT» моделі «Fluence», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_10 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля марки «FIAT» моделі «Grande Punto», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді: забою м`яких тканин голови; забою мозку; тупої травми живота та грудної клітки; закритої черепно-мозкової травми; забою лобно-базальних відділів головного мозку середнього ступеню; забою шийного відділу хребта, що потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 21 дня і по цій ознаці згідно п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості. Невиконання водієм ОСОБА_6 вимог п. п. 1.3.; 1.5.; 2.3. «б»; 2.9. а); 12.3.; 13.1. та 13.3. Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали, зокрема отриманням потерпілим ОСОБА_11 середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Таким чином, ОСОБА_6 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вказує на те, що вирок є незаконним у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю викладених у судовому рішенні висновків фактичним обставинам кримінального правопорушення, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Посилається на те, що судом було безпідставно змінено обсяг доказів, які підлягають дослідженню, та порядок їх дослідження, - необґрунтовано задоволено клопотання про виклик та допит у якості свідка ОСОБА_12 . Зазначає, що суд необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотань сторони захисту про виклик та допит у якості свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_9 для спростування показів потерпілого в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди ОСОБА_14 , оскільки існують розбіжності в показах свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_12 . Разом із тим, вказує на те, що судом було необґрунтовано й безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання про проведення додаткової судово-автотехнічної експертизи, оскільки є підстави вважати, що висновок експерта № 9323 від 29.07.2020 є неповним та неправильним, так як на стадії досудового розслідування слідчий надав неповну інформацію щодо обставин та місця ДТП. Крім того, посилається на те, що потерпілий ОСОБА_8 не вказував на те, що ОСОБА_6 перебував у стані алкогольного сп`яніння та намагався зникнути з місця події, а тому такі твердження суду є надуманими. Зазначає і про те, що суд не відреагував на те, що свідчення ОСОБА_12 про те, що ОСОБА_6 намагався покинути місце події є неправдивими, так як спростовуються відеозаписом з будинку АДРЕСА_2 та показами свідка ОСОБА_10 . Також указує на те, що в матеріалах справи міститься як доказ лист за підписом начальника УПП в Закарпатській області від 03.09.2020 щодо обстеження вуличної мережі та наявність обмежувальних знаків, і при цьому в додатках до цього листа наявні на шести аркушах документи, про які в листі не вказуються і запит щодо надання яких, на думку захисника, не здійснювався. Посилається на те, що висновок експерта № 891 від 12.05.2020, яким нібито встановлений факт перебування ОСОБА_6 у стані алкогольного сп`яніння, є неналежним доказом, так як зі слів обвинуваченого 04.05.2020 у відділенні Ужгородської ЦМРЛ від нього не відбирали кров, про що також свідчить і те, що 04.05.2020 о 19 год 35 хв усі учасники ДТП ще знаходилися по вул. Берчені в м. Ужгород, а тому забір крові не міг здійснюватися, і при цьому, свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_12 , а також ОСОБА_8 не підтвердили факт перебування ОСОБА_6 у стані алкогольного сп`яніння. Разом із тим, вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання не відповідає приписам, які містяться в ч. 2 ст. 65 КК України. Просить вирок скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

В запереченні на апеляційну скаргу представник потерпілого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 , посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги, вказує на те, що вирок є законним та обґрунтованим. Зазначає, що суд першої інстанції надав належну оцінку показам потерпілого ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , а також ретельно дослідив та належним чином оцінив висновки експертиз, і в свою чергу дійшов обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, у тому числі у скоєнні діяння в стані алкогольного сп`яніння. Просить вирок залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового розгляду: обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_8 та його представника адвоката ОСОБА_9 , які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріалами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, ґрунтується на сукупності зібраних відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України доказів, безпосередньо досліджених судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 , як у суді першої інстанції, так і в апеляційному суді, свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково. Повідомив, що 04 травня 2020 року приблизно о 19 годині повертався з роботи, їдучи по вул. Берчені в м. Ужгороді. Швидкість його автомобіля становила приблизно 70 км/ год. По дорозі побачив припаркований автомобіль, намагався його об`їхати, однак з метою уникнення зіткнення з автомобілем, що рухався на зустріч, не впорався з керуванням, внаслідок чого зачепив припаркований автомобіль потерпілого. Ствердив, що алкогольних напоїв у той день не вживав. Після ДТП підійшов до водія припаркованого автомобіля ( ОСОБА_8 ), намагався йому допомогти, однак, дружина останнього почала кричати на нього. Стверджує, що, перебуваючи в лікарні спробував надати ОСОБА_8 матеріальну допомогу через дружину, однак остання відмовилася її приймати. Щодо відшкодування вартості пошкодженого автомобіля, обвинувачений зазначив, що таку не відшкодував, оскільки сума, яку потерпілий пред`явив до відшкодування, була значно вищою, ніж та, яку оцінив його майстер, точно не пам`ятає, однак вона складала приблизно 6000 доларів США.

