Справа № 477/563/20
Провадження № 1-кп/477/180/21
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2021 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого у справі судді ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000247 по обвинуваченню :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`яна Балка Миколаївського району Миколаївської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, працюючого автослюсарем в ТОВ «Автоімпульс груп», який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 05.10.2018 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.286 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки з покладенням на засудженого обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 389 КК України,

з участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.10.2018 року засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, на підставі ст.76 КК України на нього покладено обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом питань пробації.
04.04.2019 року обвинувачений ОСОБА_4 . Вітовським РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області поставлений на відповідний облік.
15.04.2019 року обвинувачений ОСОБА_4 дав письмову підписку про ознайомлення з порядком і умовами відбування покарання у виді позбавлення права займатися певною діяльністю, а саме керувати транспортними засобами, а також попереджений про правові наслідки ухилення від відбування покарання, які передбачені ч.1 ст.389 КК України.
Незважаючи на це, обвинувачений ОСОБА_4 , достовірно знаючи про обов`язки, встановлені вищезазначеним вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.10.2018 року, маючи протиправний умисел, направлений на ухилення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, усвідомлюючи протиправність своїх дій, маючи реальну можливість та будучи зобов`язаним виконувати покладені на нього обов`язки, та попередженим про кримінальну відповідальність, продовжив керувати транспортними засобами, при цьому вчиняючи адміністративні правопорушення, за що притягувався до адміністративної відповідальності.
Так, 12.10.2019 року о 23-09 годині працівниками управління патрульної поліції в Миколаївській області зафіксовано факт керування обвинуваченим ОСОБА_4 по вул. Троїцькій, біля буд. 252 у м. Миколаєві транспортним засобом ВАЗ 21063 д/н НОМЕР_1 без посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії (постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК, №1616809 від 12.10.2019 року, його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП);
01.11.2019 року о 8-30 годині працівниками управління патрульної поліції в Миколаївській області зафіксовано факт керування ОСОБА_4 по вул. Білій, буд. 82 у м.Миколаєві транспортним засобом ВАЗ 21063 д/н НОМЕР_1 без посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії та будучи не пристебнутим ременем безпеки (постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18, №572462 від 01.11.2019 року, обвинуваченого притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП);
14.11.2019 року о 01-20 годині працівниками управління патрульної поліції в Миколаївській області зафіксовано факт керування обвинуваченим ОСОБА_4 на перехресті вулиць Троїцької га Кругової у м. Миколаєві транспортним засобом ВАЗ 21063 д/н НОМЕР_1 без посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії (постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК №1743972 від 14.11.2019 року, обвинуваченого притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.126 КУпАП);
07.01.2020 року о 0:30 год. працівниками управління патрульної поліції в Миколаївській області зафіксовано факт керування обвинуваченим ОСОБА_4 на 159-ому кілометрі ділянки авто дороги М-14 «Одеса - Новоазовськ» транспортним засобом ВАЗ 21063 д/н НОМЕР_1 без посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії та будучи не пристебнутим ременем безпеки (постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП18, №387792 від 07.01.2020 року, обвинуваченого притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП).
Відповідальність за вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 діяння передбачена частиною 1 статті 389 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав вину в інкримінованому йому кримінальному проступку у повному обсязі, підтвердив обставини, викладені у обвинувальному акті. Суду пояснив, що дійсно у вказані у обвинувальному акті дати керував транспортним засобом без посвідчення водія, був зупинений співробітниками поліції та стосовно нього були винесені постанови за ч. 1, 2 ст. 126 КУпАП. Свої дії щодо керування транспортним засобом пояснив тим, що необхідно було їхати до нареченої. Після 07 січня 2020 року транспортними засобами більше не керував. За час іспитового строку, окрім порушення заборони щодо керування транспортними засобами, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався. Не у повній мірі зрозумів наслідки заборони керування транспортними засобами, наслідком чого стало вчинення кримінального проступку. Щиро розкаявся у вчиненому.

Крім повного визнання винуватості у вчиненому, вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується також дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження 26.02.2020 року начальник Вітовського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївської області звернулась із поданням про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 за ухилення від відбування покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами (а.с.24).

З огляду на розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Ленінського районного суду м.Миколаєва від 05.10.2018 року щодо засудженого ОСОБА_4 був направлений на виконання до Вітовського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській області (а.с. 25).

Згідно з вищезазначеним вироком суду обвинувачений ОСОБА_4 був визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, йому призначене покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки з покладенням на засудженого обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Іспитовий строк закінчився 05.10.2021 року. Однак рішення про звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання судом не ухвалювалось.

До матеріалів судового провадження долучені постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК, №1616809 від 12.10.2019 року; серії ДП18, №572462 від 01.11.2019 року; серії ЕАК, №1743972 від 14.11.2019 року; серії ДП18, №387792 від 07.01.2020 року (а.с. 33, 38). Обвинувачений підтвердив складення щодо нього цих постанов. Вказані постанови ним не оскаржувались.
З огляду на підписку та пояснення (а.с. 30, 31), підписані обвинуваченим, він був повідомлений про обмеження, порядок та умови відбування покарання.

Аналізуючи докази в сукупності, суд вважає повністю доведеним те, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив ухилення від відбування покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, а саме, займатися певною діяльністю - керуванням транспортними засобами.і його дії за частиною 1 статті 389 КК України органами досудового розслідування кваліфіковані вірно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття у вчиненому.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлені.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченого, а також дані про особу обвинуваченого.

Обвинувачений має судимість, кримінальний проступок вчинений в період іспитового строку, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, щиро розкаявся у вчиненому, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання.
З урахуванням вищезазначеного суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 389 КК України.
З огляду на те, що кримінальне правопорушення вчинене в період іспитового строку за вироком Ленінського районного суду м.Миколаєва, то остаточне покарання слід призначити з урахуванням вимог статті 71 КК України.
Хоча обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, своєю бездоганною поведінкою під час розгляду справи довів, що став на шлях виправлення, кримінальне правопорушення є кримінальним проступком, внаслідок його вчинення завдано шкоду не завдано шкоди фізичним чи юридичним особам, однак з огляду на приписи статей 71, 75 КК України та строк покарання, призначеного за вироком Ленінського районного суду м.Миколаєва, суд позбавлений можливості застосувати до обвинуваченого звільнення від відбування покарання.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, клопотань від учасників про обрання запобіжного заходу обвинуваченому не надходило.

Керуючись статтями 370, 371, 373, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 389 КК України та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.

За правилами ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2018 року, та призначити обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання у виді п`яти років одного місяця позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 не обирався.

Строк відбування покарання рахувати з моменту з моменту приведення вироку до виконання, тобто фактичного затримання засудженого.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1