Справа № 487/9146/21
Провадження № 1-кс/487/6998/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2021 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , перекладача ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділення Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 21.12.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001835, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_7 звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням, погодженим прокурором, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 21.12.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001835, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України, без можливості внесення застави.
В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України. Викладені обставини щодо суті повідомленої ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) підозри у вчиненні кримінального правопорушення, в повній мірі обґрунтовуються отриманими стороною обвинувачення в порядку, визначеному КПК України, доказами. Метою та підставами застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілу у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто ризикам, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Застосування до ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є єдиним достатнім запобіжним заходом для уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні.
Захисник ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), у судовому засідання проти задоволення клопотання заперечували, у зв`язку із недоведеністю ризиків, зазначених у клопотанні, та недоведеністю неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу; просили обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою у вигляді особистого зобов`язання.
Заслухавши сторони, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).
Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Пунктом 3 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 КПК України, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчим суддею встановлено, що СВ Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 21.12.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001835, за підозрою ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України.
Досудовим розслідування встановлено, що 21.12.2021 року, близько о 11 годин 30 хвилин, ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), перебуваючи біля будинку № 21 розташованому за адресою: м. Миколаїв, вул. Рюміна, вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Так, знаходячись у вказаному місці у зазначений час, ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), побачив прилавок біля якого у пластмасовому ящику знаходилась жіноча сумка чорного кольору. Після чого, у ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), виник злочинний корисливий умисел, направлений на викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, направлений на викрадення чужого майна, ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), скориставшись тимчасовою відсутністю уваги з боку потерпілої ОСОБА_10 та відсутністю уваги з боку сторонніх осіб, ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) підійшов ззаду прилавка, де рукою схопив жіночу сумку вартістю 200 гривен в якій знаходився мобільний телефон марки «Redmi 8A» вартістю 3000 гривен та грошові кошти в сумі 1300 гривень.
В подальшому, утримуючи викрадене майно при собі намагався покинути місце вчинення кримінального правопорушення при цьому направився у бік пр. Центрального в м. Миколаєві.
Свідок ОСОБА_11 , помітив протиправні дії ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), яка на момент вчинення вказаного злочину знаходилась біля прилавку, неподалік будинку АДРЕСА_1 , побігла слідом за останнім, при цьому гучно кричала ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) в слід та вимагала зупинитись.
ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) почувши крики, усвідомлюючи, що його дії стали явними для оточуючих продовжив бігти у напрямку пр. Центрального в м. Миколаєві, однак розпорядитись викраденим майном не зміг з причин, які не залежали від його волі, так як в подальшому був затриманий співробітниками поліції.
21.12.2021 року ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) було затримано в порядку ст. 208 КПК України.
22.12.2021 року ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КПК України.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню, свідчать про обґрунтованість підозри відносно ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), це, зокрема, дані: протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від ОСОБА_10 ; протоколу огляду місця події; протоколу допиту потерпілої ОСОБА_10 ; протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілої ОСОБА_10 ; протоколу огляду предметів; протоколу допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_12 ; протоколу допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_11 ; протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину.
Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.
Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Щодо ризиків, зазначених у клопотанні.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.
При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).
Згідно ч. 1 ст. 186 КК України передбачено покарання у вигляді штрафу від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста двадцяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до чотирьох років.
Отже, з урахуванням наведених обставин обґрунтованої підозри за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України, а також враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) кримінального правопорушення, його намагання зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним, що з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду, а тому наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Також прокурором у судовому засіданні доведено, що існує ризик, передбачений пунктом 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик незаконного впливу ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) на потерпілу та свідків. При цьому слідчий суддя враховує, що за змістом ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тобто ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ризику впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. За таких умов слідчий суддя доходить висновку про достатню вірогідність ризику впливу на потерпілу та свідків, оскільки не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з вказаними особами, ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.
Крім того, доведено наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України, яке було припинено не з власної волі підозрюваного, а співробітниками правоохоронного органу, що, з урахуванням даних про особу підозрюваного та його репутацію, свідчить про можливість, у разі не застосування відповідних обмежень, продовження та повторення протиправної поведінки шляхом вчинення інших кримінальних правопорушень.