З показань потерпілого ОСОБА_8 убачається, що 04.05.2020, повернувшись додому, зупинився свого будинку по АДРЕСА_2 , де проживає. Його тесть вийшов з автомобіля, а він залишався в салоні автомобіля. Знаходячись у салоні відчув сильний удар у задню частину автомобіля, внаслідок чого втратив свідомість. У той час на перехресті Підгірної-Берчені проїжджав автомобіль під керуванням водія ОСОБА_12 , який став очевидцем пригоди та викликав швидку медичну допомогу та працівників поліції. Ствердив, що порушник перебував у стані алкогольного сп`яніння та намагався зникнути з місця пригоди.

З показань свідка ОСОБА_10 вбачається, що 04 травня 2020 року, повертаючись з дружиною додому, хотів заїхати до сестри дружини, яка проживає по АДРЕСА_3 . Виїхавши на вул. Берчені побачив на зустрічній смузі на узбіччі припаркований автомобіль сірого кольору. Також побачив автомобіль темного кольору, який рухався по цій смузі руху. Оскільки перешкода була в автомобіля, що рухався, саме він мав зупинитися, однак не зупинився, здійснив наїзд на припаркований автомобіль. Від удару автомобіль темного кольору відкинуло спочатку на його автомобіль, а потім він перекинувся. Від удару змістився і припаркований автомобіль, який як згодом з`ясувалось належить ОСОБА_8 , який на момент зіткнення перебував у ньому. На місці дорожньо-транспортної пригоди підійшов до ОСОБА_8 , потім до ОСОБА_6 , який на той час вибрався зі свого автомобіля, розбивши вікно. У цей час під`їхав білий джип, який перекрив дорогу, таким чином щоб автомобілі, які рухалися, могли об`їхати перешкоду. Через декілька хвилин приїхали працівники поліції та швидка медична допомога. Лікарі забрали водіїв ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . У результаті отриманого удару він також був змушений звернутися за лікарською допомогою. Зазначив, що шкода відшкодована йому обвинуваченим у повному обсязі. На запитання сторони обвинувачення та захисту не зміг ні ствердити, а ні заперечити наявність у водія ОСОБА_6 ознак алкогольного сп`яніння.

З показань свідка ОСОБА_12 убачається, що 04 травня 2020 року, у вказаний у вироку час, свідок повертався з роботи. Рухаючись по вул. Берчені, побачив перекинутий автомобіль темного кольору, з якого витікало пальне, тому перегородив дорогу з метою запобігання настання нещасного випадку, викликав ДНС та працівників поліції. На місці ДТП підійшов спочатку до водія ОСОБА_6 , який на той час вибрався з автомобіля через бокове скло. ОСОБА_6 був закривавлений та тримав у руках вогнегасник. Після цього підійшов до іншого автомобіля, в якому, як з`ясувалось перебував його колишній товариш та колега по роботі ОСОБА_8 , якого допоміг дістати з автомобіля.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 05.05.2020 внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі повідомлення зі служби 102, до якої 04.05.2020 у телефонному режимі надійшло повідомлення особи, яка представилась як ОСОБА_12 про те, що на вулиці Берчені відбулось ДТП (т. 1, а. к. п. 138-139).

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 04.05.2020, установлено, що місце дорожньо-транспортної пригоди розташовано на вул. Берчені навпроти будинку № 13 (т. 1, а. к. п. 140-148).

