Справа № 366/68/22
Провадження № 1-кп/366/104/22
ВИРОК
Іменем України
08 лютого 2022 року смт. Іванків
Іванківський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши під час підготовчого судового засідання кримінальне провадження № 0000074, внесеного в ЄРДР 10.10.2021 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ступичне Катеринопільського району Черкаської області, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , прож. там же по АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Чернігів, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, розлученого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , є таким, що не має судимості згідно ст. 89 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с. Олександрівка Гребінківського району Полтавської області, українки, громадянки України, освіта середня спеціальна, не працюючої, незаміжньої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судима,
які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч. 1 ст. 267-1 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , 09.10.2021, приблизно 10 год. 30 хв., з метою збору кори лісових дерев, завчасно взявши з собою полімерні мішки для їх збору та переміщення, на автомобілі Ford Transit, д.н.з. НОМЕР_1 приїхали до лісового масиву Котовського лісництва ДСП «Північна Пуща».
В обхід контрольно-пропускних пунктів поліції, встановлених по периметру зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення, знаючи, що приникають на територію зони радіаційного забруднення, незаконно проникли до 104 кварталу Котовського лісництва ДСП «Північна Пуща», який відповідно до постанови КМУ № 106 від 23.07.1991 відноситься до зони радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме до зони безумовного (обов`язкового) відселення. В період часу з 10 год. 30 хв. по 18 год. 00 хв., ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зібрали разом 95 полімерних мішків кори сосни, з метою подальшого її використання в якості палива, при цьому частину мішків помістили до зазначеного автомобіля.
В подальшому, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 сіли в автомобіль та почали рух, однак свої дії, спрямовані на вивезення зібраної кори за межі зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення не змогли завершити до кінця з причин, що не залежали від їх волі, оскільки в зазначеному кварталі лісового масиву були виявлені працівниками поліції, які здійснювали в межах своєї компетенції контроль за дотриманням вимог режиму радіаційної безпеки в зоні радіоактивного забруднення.
Дії обвинувачених вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 267-1 КК України як вчинення закінченого замаху на переміщення будь-яким способом за межі зони безумовного (обов`язкового ) відселення без надання передбаченого законом дозволу та без проведення дозиметричного контролю іншої продукції, оскільки вони виконали всі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, але його не закінчено з причин, які не залежали від їх волі.
Іванківським відділом Вишгородської окружної прокуратури Київської області направлено до суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000074 відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 267-1 КК України, з угодами про визнання винуватості, укладеними 20.01.2022 між прокурором та обвинуваченими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , згідно яких вони беззастережно визнали свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України і узгодили призначення кожному із обвинувачених покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Обвинуваченим роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди, після чого вони дали згоду на призначення узгодженого покарання.
Відповідно до вимог ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором і підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у проваджені щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Угода про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру.
Обвинувачені визнали себе винними і просили затвердити угоди про визнання винуватості.
Прокурор висловлюючи свою думку, просив затвердити угоди на визначених у них умовах.
Захисник просив затвердити угоди про визнання винуватості від 20.01.2022.
Заслухавши думку сторін, ознайомившись з обвинувальним актом та угодами, які відповідають вимогам ч. 4 ст. 469, ст. 472 КПК України, з`ясувавши у обвинувачених що вони розуміють викладені в ч. 4 ст. 474 КПК України обставини, щодо їх прав, наслідків укладення та затвердження угод, характеру обвинувачення, виду покарання, а також інших заходів, які будуть застосовані до них у разі затвердження угод, які їм були детально роз`яснені судом, та переконавшись, що укладення даних угод сторонами є добровільним, суд вважає за необхідне постановити вирок відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , яким затвердити угоди про визнання ними винуватості на викладених в угодах умовах.
При перевірці угод про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченими на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, судом встановлено, що угоди у повному обсязі відповідають вимогам законодавства, дії обвинувачених вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України. Умови угод не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угод було добровільним, обвинувачені спроможні виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним засадам призначення покарання та санкції ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України.
Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до положень ст. 100 КПК України.
Судові витрати відсутні.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Запобіжні заходи відносно обвинувачених не обирались.
Керуючись ст.ст. 314, 368, 475 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Затвердити угоди про визнання винуватості, укладені 20 січня 2022 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченими ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000074:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Речові докази, які зберігаються у кімнаті зберігання речових доказів ВП № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області: 95 полімерних мішків білого кольору, які наповнені корою сосни та 153 порожні полімерні мішки білого кольору, знищити.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, їх захиснику та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку:

обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1