Метою запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, в разі визнання підозрюваного винуватим йому загрожує покарання до чотирьох років позбавлення волі. Також слідчим суддею враховуються: вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), який народився у 1979 році; на обліку за станом здоров`я не перебуває, інвалідність не встановлювалась. Крім того, слідчим суддею враховуються: міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, а саме: ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) неодружений, неповнолітніх дітей не має, на утриманні нікого не перебуває. ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) є громадянином Грузії, прибув в Україну 04.12.2021 року, оскільки, з його слів, хотів одружитися з дівчиною, з якою познайомився в Інтернеті. В Україні проживав у своєї дальньої родички, 1944 року народження, у місті Херсоні. Підозрюваний має середню освіту, не працює, джерел доходу не має. Також слідчим суддею враховується репутація підозрюваного, який, згідно вимоги УІАП ГУНП в Миколаївській області, раніше притягувався до адміністративної відповідальності та неодноразово засуджувався за умисні злочини, вчинені на території України, востаннє 30.05.2013 року Малиновським районним судом міста Одеси за ст. 391 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України щодо часткового приєднання покарання за вироком Приморського районного суду міста Одеса від 21.12.2010 року до 1 року 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 23.10.2013 року у зв`язку із відбуттям строку покарання. Після звільнення 23.10.2013 року був арештований з метою екстрадиції та передачі правоохоронним органам Грузії (статті 378 ч. 1, 379 ч. 2 КК Грузії). В Грузії зі слів звільнився в грудні 2016 року у зв`язку із відбуттям покарання. Після звільнення у 2017 році ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) змінив прізвище з ОСОБА_13 (прізвище матері) на ОСОБА_14 (прізвище батька).
Пунктом 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
Таким чином, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) у разі визнання його винуватим, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового слідства з урахуванням дати затримання (21.12.2021 року) та дати повідомлення про підозру (22.12.2021 року), оскільки слідчий в клопотанні і прокурор в судовому засіданні в повному обсязі довели обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) на свободу. При цьому слідчим суддею враховується, що ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) відноситься до переліку осіб, до яких згідно нормам п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою оскільки прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 КПК України, доведено, що перебуваючи на волі ОСОБА_8 намагався зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення, перешкодити кримінальному провадженню.
Судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та забезпечення його належної процесуальної поведінки.
Доводи, наведені стороною захисту, зазначених висновків суду не спростовують.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України.
В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 КПК України будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому ч. 4 ст. 183 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 КПК України.
При застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків. У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення. (ч. 3 ст. 182 КПК України).
Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).
Згідно ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
У випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 КПК України, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. (ч. 7 ст. 182 КПК України).
Розмір застави, з одного боку, повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обв`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.
З урахуванням конкретних обставин даного кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), даних про його особу та встановлених під час розгляду клопотання ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для визначення застави у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який достатньою мірою гарантує виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та не є завідомо непомірним для нього, оскільки застава у меншому розмірі враховуючи характер та специфіку інкримінованих діянь, розмір шкоди, за якими ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) оголошено про підозру, не здатна забезпечити належне виконання ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) покладених на нього обов`язків.
У разі внесення застави згідно ч. 5 ст. 194 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, а також виконувати обов`язки, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, та відповідають меті досягнення дієвості кримінального провадження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 186, 193, 194, 309, 376 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити частково.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» строком до 20.02.2022 року включно.
Визначити розмір застави, після внесення якої підозрюваний ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) повинен бути звільнений з-під варти, в розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі 49620 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять) гривень.
У разі звільнення під заставу, зобов`язати ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) виконувати наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;
- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, а саме: міста Херсона, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування зі потерпілою та свідками у даному кримінальному провадженні, з приводу обставин кримінального правопорушення, за виключенням випадків спільної участі у проведенні слідчих дій у вказаному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити та попередити ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), що з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
У разі якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.
За невиконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, на підозрюваного може бути накладено грошове стягнення у розмірі: від 0,25 до 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик слідчого, прокурора; від 0,5 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик слідчого судді, суду.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення копії судового рішення.
Повний текст ухвали оголошено 24.12.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1