З доданої до протоколу схеми ДТП убачається, що на ній відображено місце розташування автомобілів, слідів ДТП, сліди шин- юзу диска заднього лівого колеса автомобіля «FIAT» та сліди заносу коліс автомобіля «Фольцваген Гольф» (т. 1, а. к. п. 149).

Згідно з фототаблицями огляду, а також переглянутого в судовому засіданні судом першої інстанції DVD-R диску, доданих до протоколу огляду, встановлено місце розташування автомобілів «VOLKSWAGEN» моделі «Golf», д. н. з НОМЕР_1 , «FIAT» моделі «Grande Punto», НОМЕР_2 , «RENAULT Fluence» НОМЕР_5 після ДТП, а саме, зіткнення автомобіля «VOLKSWAGEN» моделі «Golf», реєстраційний номер республіки Польщі д. н. з НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_6 , з автомобілем марки «FIAT» моделі «Grande Punto», НОМЕР_2 , в салоні якого знаходився водій ОСОБА_8 та автомобілем марки «RENAULT Fluence», А04919МВ, під керуванням водія ОСОБА_10 (т. 1, а. к. п. 150-161).

За даними спостережень авіаметеорологічної станції Ужгород (лист Закарпатського обласного центру з гідрометеорології від 02.09.2020 № 09-04/1051) в районі вулиці Берчені станом на 04.05.2020 з 18 год до 20 год погодні умови були сприятливими: спостерігалась невелика хмарність (3-5 балів), вітер східний 2-3 м/с., температура повітря 15,9-12,1 тепла, вологість повітря 53-64%, опади та небезпечні явища не відмічались, горизонтальна видимість 10 км (т. 1, а. к. п. 168).

З переглянутого в судовому засіданні судом першої інстанції відеозапису з відеореєстратора та камери спостереження, що міститься на флеш-накопичувачі, який згідно заяви представника потерпілого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_17 , 31.08.2020, визнано речовим доказом згідно з постановою від 03.09.2020 та долученого стороною обвинувачення до матеріалів кримінального провадження, встановлено, що водій ОСОБА_8 у момент зіткнення перебував у належному йому автомобілі, який внаслідок удару змістився. Автомобіль «VOLKSWAGEN» моделі «Golf», реєстраційний номер республіки Польщі д. н. з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_6 , після зіткнення з автомобілем під керуванням водія ОСОБА_8 , перекинувся. На відео також зафіксовано автомобіль марки RENAULT Fluence, НОМЕР_5 , який рухався по протилежній смузі руху (т. 1, а. к. п. 178-190).

Відповідно до постанов слідчого від 05.05.2020 транспортні засоби «VOLKSWAGEN» моделі «Golf», д. н. з НОМЕР_1 , «FIAT» моделі «Grande Punto», НОМЕР_2 , «RENAULT Fluence» НОМЕР_5 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та розміщено на спецмайданчик Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області (т. 1, а. к. п. 191-194).

Відповідно до висновку судово-токсикологічної експертизи № 891 від 05.05.2020 в крові громадянина ОСОБА_6 , 1987 р. н., виявлено етиловий спирт в концентрації 1,73%, що відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння. Забір крові здійснено 04.05.2020 о 19 год 35хв (направлення № 188) т. 1, а. к. п. 202-205. З цього ж висновку також вбачається, що цілісність упаковки флакона, направленого на дослідження, не порушена, що на флаконі міститься паперова етикетка з друкованим текстом та написом від руки, у тому числі на етикетці міститься прізвище, ім`я по батькові та підпис обстежуваної особи, підпис та печатка лікаря, який направляє зразок та відбитком круглої печатки з текстом «лікар ОСОБА_18 ». Флакон закритий гумовим корком під металевим ковпачком. Цілісність укупорки флакона не порушена. В флаконі на дослідження направлено 5 мл крові червоного кольору, запах звичайний.

Згідно висновку № 269 від 25.06.2020 за результатами проведеної судово-медичної експертизи громадянина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент судово-медичного обстеження на його тілі виявлено тілесні ушкодження у вигляді: синців на шкірних покривах ліво-бокової поверхні грудної клітини та лівої скроневої ділянки голови. Згідно даних медичної документації, заповненої на його ім`я, у нього виявлено: «Забій м`яких тканин голови. Забій мозку. Тупа травма живота та грудної клітини. ЗЧМТ, забій лобно-базальних відділів головного мозку середнього ступеня. Забій шийного відділу хребта. Стан після перенесеної ЗЧМТ. Забою лобно-базальних відділів головного мозку середнього ст. з лівородинамічним порушенням, стійким цефалічним станом, часткова ретроградна амнезія. Забій дисторзія шийного відділу хребта з радикулярним синдромом». Вищевказані тілесні ушкодження, з врахуванням даних медичної документації, могли виникнути внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії або ударяння об такі, яким могли бути виступаючі частини салону транспортного засобу. По давності виникнення вище вказані тілесні ушкодження, згідно даних медичної документації, вкладаються в час ДТП, яка мала місце 04.05.2020 року і не суперечить обставинам справи. Тілесні ушкодження у вигляді синців на шкірних покривах ліво - бокової поверхні грудної клітини та лівої скроневої ділянки голови, забою м`яких тканин голови, тупої травми живота та грудної клітини потягли за собою розлад здоров`я строком до 6 днів і по цій ознаці згідно п.2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності. Враховуючи наявність патологічної неврологічної симптоматики, яка утримувалася на протязі всього перебування в неврологічному відділенні УЦМКЛ з 04.05.2020 по 26.05.2020, на день консультації невролога від 18.06.2020 у гр. ОСОБА_8 мала місце закрита черепно-мозкова травма. Забій головного мозку. Вказані тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 21 дня і по цій ознаці згідно п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості (т. 1, а. к. п. 206-211).

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 35 на основі даних комісійного судово-медичного обстеження громадянина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з врахуванням даних консультації обласних спеціалістів, згідно даних Висновку експерта № 207 від 05.06.2020, «Висновку експерта» № 269 від 25.06.2020 р. та медичної документації, заповненої на його ім`я (медична карта стаціонарного хворого № 3594/195/236), відповідно з питаннями, поставленими на вирішення даної експертизи, судово-медична експертна комісія встановила наступне. На час проведення комісійної судово-медичної експертизи, у гр. ОСОБА_8 , 1984 р.н. яких-небудь видимих тілесних ушкоджень не виявлено. Згідно «Висновку експерта» № 207 від 05.06.2020, «Висновку експерта» № 269 від 25.06.2020, при зовнішньому обстеженні у нього було виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців на шкірних покривах ліво-бокової поверхні грудної клітки в проекції 6-7 ребер, лівої скроневої ділянки та набряку м`яких тканин на фоні синця. Клінічно, в неврологічному відділенні КНП «ЦМКЛ» УМР, де потерпілий знаходився на стаціонарному лікуванні з 04.05.20 р. по 29.05.20 р., встановлений діагноз: ЗЧМТ. Забій лобно-базальних відділів головного мозку середнього ступеню з ліквородинамічними порушеннями, стійким цефалгічним синдромом, частковою ретроградною амнезією, що підтверджується даними неврологічної симптоматики, а саме анізорефлексією, ністагмом, позитивним с-м Кері, хиткість в позі Ромберга, позитивний с-м ІІІтрюмпеля, дефанс м`язів шиї. А також підтверджується даними консультації нейрохірурга від 10.08.2020. Вище вказані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії обмеженої травмуючої поверхні тупих твердих предметів по ударному механізму спричинення, якими можуть бути виступаючі частини салону легкового автомобіля. По давності виникнення, з урахуванням госпіталізації, вказані тілесні ушкодження можуть вкладатись в дату ДТП, яка мала місце 04.05.2020. Тілесні ушкодження, у вигляді синців, потягли за собою розлад здоров`я на час не більше 6-й днів, і за цією ознакою, згідно п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, їх слід кваліфікувати як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності. Тілесні ушкодження, у вигляді ЗЧМТ, забою лобно-базальних відділів головного мозку середнього ступеню тяжкості, потягли за собою розлад здоров`я на час більше 21-го дня, і за цією ознакою, згідно п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, їх слід кваліфікувати як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості (т. 1, а. к. п. 212-218).

Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження технічного стану транспортного засобу від 15.05.2020 № 10/208 на момент експертного огляду та на момент ДТП робочі гальмівна та система рульового керування транспортного засобу марки «FIAT Grande Punto», д. н. з. НОМЕР_2 знаходились у працездатному стані та могли виконувати функції, передбачені конструкцією. Яких-небудь несправностей системи, які б могли виникнути безпосередньо перед ДТП, виявлено не було (т. 1, а. к. п. 220-227).

Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження технічного стану транспортного засобу від 14.05.2020 № 10/207 на момент експертного огляду та на момент ДТП робочі гальмівна та система рульового керування досліджуваного автомобіля марки «RENAULT Fluence», д. н. з. НОМЕР_5 знаходились у працездатному стані та могли виконувати функції, передбачені конструкцією. Яких-небудь несправностей системи, які б могли виникнути безпосередньо перед ДТП, виявлено не було (т. 1, а. к. п. 229-237).

Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження технічного стану транспортного засобу від 19.05.2020 № 10/206 на момент експертного огляду та на момент ДТП робоча гальмівна система досліджуваного автомобіля марки «VOLKSWAGEN» моделі «Golf», реєстраційний номер республіки Польщі НОМЕР_1 знаходились у працездатному стані та могла виконувати функції, передбачені конструкцією. На момент експертного огляду система рульового керування досліджуваного автомобіля марки «VOLKSWAGEN» моделі «Golf», реєстраційний номер республіки Польщі НОМЕР_1 знаходилась у непрацездатному стані через пошкодження, описані в дослідницькій частині висновку, які утворилися внаслідок ДТП. Несправності, які могли мати місце до ДТП оглядом не виявлено (т. 1, а. к. п. 239-246).

З висновку судової інженерно-транспортної експертизи з транспортно-трасологічного дослідження від 18.05.2020 № 10/209 убачається, що в момент первинного контактування автомобіль марки «Фольксваген Гольф» д. н. з. Польської Республіки НОМЕР_6 передньою кутовою частиною контактував із задньою лівою кутовою частиною автомобіля марки «FIAT» моделі «Grande Punto», НОМЕР_2 . При цьому кут між поздовжніми осями транспортних засобів у момент первинного контактування міг бути у межах 5°+-5° (т. 1, а. к. п. 248 т. 2 а. к. п. 3).

З висновку судової інженерно-транспортної експертизи з транспортно-трасологічного дослідження від 18.05.2020 № 10/210 убачається, що в момент первинного контактування автомобіль марки «Фольксваген Гольф» р.н. НОМЕР_6 передньою правою кутовою частиною контактував із задньою лівою кутовою частиною автомобіля марки «RENAULT Fluence» д.н.з.- НОМЕР_3 . При цьому кут між поздовжніми осями транспортних засобів у момент первинного контактування міг бути у межах 5°+-5° (т. 2, а. к. п. 5-10).

Відповідно до висновку експерта № 9323 від 29.07.2020 за результатами проведення судової автотехнічної експертизи, в даній дорожній ситуації для забезпечення безпеки дорожнього руху водій автомобіля марки «Рено» д. н. з. НОМЕР_7 , ОСОБА_10 повинен був діяти згідно вимоги пункту 12.3 ПДРУ. У даній дорожній ситуації для забезпечення безпеки дорожнього руху водій автомобіля марки «Фіат» д. н. з. НОМЕР_2 , ОСОБА_8 повинен був діяти згідно вимоги пункту 15.2 ПДРУ. В даній дорожній ситуації для забезпечення безпеки дорожнього руху для водія автомобіля марки «Фольксваген Гольф» д. н. з. Польської Республіки НОМЕР_6 , ОСОБА_6 повинен був діяти згідно вимог пунктів 2.9 (а); 12.3 та 13.3 ПДРУ. Технічна можливість уникнути даної пригоди заключається для водія автомобіля марки «Фольксваген Гольф» д. н. з. Польської Республіки НОМЕР_6 гр. ОСОБА_6 у виконанні ним вимог пунктів 12.3 та 13.3 ПДРУ. З технічної точки зору причиною виникнення даної ДТП стали дії водія автомобіля марки «Фольксваген Гольф» д. н. з. Польської Республіки НОМЕР_6 , ОСОБА_6 , який керуючи цим транспортним засобом при об`їзді припаркованого автомобіля марки «Фiат» д.н.з. НОМЕР_8 не дотримав безпечного інтервалу, що призвело до зіткнення з останнім, від чого його відкинуло на смугу зустрічного руху, де він зіткнувся з автомобілем марки «Рено», д. н. з. НОМЕР_9 , під керуванням водія ОСОБА_10 , який рухався в зустрічному напрямку (т. 2, а. к. п. 11-13).

