Справа № 461/5222/21
Провадження № 1-кс/461/3563/21
УХВАЛА
Іменем України
29.10.2021 м.Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши погоджене з прокурором клопотання слідчого ВР ЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному проваденні №0000611 від 19.06.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Галицького районного суду м.Львова надійшло клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 , в якому просить слідчого суддю накласти арешт на мотоцикл марки «Yamaha» р.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1
В обґрунтування внесеного клопотання покликається на те, що 19.06.2021 року приблизно о 00:10 год. в м.Сколе по вул. Стрийська, водій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «Opel Frontera» р.н. НОМЕР_2 та рухаючись у напрямку до напрямку центру міста Сколе, здійснив наїзд на мотоцикл марки «Yamaha» р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і мотоцикл марки «BMW» р.н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які стояли на проїзній частині дороги в напрямку руху автомобіля. В результаті ДТП ОСОБА_7 з діагнозом: важка ЗЧМТ, геморологічний забій головного мозку, травматичний субарахноїдальний крововилив, набряк головного голку, госпіталізований у реанімаційне відділення Стрийської ЦРЛ.
З метою збереження слідів вчинення кримінального правопорушення автомобіль «Opel Frontera» р.н. НОМЕР_2 , мотоцикли «Yamaha» р.н. НОМЕР_1 та «BMW» р.н. НОМЕР_3 вилучено доставлено за адресою: Львівська область, м.Сколе, вул. Франка,2.
Враховуючи те, що мотоцикли «Yamaha» р.н. НОМЕР_1 є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди, проведення експертного дослідження даного транспортного засобу буде містити відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, він підпадає під ознаки речей, визначених у ст. 98 КПК України, слідчий просить клопотання задоволити.
Слідчий в судове засідання не з`явився. Належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи телефонограмою.
Власник майна не повідомлявся про судове засідання, оскільки такий помер.
Перевіривши наданні матеріали та дослідивши докази по цих матеріалах, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
19.06.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000611 внесено відомості вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Відповідно до ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Ч.2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як визначено у ч.1 ст. 318 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.
До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.
Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.
Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
За змістом ст.170 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно.
Разом з тим, під час розгляду вказаного клопотання про накладення арешту майна, встановлено, що кримінальне провадження №0000611 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України передано до суду з обвинувальним актом.
Таким чином, слідчий суддя немає правових підстав для накладення арешту на мотоцикл марки «Yamaha» р.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту.
Керуючись ст.ст. 107, 131, 132, 168, 170- 173, 309, 392 -395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні клопотання слідчого ВР ЗСТ СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному проваденні №0000611 від 19.06.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які не викликались до суду протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1