Справа №587/520/18 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1083/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
Іменем України

04 жовтня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 587/520/18 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 29.06.2021, за яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , раніше судимий

визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 187 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

захисника адвоката ОСОБА_11

установила:

В поданих апеляційних скаргах:

- захисник ОСОБА_6 просить вирок суду змінити та призначити обвинуваченому покарання: за ч. 3 ст. 185 КК у виді 3 років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 187 КК у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК за сукупністю злочинів, шляхом поглинання більш суворого покарання менш суворим, остаточно призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі, зарахувавши у строк відбування покарання попереднє ув`язнення з 10.12.2017 до дня набрання вироком законної сили із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі, оскільки призначене покарання не відповідає тяжкості скоєних ОСОБА_10 кримінальних правопорушень та даних про його особу. Обвинувачений повністю визнав свою вину, розкаявся та шкодує про вчинене, під час досудового розслідування активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень та встановленню істини, повністю відшкодував заподіяну шкоду потерпілим, повернувши викрадене майно в повному обсязі, потерпілі не мають матеріальних претензій, жодних тяжких наслідків не настало. ОСОБА_10 має незадовільний стан здоров`я, інвалідність ІІІ групи, перебуває на диспансерному обліку у лікаря інфекціоніста і безперервно приймає відповідну терапію за індивідуальною схемою, має постійне місце проживання, родину, непрацездатну матір, яка потребує допомоги з боку обвинуваченого, характеризується посередньо;

- обвинувачений ОСОБА_12 просить змінити вирок суду та призначити йому мінімальний термін покарання із застосуванням ст. 69 КК, оскільки він повністю визнав свою вину, розкаявся, шкодує про вчинене, під час досудового розслідування активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, шкода повністю відшкодована, майно повернуто потерпілим, має незадовільний стан здоров`я, інвалідність, постійне місце проживання, родину, непрацездатну матір, яка потребує його допомоги, характеризується посередньо, перебуває на обліку у лікаря інфекціоніста.

Вироком Зарічного районного суду м. Суми від 29.06.2021 ОСОБА_10 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 187 КК, та йому призначене покарання: за ч. 3 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч. 1 ст. 187 КК у виді позбавлення волі на строк 6 років. На підставі ст. 70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначене остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років. Строк відбування покарання ухвалено обраховувати з 10.12.2017 та згідно вимог ст. 72 КК зараховано в строк відбування покарання попереднє ув`язнення з 10.12.2017 до дня набрання вироком законної сили із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі. Стягнуто на користь держави процесуальні витрати в сумі 36799,2 грн.

Згідно вироку, ОСОБА_10 14.11.2017 близько 21:00 проник до приміщення сараю на території садиби АДРЕСА_2 , звідки повторно таємно викрав бензопилу, електролобзик та електродриль загальною вартістю 3650 грн, які належали ОСОБА_13 10.12.2017 близько 06:20 ОСОБА_10 , перебуваючи в будинку АДРЕСА_3 , маючи при собі ніж та вживши заходів для маскування зовнішності, відкрито, погрожуючи ножом ОСОБА_14 , яка є особою похилого віку, зірвав з її шиї золотий ланцюжок з підвіскою загальною вартістю 102,72 грн, спричинивши потерпілій легкі тілесні ушкодження.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_11 , які підтримали свої апеляційні скарги та просили пом`якшити призначене судом першої інстанції покарання, доводи прокурора ОСОБА_9 про залишення судового рішення без змін, а апеляційних скарг без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 187 КК, за обставин, викладених у вироку, в апеляційних скаргах обвинуваченого та його захисника не оспорюються.

Що стосується доводів апеляційних скарг про застосування до ОСОБА_10 положень ст. 69 КК і пом`якшення призначеного покарання, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають, так як вони не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і не ґрунтуються на вимогах закону України про кримінальну відповідальність.

Так, у ст. 50 і 65 КК визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, а також відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

З огляду на ці положення закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання суд має враховувати не тільки межі караності діяння, встановлені у відповідній санкції статті Особливої частини КК, а й норми Загальної частини цього Кодексу, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються питання, пов`язані з призначенням покарання, що можуть вплинути на вибір (обрання) судом певних його виду і розміру.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо, що визнається (дискреційні повноваження суду) і ЄСПЛ, який, зокрема, у своєму рішенні в справі «Довженко проти України» зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

КСУ у своєму рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що «справедливе застосування норм права передбачає передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання повинно бути домірним кримінальному правопорушенню».

При визначенні справедливості і співмірності призначеного покарання колегія суддів дотримується автономної концепції поняття «покарання» в усталеній судовій практиці ЄСПЛ, яка передбачає, що «покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів» (рішення від 09.10.2003 у справі «Езех и Коннорс проти Сполученого Королівства» (Ezeh and Connors v. UK), заяви № 39665/98, № 40086/98), хоча це не виключає, що покарання може спрямоване на досягнення кількох цілей, поряд з карою та запобіганням це може бути ще й відшкодування.

При призначенні ОСОБА_10 покарання, суд першої інстанції дотримався вимог кримінального закону, врахував ступінь тяжкості вчинених останнім кримінальних правопорушень, особу винного, його вік, посередню характеристику, а також те, що останній не одружений, дітей немає, має інвалідність, вади здоров`я та судимості, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєних ним кримінальних правопорушень, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, повернення викраденого майна; обставини, які обтяжують покарання рецидив злочинів та вчинення розбою відносно особи похилого віку, й дійшов цілком обґрунтованого висновку про призначення покарання у виді позбавлення волі у межах санкцій ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 187 КК, яке є майже мінімальним і на переконання колегії суддів відповідає його меті, гуманності, справедливості, фактичним обставинам кримінального провадження, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. При цьому визначене судом першої інстанції покарання не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав людини, воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Оскільки визначене судом першої інстанції покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, то вид і розмір призначеного ОСОБА_10 покарання є необхідним й достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, а будь-яких законних підстав для призначення йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК або ж пом`якшення призначеного покарання, колегією суддів не встановлено, незважаючи на наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, але які істотно не знижують ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_11 про призначення обвинуваченому ОСОБА_10 покарання у виді 4 років позбавлення волі не заслуговують на увагу, оскільки ті обставини, на які посилається захисник в апеляційній скарзі в повній мірі враховані судом першої інстанції та взяті до уваги при призначенні покарання ОСОБА_10 . При цьому невідповідним ступеню тяжкості правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість (ст. 414 КПК). Ступінь тяжкості правопорушення, у значенні ст. 414 КПК, означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до правопорушень якої категорії тяжкості відносить закон вчинене у конкретному випадку протиправне діяння.

Беручи до уваги те, що у ст. 12 КК дається лише видова характеристика ступеня тяжкості правопорушення, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за правопорушення цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо. Під особою обвинуваченого (ст. 414 КПК) розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення. Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду першої чи апеляційної інстанції (прокурора, захисника чи обвинуваченого), а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що оскаржене судове рішення є належним чином обґрунтованим та умотивованим, тому воно підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Вирок Зарічного районного суду м. Суми від 29.06.2021 відносно ОСОБА_15 залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_12 на цей вирок без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4