У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.09.2021 Справа №607/17271/21

номер провадження 1-кс/607/5740/2021

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання старшого слідчого слідчого відділу Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0001267 від 10 вересня 2021 року, про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працевлаштованого, раніше судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий слідчого відділу Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0001267 від 10 вересня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України звернулась до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділом Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001267 від 10 вересня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що до Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області надійшла заява від гр. ОСОБА_7 , про те, що 06 вересня 2021 року близько 13:10 год. ОСОБА_4 перебуваючи у дворі будинку, що по АДРЕСА_2 , із гаражного приміщення таємно викрав механічний домкрат, чорного кольору, чим спричинив матеріальну шкоду на суму 425,69 грн., однак виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, злочин не закінчив, оскільки був виявлений робітниками будівництва.

Як зазначає слідчий, досудовим розслідуванням встановлено, що близько 13:06 год. 06 вересня 2021 року, у ОСОБА_4 , який раніше вчиняв умисні корисливі злочини проти власності, перебуваючи по вул. Урожайна, в м. Тернопіль, неподалік буд. 3, повторно виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна поєднане із проникненням у інше приміщення.

Реалізуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_4 , наблизився до огорожі будинку АДРЕСА_2 , безперешкодно увійшов на прибудинкову територію та підійшов до гаражного приміщення, що належить ОСОБА_7 , який використовується для зберігання матеріальних цінностей. Вхід у вищезазначене гаражне приміщення закрите бризентом, нижні вільні краї якого приставлені каменями, що унеможливлювало проникнення посторонніх осіб без подолання засобів захисту. Після чого, ОСОБА_4 , шляхом відсування каменів, проник всередину приміщення гаражу, де діючи умисно, переконавшись в тому, що за ним ніхто не спостерігає та його дії непомічені сторонніми особами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, викрав механічний домкрат торговельної марки «Vitol», модель «DB-1132ТН», вартістю 425,69 грн.

Надалі, ОСОБА_4 із вищевказаним механічним домкратом, покинув приміщення гаражу, що за адресою: АДРЕСА_2 , однак виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця злочин не закінчив, оскільки був виявлений робітниками будівництва за межами прибудинкової території.

З огляду на наведене слідчий вважає, що у кримінальному провадженні №0001267 від 10 вересня 2021 року наявна обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

27 вересня 2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, тобто у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.

Слідчий вказує, що підставою до застосування відносно ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 є забезпечення виконання підозрюваним (обвинуваченим) покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органу досудового слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризиком того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду є те, що він усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, з врахуванням кількості вчинених ним раніше злочинів, обвинувальні акти про вчинення яких скеровано до Тернопільського міськрайонного суду, може навмисно переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності.

Ризиком того, що ОСОБА_4 може вчинити інші кримінальні правопорушення є те, що підозрюваний, раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, судимість за які не погашена в установлено законом порядку, не працює, не має постійного джерела доходу, стосовно нього на розгляді перебуває 3 обвинувальні акти про обвинувачення у вчиненні умисних корисливих злочинів проти власності.

Окрім цього, підозрюваний ОСОБА_4 знаючи місце де працюють свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , може незаконно впливати на свідків, схиляти до дачі неправдивих показів, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, наявність перелічених ризиків, застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж цілодобовий домашній арешт, не буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також для запобігання виникненню вищевказаних ризиків, слідчий просить клопотання задовольнити та застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати за викликом слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця перебування.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав подане слідчим клопотання, просив його задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Окрім цього зазначив, що не підтримує клопотання в частині покладення на ОСОБА_4 обов`язку не покидати приміщення квартири АДРЕСА_3 , цілодобово.

Захисник адвокат ОСОБА_5 з приводу задоволення клопотання про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту заперечив частково. Звернув увагу на відсутність ризиків заявлених слідчим у клопотанні, оскільки ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав та всіляко сприяє органу досудового розслідування. Просив врахувати особу підозрюваного та те, що останньому необхідно працювати для забезпечення своїх потреб та потреб перестарілої бабусі з якою він постійно проживає та за якою здійснює догляд та застосувати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешт у нічний період доби.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав доводи свого захисника.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими сторони обґрунтовують свою позицію, слідчий суддя приходить до наступного висновку:

Згідно ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як вбачається з ч. 1 ст.176 КПК України запобіжними заходами у кримінальному провадженні є: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Положеннями ч. 2 статті 177 цього Кодексу передбачено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженню; перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється обвинувачується.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001267 від 10 вересня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

В ході здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні 27 вересня 2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, тобто у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.

На думку слідчого судді, обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 та його можливу причетність до вчиненого кримінального правопорушення свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме:

-заява потерпілого ОСОБА_7 про вчинення злочину від 09 вересня 2021 року;

-протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 від 13 вересня 2021 року;

-висновок експерта №СЕ-19/120-21/9626-ТВ від 23 вересня 2021 року за результатами проведення судової товарознавчої експертизи;

-протокол огляду відеозапису від 14 вересня 2021 року;

-протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 14 вересня 2021 року;

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із свідком ОСОБА_10 від 15 вересня 2021 року;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 14 вересня 2021 року;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із свідком ОСОБА_11 від 15 вересня 2021 року.

