У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/7352/21

№ 1-кс/183/1350/21

03 листопада 2021 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання прокурора Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному 23.10.2021 року до ЄРДР за № 0000058 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області в порядку ст. 170 КПК України надійшло клопотання прокурора Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровській області ОСОБА_2 про арешт майна.

В обґрунтування свого клопотання прокурор зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що 22 жовтня 2021 року до відділення поліції № 2 Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області від заступника начальника відділу УПД ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення про те, що, під час відпрацювання території мобільною групою поліції ГУНП в Дніпропетровській області виявлено незаконний пункт прийому чорних та кольорових металів по АДРЕСА_1 .
23.10.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000058 внесено відповідні відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України.
23.10.2021 року в період часу з 14.00 години по 18.50 годину дізнавачем ВП № 2 Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області було проведено огляд місця події, під час якого між домоволодіннями АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 було виявлено металобрухт, вага якого склала 12500 кг., та підлогові ваги з дисплеєм «Nokosonik», які вилучено до ВП № 2 Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області.
23.10.2021 року оглянуті та вилучені металобрухт, вагою 12500 кг, і ваги з дисплеєм «Nokosonik» було визнано у кримінальному провадженні № 0000058 речовими доказами, та залучені в якості речових доказів.
Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Статтею 169 КПК України визначено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, в тому числі, за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

У відповідності до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Враховуючи, що незастосування відповідного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, під час досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на тимчасово вилучене майно, а саме металобрухт, вагою 12500 кг, та ваги з дисплеєм «Nokosonik», які було вилучено 23.10.2021 під час огляду місця події між домоволодіннями АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 .

В судове засідання прокурор не з`явився у зв`язку з обмеженнями, встановленими введенням в Україні карантину. Слідчий суддя вважає, що його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Розглянувши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшла до таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

У відповідності з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності з п. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 1 ст. 173 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

У відповідності з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, в тому числі:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя, дослідивши надані прокурором докази, а також проаналізувавши наведені аргументи щодо необхідності накладення арешту на тимчасово вилучене майно, вважає, що підстав, зазначених у клопотанні, немає.

Відповідно до наданих прокурором доказів до клопотання, дізнавачем 23.10.2021 року було проведено огляд, в той же час в самому клопотанні прокурора зазначено, що дізнавачем було проведено огляд місця події. Діючим кримінальним процесуальним законодавством визначено різні правові підстави та наслідки їх проведення для цих процесуальних дій.

Слідчий суддя вважає за необхідність застосувати доктрину «плодів отруйного дерева» (fruit of the poisonous tree) сформульовану ЄСПЛ у рішеннях у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України», «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України».

Відповідно до цієї доктрини, якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж. Недопустимими є докази, здобуті із суттєвим порушенням прав та свобод людини.

Тому слідчий суддя вважає, що клопотання є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Слідчий суддя також звертає увагу на те, що у відповідності до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про металобрухт» спеціалізовані підприємства - суб`єкти господарювання всіх форм власності, що здійснюють заготівлю та/або переробку (надають послуги з переробки) металобрухту, відповідають вимогам цього Закону, у тому числі мають власну або орендовану ділянку з твердим покриттям, площа якої визначається суб`єктом господарювання з урахуванням його виробничих потреб.

Як вбачається з доданих до клопотання документів, речові докази у вигляді металобрухту були передані фізичній особі, яка написала про це розписку. В той же час прокурором не було досліджено особисто, чи має право особа, зазначена в розписці, проводити операції з металобрухтом. Крім того, Закону України «Про металобрухт» є спеціальною нормою права, а тому всі відносини в цій сфері повинні відповідати його вимогам. Як зазначено в Законі, операції з металобрухтом проводяться лише на підставі чітко визначених документів (зокрема, актів). Таким чином, прокурором повинно бути застосовано заходи щодо недопущення в цьому кримінальному провадженні, а також в подальшому порушення зазначених вище норм.

У відповідності до ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 170, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити в задоволенні клопотання прокурора Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному 23.10.2021 року до ЄРДР за № 0000058 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України.

Вилучене майно, а саме: металобрухт, вагою 12500 кг, та ваги з дисплеєм «Nokosonik», негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1