Провадження №1-кс/369/3051/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.12.2021 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва, клопотання адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за № 0000014 від 29.02.2021р., -
В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2021 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області звернувся адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту з майна у кримінальному провадженні № 0000014.
В рамках вказаного кримінального провадження № 0000014 ухвалою 16.06.2021р. слідчого судді Києва-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_5 у справі №369/8234/21 було накладено арешт, зокрема, на мобільний телефон Iphone 11 (imei1: НОМЕР_1 ; imei2: НОМЕР_2 ) з сім-карткою № НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_4 , який було вилучено 14.06.2021р. під час обшуку в приміщенні Бородянської селищної ради за адресою: Київська область, Бучанський район, смт. Бородянка, вул. Центральна, 230, який проведено на підставі Ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.06.021р. у справі №369/7786/21
Вказаний мобільний телефон та сім-карта належать ОСОБА_4 і були добровільно ним видані на вимогу особи, якою проведено обшук.
Відповідно до змісту ухвали від 16.06.2021р. слідчого судді Києва-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_5 , якою накладено арешт, службові особи КЗ КОР Бородянський психоневрологічний інтернат ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вчинили дії спрямовані на нецільове використання гуманітарної допомоги - вакцини проти COVID-19, чим завдали шкоду державним інтересам у розмірі вартості використаної не за цільовим призначенням вакцини.
Підставою вилучення та арешту телефону та сім-картки ОСОБА_4 було те, що орган досудового розслідування передбачав можливу причетність ОСОБА_4 до кримінального правопорушення, яке розслідується у названому кримінальному провадженні, а відповідно інформація, що містить мобільний телефон, могла, на думку обвинувачення, мати доказове значення.
Відповідно до ухвали від 07.06.2021 р. метою обшуку зокрема названо необхідність відшукання мобільних телефонів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , які можуть містити відомості про їх з`єднання або листування.
20.07.2021 р. ОСОБА_4 був допитаний в якості свідка прокурором ОСОБА_9 . ОСОБА_4 дав покази та повідомив, що жодного відношення до зазначеного кримінального правопорушення не має, інформації пов`язаної з його вчиненням не знає, дізнався про це правопорушення від правоохоронців.
Як передбачено ч. 2 ст. 168 КПК України, забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.
У разі необхідності слідчий чи прокурор здійснює копіювання інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.
Як зазначено вище, мобільний телефон вилучено з метою з`ясувати інформацію щодо телефонних з`єднань або листування ОСОБА_4 з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .
З моменту вилучення у ОСОБА_4 мобільного телефону сплинуло п`ять місяців. Цього строку мало вистачити для проведення експертного дослідження та копіювання інформації, що міститься у мобільному телефоні, в разі її доказового значення для кримінального провадження.
Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
ОСОБА_4 не був присутнім при розгляді та вирішенні питання про арешт майна.
У межах кримінального провадження № 0000014 від 29.02.2021 року ОСОБА_4 є добросовісним власником, не мав та не має статусу підозрюваного, цивільний позов стосовно земельної ділянки не подавався, а тому відсутні підстави для існування арешту на мобільний телефон, який належить ОСОБА_4 на праві власності.
Наразі ОСОБА_4 вважає, що відсутні будь-які підстави для продовження арешту та утримання його мобільного телефону, який було вилучено під час обшуку 14.06.2021, оскільки у телефоні відсутня інформація, яка має доказове значення для кримінального провадження, а у сторони обвинувачення було достатньо часу для проведення відповідного експертного дослідження та копіювання інформації з телефону.
Враховуючи викладене, заявник адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 просив скасувати арешт мобільного телефону Iphone 11 (imei1: НОМЕР_1 ; imei2: НОМЕР_2 ) з сім-карткою № НОМЕР_3 .
У судове засідання заявник та його представник не з`явились. 24.11.2021 р, до канцелярії суду подав заяву в якій просить розгляд клопотання провести без його участі, вимоги підтримує.
Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч 2 ст.174КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.
Згідно з ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.
Відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України кримінальний процес являється змагальним і диспозитивним, що полягає у вільному подані учасниками процесу до суду доказів на підтвердження своєї позиції та захисту своїх інтересів.
Судом встановлено, що згідно ухвали від 16.06.2021р. слідчого судді Києва-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_5 у справі №369/8234/21 було накладено арешт, зокрема, на мобільний телефон iPhone 11 (imei1: НОМЕР_1 ; imei2: НОМЕР_2 ) з сім-карткою № НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_4 , який було вилучено 14.06.2021р. під час обшуку в приміщенні Бородянської селищної ради за адресою: Київська область, Бучанський район, смт. Бородянка, вул. Центральна, 230, який проведено на підставі Ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.06.021р. у справі №369/7786/21.
Як визначено ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчий суддя також бере до уваги і те, що згідно з ч. 4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Як встановлено п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).
Таким чином, клопотання про скасування арешту майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Слід зазначити, що слідчим суддею накладено арешт на майно особи, яка не має статусу підозрюваного або обвинуваченого та не несе за законом матеріальну відповідальність за їх дії.
Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98) (справа «East/West Alliance Limited» проти України).
З огляду на викладене та враховуючи той факт, що з наданих матеріалів кримінального провадження не вбачається потреби досудового розслідування, які виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, яка володіє вказаним майном на законних підставах. Також слідчий суддя бере до уваги той факт, що ніяких слідчих дій з вилученим майном не проводиться, що свідчить про тривале та необґрунтоване обмеження законних прав власника майна. Розумність та співрозмірність обмеження права власності законного власника вказаного майна суперечить завданням кримінального провадження. Зазначений захід забезпечення кримінального провадження порушує права заявника, оскільки призводить до надмірного обмеження прав, тому вказаний арешт підлягає скасуванню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 131, 170, 174 КПК України, -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні за № 0000014 від 29.02.2021р про скасування арешту з майна - задовольнити.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Києва-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_5 від 16.06.2021 року, справа №369/8234/21, провадження №1-кс/369/1641/21 у кримінальному провадженні № 0000014 від 29.02.2021р. на мобільний телефон iPhone 11 (imei1: НОМЕР_1 ; imei2: НОМЕР_2 ) з сім-карткою № НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1