СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №306/1468/21
Провадження №1-кп/306/250/21
24 листопада 2021 року м. Свалява
Свалявський районний суд Закарпатської області в особі:
головуючого-судді ОСОБА_1
з секретарем ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до єдиного реєстру досудових розслідувань щодо ОСОБА_5 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушеннь, передбачених ч.2 ст.185 КК України
01 вересня 2021 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України надійшов до Свалявського районного суду Закарпатської області від Мукачівської окружної прокуратури Закарпатської області.
Ухвалою судді від 03 вересня 2021 року було призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні
Під час підготовчого судового засідання прокурор просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду.
Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 надали до суду заяви про проведення підготовчого судового засідання у їхній відсутності.
Захисник ОСОБА_4 заперечила щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду, оскільки з дня вчинення ОСОБА_5 злочину пройшло більше п`яти і він має бути звільнений від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. В реєстрі слідчим не зазначено, чи ОСОБА_5 ухилявся від сліства, чи зупинялось відносно ОСОБА_5 провадження. А томупросить повернути обвинувальний акт прокурору.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника ОСОБА_4 .
Суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного висновку.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення. При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.
У відповідності до ч. 1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться не в межах повідомлення особі про підозру, а в межах висунутого їй обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п.52).
Проте, під час підготовчого судового засідання встановлено, що обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні не відповідає вимогам ст.291 КПК України, так як не містить формулювання обвинувачення відповідно до положень закону.
Так, ОСОБА_5 висунуто звинувачення за ч.2 ст.185 КК України. Як зазначено в обвинувальному акті ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_8 вчинив крадіжки. Відповідно до ст.291 ч.2 п.2 КПК України обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство) Разом з тим, обвинувальний акт складено тільки відносно ОСОБА_5 . У формулюванні обвинувачення не зазначено, що відносно ОСОБА_8 матеріали виділені в окреме провадження чи ОСОБА_8 є засуджений чи помер. Згідно реєстру 29.01.2016 року прокурором винесено постанову про виділення матеріалів, однак не зазначено відносно кого чи ОСОБА_5 чи ОСОБА_8 чи іншої особи. В реєстрі також не зазначено чи було вручено повідомлення про підозру саме ОСОБА_5 . Ці порушення кримінального процесуального закону обмежили передбачене ст. 42 КПК України право обвинуваченого знати у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачуть і унеможливив правильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Обвинувачення повинно бути конкретним, обвинувачена особа реалізує своє право на захист від пред`явленого їй конкретного обвинувачення (відомості про час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). При цьому можливість зміни обвинувачення прокурором під час судового розгляду справи, коли суд звертає увагу на неконкретність обвинувачення в підготовчому судовому засіданні, а прокурор має можливість у стислі терміни усунути вказані порушення, фактично призводить до порушення як права обвинуваченого на захист, так і до порушення розумних строків судового розгляду кримінального провадження та в кінцевому результаті призводить до порушень вимог ч. 3ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Таким чином, нечіткість та неоднозначність обвинувачення порушує права обвинуваченого на захист вже з моменту надання йому копії обвинувального акта, оскільки захищатися від неконкретного обвинувачення неможливо.
Таким чином, обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору через його невідповідність вимогам п. 5 ч. 2 ст.291 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 291 КПК України, суд
Ухвала про повернення обвинувального акта може бути оскаржена в апеляційному порядку.
СУДДЯ СВАЛЯВСЬКОГО
РАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1