справа № 462/9627/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2022 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000396 від 30.10.2021 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, без постійного місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Франківського районного суду м. Львова від 10.12.2021 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 185, 70, 75 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , будучи раніше неодноразово судимим, зокрема вироком Франківського районного суду м. Львова від 17.02.2017 року за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, судимість за який не знята і не погашена у встановленому законодавством порядку, 23.10.2021 року близько 12.50 год., перебуваючи в приміщенні магазину «Новий Градус», що на вул. Виговського, 45А у м. Львові, повторно, таємно, шляхом вільного доступувикрав з стелажа належний потерпілому ОСОБА_5 рюкзак чорного кольору із текстильного матеріалу вартістю 240 грн. із 2 блокнотами та ручкою чорного кольору без вартості, чим завдав йому майнову шкоду на вказану суму. Таким чином, ОСОБА_4 скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винність у скоєному визнав повністю, пояснив, що він дійсно неодноразово засуджений за вчинення злочинів проти власності, судимість за які не знята і не погашена у встановленому законодавством порядку. 23.10.2021 року близько 12.50 год., перебуваючи в приміщенні магазину «Новий Градус», що на вул. Виговського, 45А у м. Львові, повторно, таємно, шляхом вільного доступу викрав з стелажа рюкзак чорного кольору із текстильного матеріалу, який у подальшому забрав із собою. У вчиненому щиро розкаявся, просив його суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Учасниками судового розгляду не оспорювались фактичні обставини справи, цивільний позов у справі заявлено не було, а тому докази, які їх стверджують, в судовому засіданні не досліджувались, а суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився показаннями обвинуваченого.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні винність обвинуваченого у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, доведена повністю, а його дії кваліфіковано вірно за ч. 2 ст. 185 КК України.

Обираючи обвинуваченому міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до категорії нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, на обліку у психіатричному та наркологічному закладах не перебуває, не працює, одружений, утриманців не має, за місцем проживання характеризується негативно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, є його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого, останньому слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді арешту на певний строк, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів, яке слід відбувати реально.
Таке покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а також узгоджується із позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 686/3226/20.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Однак, судом встановлено, що вироком Франківського районного суду м. Львова від 10.12.2021 року ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі із ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Аналогічна позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 лютого 2021 року у справі № 760/26543/17.

Із врахуванням роз`яснень, що викладені у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначене реальне покарання та покарання з випробуванням не складаються і не поглинаються, а кожне із них слід виконувати самостійно.

За таких обставин, вирок Франківського районного суду м. Львова від 10.12.2021 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України із іспитовим строком 1 рік, слід виконувати самостійно.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не обирався. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

У межах даного кримінального провадження проведено комп`ютерно-технічну експертизу /висновок № СЕ-19/114-21/21003-ТВ від 30.11.2021 р./, вартість проведення якої становить 1029,72 грн. У відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України, вказані витрати підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 в повному обсязі.

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 29.12.2021 р. - скасувати.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Таким чином, керуючись ст.ст. 50, 65-67, 185 КК України, ст.ст. 349, 368-371, 373, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 /трьох/ місяців арешту.

Вирок Франківського районного суду м. Львова від 10.12.2021 року за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України, яким йому призначено покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України із іспитовим строком 1 рік - виконувати самостійно.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ГУК Львів 1029,72 грн. судових витрат за проведення експертиз.
Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 29.12.2021 р., а саме: темно зелену куртку подовжену; спортивні штани темно синього кольору, трикотажні, прямі до низу з логотипом біля лівої кишені «Аdidas»; балонові спортивні штани темно синього кольору, прямі до низу з логотипом з лівої сторони біля кишені «НН Helly Hansen»; темно сині спортивні штани, з плащовки, прямі до низу з логотипом біля лівої кишені «Аdidas» - скасувати.
Речові докази, а саме: компакт-диск із записом камери відеоспостереження з місця події залишити при матеріалах кримінального провадження, рюкзак, який зберігається у камері зберігання речових доказів ВП №1 ЛРУП ГУ НП у Львівській області повернути потерпілому.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. ст. 381, 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: