ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/895/22 Справа № 216/344/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 січня 2022 року про продовження строку тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає без реєстрації за адресою:
АДРЕСА_2 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 310, ч. 2 ст. 307 КК України, -

В с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 січня 2022 року клопотання прокурора задоволено, продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 на 60 днів до 24 березня 2022 року включно.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив про неможливість запобігання заявленим ризикам у інший спосіб, оскільки обвинувачений обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних речовин, у зв`язку з чим, перебуваючи на волі, може продовжувати незаконний збут наркотичних речовин, незаконно впливати на свідків та, усвідомлюючи тяжкість покарання, може переховуватись від органів слідства та суду.

Визначення менш обтяжливого запобіжного заходу, на думку суду, не забезпечить виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, а висновки суду є такими, що суперечать матеріалам провадження. Зазначає про те, що в матеріалах справи відсутні докази заявлених ризиків, а ризики переховування від слідства та суду, незаконного впливу на свідків вважає безпідставними. Зазначає, що органом досудового розслідування не доведено обґрунтованість підозри, оскільки не проведено контрольної чи оперативної закупки, контролю за вчиненням злочину з метою доказування мети збуту наркотичних речовин. Звертає увагу на те, що в вилучені в ході обшуку сліп-пакети з канабісом не належать ОСОБА_6 , оскільки на них відсутні відбитки пальців обвинуваченого, а пакети вилучено з приміщення в якому він навіть не зареєстрований. Вказує, що судом безпідставно не визначено заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних громадян у якості альтернативного запобіжного заходу. Вважає, що судом при визначенні розміру застави не враховано дані про особу обвинуваченого, який має мінливі заробітки, працює різноробочим, має на утриманні матір похилого віку.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити її в повному обсязі, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Так, згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити:

1)виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2)виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
3)слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що зазначені обставини виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при продовженні строку тримання ОСОБА_6 під вартою цих вимог закону дотримався.

Так, колегія суддів погоджується з висновком суду про існування обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 310, ч. 2 ст. 307 КК України, оскільки даний факт підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах провадження та вірно зазначені судом першої інстанції.
Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час вирішення обвинувачення по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень.
Колегія суддів, не вирішуючи заздалегідь питання про обгрунтованість обвинувачення ОСОБА_6 , у той же час вважає за необхідне зазначити, що про зберігання наркотичних засобів з метою збуту може свідчити не лише фіксація власне їх збуту у межах контрольованої закупки, але й інші обставини, такі, як обсяг виявлених наркотичних засобів, їх розфасовка тощо, у зв`язку із чим відповідні доводи апеляційної скарги належить вважати неприйнятними.
Доводи апелянта про те, що стороною обвинувачення не було доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також неврахування судом даних про його особу є безпідставними.
Так, обвинувачений обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, пов`язаного із незаконним виробництвом, виготовленням, придбанням, зберіганням, перевезенням чи збутом наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів, а саме канабісу, загальна маса якого становить 82,502 г, і який було було розфасовано у 55 прозорих сліп-пакетів, що може свідчити про зберігання його з метою збуту, у зв`язку із чим, на думку колегії суддів, ризик продовження злочинної діяльності існує.
Також колегією суддів у цьому контексті приймається до уваги, що обвинувачений ОСОБА_6 вироком Оболонського районного суду м. Києва від 22 грудня 2014 року був засуджений за ч. 2ст.186, ч. 4 ст. 187 КК України до 9 років позбавлення волі, звільнився 08 квітня 2020 року умовно достроково на 2 роки 1 місяць, та підозрюється у вчиненні нового тяжкого злочину в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, що дає підстави грунтовно припускати, що ОСОБА_6 належних висновків для себе із притягнення до кримінальної відповідальності не зробив.
Апеляційним переглядом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 зареєстрований по АДРЕСА_1 , дані щодо наявності у нього постійного місця проживання в Дніпропетровській області, де знаходиться орган досудового розслідування та суд, в матеріалах справи відсутні та стороною захисту не надані, що також свідчить про відсутність достатніх підстав для застосування до цього обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Також колегія звертає увагу, що захисник у мотивувальній частині апеляційної скарги вказує, що обвинувачений за адресою АДРЕСА_2 не зареєстрований, та спростовує факт його проживання за вказаною адресою на час проведення обшуку, що не узгоджується із апеляційною вимогою про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту саме за вказаною адресою.
Крім того, колегією суддів враховуються дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, міцних соціальних зв`язків та утриманців не має.
Обговорюючи доводи апеляційної скарги щодо необхідності встановлення ОСОБА_6 застави у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, колегія суддів вважає їх необгрунтованими з огляду на те, що застава у такому розмірі, зважаючи на відомості про особу обвинуваченого та кількість наркотичних засобів, які були в нього вилучені, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку цього обвинуваченого.
Обговорюючи питання про можливість усунення вищевказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_6 від вартою, колегія суддів, погоджуючись з думкою слідчого судді, вважає, що встановлені щодо цього підозрюваного ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України є виключно вагомими, з часу застосування до підозрюваного запобіжного заходу не зменшилися та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж продовження тримання його під вартою.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 січня 2022 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 310, ч. 2 ст. 307 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4