Ухвала
іменем України
4 листопада 2021 року

м. Київ
справа № 182/1050/19
провадження № 51-5138ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 28 липня 2021 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області вироком від 1 березня 2021 року засудив
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз засуджено за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 лютого

2017 року за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік,
за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік,
за ч. 2 ст. 309 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік,
за ч. 1 ст. 263 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Згідно з ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого більш суворим, ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Вирішено питання судових витрат і речових доказів.
Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 28 липня 2021 року зазначений вирок змінив. Постановлено вважати ОСОБА_4 засудженим:
за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік,
за ч. 1 ст. 309 КК до покарання у виді арешту на строк 6 місяців,
за ч. 1 ст. 263 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Згідно з ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого більш суворим ОСОБА_4 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
В іншій частині вирок залишено без зміни.
Згідно з вироком 5 грудня 2018 року близько 00:05 ОСОБА_4 , перебуваючи

у м. Нікополі Дніпропетровської області біля житлового будинку

АДРЕСА_2 , діючи умисно, таємно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у виді заподіяння матеріальної шкоди, відламав одну секцію металевого паркану шириною 250 см і висотою 70 см, який належав комунальному підприємству «Міські автомобільні дороги-1» Нікопольської міської ради, спричинивши йому майнову шкоду на загальну суму 675 грн.
7 грудня 2018 року близько 13:30 ОСОБА_4 , перебуваючи на автобусній зупинці «Музична школа», що на вул. Ярморочній у смт Червоногригорівка Нікопольського району Дніпропетровської області, діючи умисно, повторно, незаконно придбав та зберігав для особистого вживання, без мети збуту особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, канабіс, вагою 26,080 г, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 22,768 г, який того ж дня вилучили працівники поліції.
10 грудня 2018 року близько 12:12 ОСОБА_4 перебуваючи у приміщенні магазину «Аврора», розташованого на вул. Шевченка, 188-А у м. Нікополі Дніпропетровської області, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, викрав майно ОСОБА_6 , чим спричинив потерпілій майнову шкоду на загальну суму 302,50 грн.
Продовжуючи свої злочинні дії, 10 грудня 2018 року близько 14:30 ОСОБА_4 , перебуваючи на території парку «Перемога» біля житлового будинку № 7 на

вул. Шульгина у м. Нікополь Дніпропетровської області, реалізуючи свій злочинний умисел, незаконно, шляхом привласнення знайденого придбав бойові припаси,

а саме 29 патронів, які носив при собі без передбаченого законом дозволу до моменту вилучення їх співробітниками поліції.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Обґрунтовуючи свої вимоги, вказує, що суд безпідставно не застосовав до ОСОБА_4 положення статей 69, 75 КК за наявності таких пом`якшуючих обставин, як щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та дані про особу винного, що призвело до призначення ОСОБА_4 явно несправедливого покарання.
Перевіривши доводи, викладені у касаційній скарзі, та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити на таких підставах.
Доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів та кримінально-правова оцінка його діянь у касаційній скарзі не оспорюються. Доводи захисника щодо суворості покарання, на думку колегії суддів, є безпідставними.
Згідно з положеннями статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Нормою ч. 3 ст. 65 КК передбачено, що підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються ст. 69 КК.
Відповідно до ст. 69 КК за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення,

з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині КК.
Тобто застосування ст. 69 КК передбачає наявність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
Однак суди зобов`язані не лише встановити їх наявність, а й обґрунтувати, яким чином такі пом`якшуючі обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.
Правова конструкція ч. 1 ст. 69 КК законодавцем побудована в такий спосіб, щоб суди в ході реалізації своїх дискреційних повноважень під час призначення винній особі покарання в кожному конкретному випадку вмотивовано аргументували істотність зниження ступеня тяжкості вчиненого діяння. Тобто встановлення лише факту наявності не менше двох пом`якшуючих обставин не може мати наслідком автоматичне застосування ст. 69 КК.
Як убачається зі змісту касаційної скарги та копій судових рішень, обираючи ОСОБА_4 покарання, місцевий суд урахував ступінь тяжкості та ступінь суспільної небезпеки злочинів, які відповідно до ст. 12 КК належать до категорії нетяжких та тяжких; особу винного, який перебуває на обліку в нарколога, позитивну характеристику за місцем проживання, а також обставини, які пом`якшують покарання, щире каяття й активне сприяння розкриттю злочинів, обставиною, що обтяжує покарання, суд визнав рецидив злочину.
З огляду на об`єктивно з`ясовані обставин призначене ОСОБА_4 покарання за висновком суду першої інстанції є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, що відповідає вимогам ст. 65 КК, і підстав для призначення засудженому покарання із застосуванням ст. 69 цього Кодексу суд не знайшов. Наявність щирого каяття й активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення в цьому кримінальному провадженні ніяким чином не зумовила істотного зниження ступеня тяжкості вчинених засудженим діянь.
У тому числі, наявність позитивної характеристики ОСОБА_4 і те, що він перебуває на реабілітації в реабілітаційному центрі, де змінив свій стиль життя й став на шлях виправлення, не може слугувати чинником, який би в сукупності з іншою інформацією про засудженого міг відіграти ключову роль для застосування положень ст. 69 КК.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше 5 років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, крім випадків засудження за корупційні злочини.
Переглянувши вирок в апеляційному порядку, апеляційний суд дав належну оцінку доводам скарги засудженого, однак підстав для пом`якшення призначеного покарання, визнання його явно несправедливим унаслідок суворості та для зміни на більш м`яке відповідно до положень ст. 69 КК, а також підстав для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання за ст.75 цього Кодексу, суд не знайшов. Така позиція апеляційного суду не суперечить положенням указаної норми матеріального права.
Водночас суд повно та всебічно розглянув справу і дав правильну юридичну оцінку злочинним діям ОСОБА_4 , перекваліфікувавши їх з ч. 2 на ч. 1 ст. 309 КК.
На думку колегії суддів, підстав вважати призначене покарання явно несправедливим через його суворість не має. Відсутні вони і в касаційній скарзі захисника, оскільки остання посилається на обставини, які вже були враховані судом під час призначення покарання, а інших доводів про можливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК у касаційній скарзі не наведено.
Ухвала апеляційного суду достатньо мотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Таким чином, оскільки з касаційної скарги захисника ОСОБА_5 та копій судових рішень не вбачається підстав для задоволення касаційної скарги, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Враховуючи викладене і керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 28 липня 2021 року щодо ОСОБА_4 Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3