Надаючи оцінку наведеним доказам про обґрунтованість підозри, слідчий суддя зважає на практику Європейського суду з прав людини, згідно якої, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Зокрема, слідчий суддя, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення».

При цьому необхідно відзначити, що на даному етапі кримінального провадження стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку.

Відтак, слідчий суддя не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього заходу забезпечення кримінального провадження, одним із яких є запобіжний захід, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з положенням ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З огляду на вищенаведене та те, що сторона захисту не спростовувала доказів обґрунтованості підозри, а також беручи до уваги надане ОСОБА_4 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, слідчий суддя приходить до переконання, що надані стороною обвинувачення докази дають достатні підстави вважати, що наявна підозра у вчиненні ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення не є вочевидь необґрунтованою.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, слідчий суддя вважає, що на даний час існують ризики зазначенні у клопотанні слідчого, а саме: що підозрюваний може переховуватися від органу досудового слідства та суду, незаконно впливати на свідка у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, що виправдовує застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Так, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, санкція якого передбачає покарання у покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до шести років, що в силу вимог ст.12 КК України є тяжким злочином. Слідчий суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Відтак слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення, що такий ризик, має місце у даному випадку та усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину і розмір покарання, з метою уникнення відповідальності ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Також, слідчий суддя вважає доведеним ризик того, що ОСОБА_4 , може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, так як знаючи місце роботи свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , ОСОБА_4 як особисто так і через третіх осіб може незаконно впливати на свідка з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до органу досудового розслідування та суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан судового розгляду та його результати.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 23 КПК України про те, що не можуть бути визнанні доказами відомості, що містяться в показаннях, речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, зазначений ризик існує, так як свідки, ще не були допитані в ході судового розгляду даного кримінального провадження та до проведення такого допиту можуть змінити свої показання, які вони надавали слідчому, на користь підозрюваного.

Так само на думку слідчого судді існує і ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 не працює, стабільного доходу не отримує та є раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, однак на шлях виправлення та перевиховання не став та продовжив свою злочинну діяльність. За таких обставин слідчий суддя вважає доведеним ризик того, що підозрюваний перебуваючи на волі продовжить свою злочинну діяльність, та може вчиняти інші аналогічні кримінальні правопорушення, з метою особистого збагачення.

Згідно з рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» від 12.12.1991 ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи.

Разом з тим слідчий суддя вважає, що посилання слідчого у клопотанні та прокурора у судовому засіданні на ризик, що підозрюваний ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, є неконкретизованим та формальним, так як останні не вказують, які конкретні дії може вчиняти підозрюваний з метою перешкодити даному кримінальному провадженню та не надає доказів на підтвердження цих обставин.

Відтак слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено, а стороною захисту не спростовано, що у даному кримінальному провадженні з метою виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є необхідним застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Посилання сторони захисту на можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний період доби, слідчий суддя відхиляє, оскільки характер вчинених кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваного ОСОБА_4 менш суворого запобіжного заходу не зможе попередити ризики, визначені у ст.177 КПК України та забезпечити належну процесуальну поведінку останнього.

Окрім цього, доводи захисника з приводу необхідності здійснення підозрюваним ОСОБА_4 догляду за перестарілою бабусею слідчий суддя до уваги не бере, оскільки на підтвердження таких доводів не подано жодний доказів, які б вказували на немічний стан останньої та необхідність стороннього догляду за нею.

Згідно з вимогами ст.198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Вивченням особи підозрюваного ОСОБА_4 встановлено, що останній має постійне місце реєстрації та проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодружений, тимчасово не працює, раніше судимий.

За встановлених обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого є обґрунтоване і доведене, а застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту в даному випадку відповідатиме обставинам вчиненого кримінального правопорушення і на даному етапі досудового розслідування такий захід забезпечення кримінального провадження виправдовує таке втручання у право підозрюваного на особисту свободу та недоторканість.

Згідно ч.4 ст.196 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно вимогам, визначених ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання під особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотання прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку передбаченому ст. 199 КПК України.

Беручи до уваги вищевикладене, клопотання старшого слідчого слідчого відділу Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , виді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_4 слід задовольнити частково, застосувавши до застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту терміном на 30 (тридцять) днів, оскільки саме такий строк на переконання слідчого судді буде достатнім для проведення усіх необхідних слідчих (розшукових) дій в рамках даного кримінального провадження та складання і направлення обвинувального акту до суду.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 має постійне місце реєстрації та проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка № 929 від 16 вересня 2021 року, видана ДП «Комунальник-2».

З урахуванням наведеного, обставин справи, особи підозрюваного, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово, який на думку слідчого судді забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Крім цього, на виконання вимог ч. 5 ст. 194 КПК України слідчий суддя покладає на підозрюваного обов`язки, визначені даною нормою закону. При визначенні обсягу таких обов`язків слідчий суддя вважає, що визначені у клопотанні обов`язки є достатніми для забезпечення належної поведінки ОСОБА_4 .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 193, 194, 199, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділу Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту на 30 (тридцять) днів.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цілодобово залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки передбачені статтею 194 КПК України, а саме:

-з`являтися до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Встановити строк дії ухвали до 23 год. 59 хв. 27 жовтня 2021 року.

Ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, прокурора в даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_4 негайно після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1