При оцінці доказів та доводів апеляційної скарги показання потерпілого та свідків та інші вищенаведені докази, на які суд посилається у вироку в підтвердження вини ОСОБА_6 у скоєнні передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України кримінального правопорушення, колегія суддів вважає логічними, послідовними, такими, що не містять суперечностей, і такими, що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. При цьому, в кримінальному провадженні відсутні які-небудь докази (дані) про те, що у потерпілого ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , були підстави для обмови ОСОБА_6 , і на такі не вказували, як під час розгляду справи у місцевому суді, так і під час розгляду апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 . Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийняв їх до уваги, надавши їм перевагу та визнавши їх достовірними, і також приймає їх до уваги.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що вищенаведені докази в їх сукупності, які є достовірними, допустимими, зібраними відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України, у тому числі із врахуванням вимог ст. ст. 85-89 КПК України, підтверджують винуватість ОСОБА_6 у вчиненні передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України кримінального правопорушення у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, а тому висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та ґрунтується на сукупності наведених вище доказів. У процесі перевірки матеріалів кримінального провадження колегія суддів не встановила процесуальних порушень при збиранні, дослідженні та оцінці доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість висновків місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій.

Колегія суддів вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України за вказаними вище кваліфікуючим ознаками кваліфіковані правильно. При цьому, колегія суддів враховує, що зібраними у кримінальному провадженні доказами підтверджено, що обвинувачений ОСОБА_6 04 травня 2020 року о 18 годині 57 хвилин, у населеному пункті місто Ужгород, керуючи технічно-справним транспортним засобом, а саме автомобілем марки «Volkswagen» моделі «Golf», реєстраційний номер Республіки Польщі « НОМЕР_4 », рухаючись по проїзній частині вулиці Берчені, зі сторони вулиці Тімірязєва, у напрямку вулиці Фединця та наближаючись до будинку № 14, діючи всупереч вимогам п. п. 1.3.; 1.5.; 2.3. «б»; 2.9. а); 12.3.; 13.1. та 13.3. Правил дорожнього руху України, будучи самовпевненим та самонадійним, нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників дорожнього руху, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, з моменту виникнення небезпеки для руху, яку він об`єктивно був спроможний виявити, не обрав безпечну швидкість, не дотримався безпечної дистанції та інтервалу, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустив зіткнення з припаркованим біля правого краю його смуги руху автомобілем марки «FIAT» моделі «Grande Punto», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в салоні якого знаходився водій ОСОБА_8 , унаслідок зіткнення цих транспортних засобів, автомобіль марки «VOLKSWAGEN» моделі «Golf», реєстраційний номер Республіки Польщі « НОМЕР_4 », відкинуло на зустрічну смугу руху, з послідуючим його зіткненням із зустрічним автомобілем марки «RENAULT» моделі «Fluence», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_10 , у результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля марки «FIAT» моделі «Grande Punto», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку не виявлено порушень норм Конституції України, у тому числі передбачених статтею 62 Конституції України, норм Кримінального процесуального кодексу України, у тому числі істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, та обґрунтованість судового рішення в частині доведеності вини та кваліфікації дій обвинуваченого, та які є безумовною підставою для його скасування і, зокрема, порушення права особи на захист.

У зв`язку з наведеним вище, доводи апеляційної скарги про те, що судом було безпідставно змінено обсяг доказів, які підлягають дослідженню, та порядок їх дослідження, оскільки суд необґрунтовано задовольнив клопотання про виклик та допит у якості свідка ОСОБА_12 , - апеляційний суд не бере до уваги, визнаючи їх необґрунтованими й такими, що жодним чином не впливають на встановлені судом першої інстанції фактичні обставини кримінального провадження та, відповідно, не спростовують висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. При цьому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийняв рішення про виклик та допит у якості свідка ОСОБА_12 , оскільки його показання є важливими для встановлення всіх обставин кримінального провадження та прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, та оскільки гр. ОСОБА_12 знаходився на місці події і володіє відомостями, які є важливими для справи. При оцінці цих доводів колегія суддів також бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_6 та адвокат ОСОБА_7 під час розгляду справи апеляційним судом не вказували на те, що зміна порядку дослідження доказів вплинула на повноту та об`єктивність дослідження доказів судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотань сторони захисту про виклик та допит у якості свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_9 для спростування показів потерпілого в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди ОСОБА_14 , оскільки існують розбіжності в показах свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_12 , - апеляційний суд також не бере до уваги. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні цього клопотання, оскільки, як убачається з матеріалів кримінального провадження, гр. ОСОБА_13 та ОСОБА_9 не є очевидцями події, а відповідно свідками у цьому кримінальному провадженні, і при цьому, стороною захисту не вказувалось на те, що вони були очевидцями події, а також не підтверджено для з`ясування яких саме обставин кримінального провадження гр. ОСОБА_13 та ОСОБА_9 підлягають допиту.

Разом із тим, апеляційний суд не бере до уваги й відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції було необґрунтовано й безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання про проведення додаткової судово-автотехнічної експертизи. При цьому, твердження апелянта про наявність підстав вважати, що Висновок експерта № 9323 від 29.07.2020 є неповним та неправильним, так як на стадії досудового розслідування слідчий надав неповну інформацію щодо обставин та місця ДТП, - апеляційний суд визнає такими, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище. При оцінці цих доводів та їх відхиленні колегія суддів бере до уваги те, що апелянти під час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції не вказували на те, яка саме інформація щодо обставин та місця ДТП не була надана експертам.

Доводи апеляційної скарги про те, що Висновок експерта № 891 від 12.05.2020, яким встановлено факт перебування ОСОБА_6 у стані алкогольного сп`яніння, є неналежним доказом, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, а доводи про те, що зі слів обвинуваченого 04.05.2020 у відділенні Ужгородської ЦМРЛ від нього не відбирали кров, про що також свідчить і те, що 04.05.2020 о 19 год 35 хв усі учасники ДТП ще знаходилися по вул. Берчені в м. Ужгород, а тому забір крові не міг здійснюватися, і при цьому, свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_12 , а також ОСОБА_8 не підтвердили факт перебування ОСОБА_6 у стані алкогольного сп`яніння, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не спростовують факту перебування ОСОБА_6 під час вчинення ДТП у стані алкогольного сп`яніння. Відхиляючи вказані доводи апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку Висновку експерта № 891 від 12.05.2020 та направленню № 188 на судово-токсикологічне дослідження крові на алкоголь ОСОБА_6 , у результаті чого дійшов обґрунтованого висновку про те, що встановлені обставини забору крові у ОСОБА_6 цілком узгоджуються з часом виникнення події та свідченнями самого обвинуваченого, який підтвердив факт перебування в лікувальному закладі у вказаний час з приводу отримання медичної допомоги. Відхиляючи доводи апеляційної скарги колегія суддів бере до уваги викладені у висновку відомості, зокрема, те, що цілісність упаковки флакона, направленого на дослідження, не була порушена, що на флаконі міститься паперова етикетка з друкованим текстом та написом від руки, у тому числі на етикетці міститься прізвище, ім`я по батькові та підпис обстежуваної особи ОСОБА_6 , підпис та печатка лікаря, який направляє зразок та відбитком круглої печатки з текстом «лікар ОСОБА_18 ». Флакон закритий гумовим корком під металевим ковпачком. Цілісність укупорки флакона не порушена. В флаконі на дослідження направлено 5 мл крові червоного кольору, запах звичайний. Відхиляючи ці доводи колегія суддів також бере до уваги і те, що сторона захисту обвинувачений ОСОБА_6 та адвокат ОСОБА_7 не посилались на наявність доказів, які б спростовували вказані вище дані щодо обставин забору крові у обвинуваченого ОСОБА_6 , на наявність даних, які б підтверджували факт фальшування результатів дослідження, а також на наявність даних, які б підтверджували зацікавленість лікаря ОСОБА_18 у результатах розгляду кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що потерпілий ОСОБА_8 не вказував на те, що ОСОБА_6 перебував у стані алкогольного сп`яніння, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який стверджував, що ОСОБА_6 перебував у стані алкогольного сп`яніння, що також підтвердив під час апеляційного розгляду кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_8 не вказував на те, що ОСОБА_6 намагався зникнути з місця події, а тому такі твердження суду є надуманими, а також про те, що суд не відреагував на те, що свідчення ОСОБА_12 про те, що ОСОБА_6 намагався покинути місце події є неправдивими, так як спростовуються відеозаписом з будинку АДРЕСА_2 та показами свідка ОСОБА_10 , - апеляційний суд також не бере до уваги, оскільки такі жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. При цьому, береться до уваги те, що ОСОБА_6 не ставилась в обвинувачення спроба залишення місця події.

Із урахуванням наведеного вище, як такі, що жодним чином не впливають на висновки суду першої інстанції і не дають підстав для визнання тих чи інших доказів у кримінальному провадженні недопустимими, апеляційний суд визнає і доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи міститься як доказ лист за підписом начальника УПП в Закарпатській області від 03.09.2020 щодо обстеження вуличної мережі та наявність обмежувальних знаків, і при цьому в додатках до цього листа наявні на шести аркушах документи, на які в листі не вказуються і запит про надання яких, на думку захисника, не здійснювався.

Тому, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що сукупністю наявних у матеріалах кримінального провадження та вищенаведених доказів поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_6 у скоєнні ДТП, в стані алкогольного сп`яніння, під час якого травмовано ОСОБА_8 , який внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Доводи апеляційної скарги про те, що призначене ОСОБА_6 покарання не відповідає приписам, які містяться в ч. 2 ст. 65 КК України, колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Так, згідно із загальними засадами призначення покарання, визначеними статтею 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», увагу суддів звернуто на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку, і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Згідно п. 2 вказаної Постанови, усі питання пов`язані із призначенням покарання, мають бути належним чином мотивовані у вироку.

Поняття судової дискреції (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи з цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання вимоги наведених вище норм кримінального закону були дотримані, і при призначенні покарання судом першої інстанції у достатній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі його покарання обставини.

Так, з вироку вбачається, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання судом першої інстанції взято до уваги те, що передбачене ч. 1 ст. 286 КК України кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких необережних злочинів; обставини та наслідки вчиненого злочину; дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 раніше не судимий, має постійне місце проживання, роботи, не має будь-яких залежностей та не перебуває на спеціальних обліках у лікарів; відсутність обставин, що пом`якшують покарання; обставини, що обтяжують ОСОБА_6 покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Тому колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 обґрунтовано призначено покарання у виді виправних робіт строком на два роки за місцем роботи з відрахуванням у дохід держави заробітку в розмірі 20 відсотків та з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки, яке, на переконання апеляційного суду, відповідає як характеру та ступеню вчинених ним кримінально-карних діянь, так і особі обвинуваченого, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, сприятиме досягненню основної мети виховання обвинуваченого у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання. При цьому, апеляційний суд бере до уваги й те, що ОСОБА_6 не визнає вину, не кається у вчиненому.
Також апеляційний суд погоджується і з твердженням суду першої інстанції про те, що визначене судом покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного правопорушення та особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на законність та обґрунтованість ухваленого у кримінальному провадженні судового рішення (вироку), та які б слугували безумовною підставою для його скасування, у тому числі й із призначенням нового судового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, апеляційним судом не встановлено, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині також відхиляються.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга, доводи якої визнаються апеляційним судом безпідставними, необґрунтованими, непідтвердженими й такими, що спрямовані на ухилення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, - задоволенню не підлягає, а вирок суду першої інстанції як законний та обґрунтований підлягає залишенню без зміни.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, апеляційний суд бере до уваги також і вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; те, що апеляційний суд не перешкоджав стороні захисту в наданні належних та допустимих доказів у підтвердження доводів апеляційної скарги та обґрунтування висунутих апелянтом аргументів, однак таких стороною захисту не надано й будь-яких обґрунтованих клопотань із даного приводу, у тому числі й про виклик та допит свідків тощо, під час апеляційного розгляду кримінального провадження стороною захисту також не заявлялось клопотань про дослідження тих чи інших доказів у підтвердження доводів апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав обвинувачений ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 травня 2021 року щодо обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді: