ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2492/21 Справа № 211/4183/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000648, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 липня 2021 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 10.01.2012 Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі;
- 18.04.2012 Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст. 186, ч.4 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнився 18.06.2014 року умовно-достроково на 2 роки 7 місяців 2 дні;
- 18.02.2015 Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст. 186, ч.1, 2 ст. 187, ч.1 ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі; - 09.02.2015 Саксаганським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;
- 31.08.2016 Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст.186 , ч.4, 5 ст.70 КК України до 7 років позбавлення волі; 31.08.2016 року Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.2 ст. 186, ч.4 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі;
- 24.04.2017 Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.4,5 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 06.03.2019 року по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 липня 2021 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі.

ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за таких обставин.

Обвинувачений ОСОБА_7 , 22.05.2020 року приблизно в 19 годин 00 хвилин, знаходячись за місцем свого мешкання за адресою АДРЕСА_2 , де він проживав разом зі своєю бабусею - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та батьком - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який на той час перебував в стані алкогольного сп`яніння.
Так, ОСОБА_7 пройшов до своєї кімнати, де бабуся поскаржилась йому на образи та дії зі сторони батька, а саме, що останній забрав у неї належний їй мобільний телефон та не повертає. Після чого, ОСОБА_7 з метою забрати у свого батька ОСОБА_10 мобільний телефон бабусі, пройшов до кімнати батька, та почав шукати вищевказаний мобільний телефон. Знайшовши на шафі мобільний телефон бабусі, ОСОБА_7 забрав його з метою передати бабусі, але батька це розлютило і він взяв до правої руки кухонний ніж, який лежав та столі у вищевказаній кімнаті.
В цей час у ОСОБА_7 склалася раптова гостра неприязнь до батька ОСОБА_10 та він правою рукою зжатою в кулак наніс 2 удари ОСОБА_7 в область обличчя. Від нанесених ударів ОСОБА_10 впав на підлогу на спину, при цьому продовжуючи тримати в правій руці кухонний ніж. Тим часом, ОСОБА_7 своїми руками розжав пальці ОСОБА_10 і бабуся забрала ніж та пішла з кімнати, а ОСОБА_10 продовжував лежати на підлозі.
В цей час, маючи раптову гостру неприязнь до батька, у ОСОБА_7 виник раптовий злочинний умисел на спричинення останньому тяжких тілесних ушкоджень, за вказаних мотивів.
Так, 22.05.2020 року в період часу з 19 годин 00 хвилин до 19 годин 29 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись в кімнаті квартири АДРЕСА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з метою спричинення ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, який на той час перебував на підлозі в положенні лежачи на спині, з мотивів гострої неприязні до ОСОБА_10 , умисно, зі значною силою, один за одним правою рукою зжатою в кулак завдав потерпілому ОСОБА_10 - 7 ударів в область голови, 1 удар розбутою ногою в область груді та один удар розбутою ногою в область живота.
За результатами нанесення вищевказаних ударів ОСОБА_10 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: синці голови, обличчя, верхніх кінцівок, забійна рана верхньої губи, забійна рана лівої брові, садно правої кисті; тупа поєднана травма тулубу - вогнищевий крововилив у передню черевну стінку на 4 см вище та 3 см вправо від пупка; крововилив в брижу тонкої кишки, розрив брижі тонкої кишки, надрив капсули печінки, множинні переломи ребер та грудини, забій серця.
Надалі, ОСОБА_7 22.05.2020 року, о 19 годині 29 хвилин, після нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 викликав швидку допомогу, яка по приїзду в 20 годин 06 хвилин констатувала смерть потерпілого ОСОБА_10 .
Виявлені на трупі потерпілого ОСОБА_10 тілесні ушкодження: синці голови, обличчя, верхніх кінцівок, забійна рана верхньої губи, забійна рана верхньої брові, садно правої кисті відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня, як такі що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6 днів; ушкодження в області тулуба у сукупності за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя і перебувають у прямому причино - наслідковому зв`язку зі смертю потерпілого ОСОБА_10 ..
Своїми протиправними діями, спрямованими на умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_10 , ОСОБА_7 спричинив останньому тілесні ушкодження, які відповідно до висновків судово-медичних експертиз №1161 від 03.06.2020 року та № 1161/1 від 05.06.2020 року є - тупа поєднана травма тулубу - вогнищевий крововилив у передню черевну стінку на 4 см вище та 3 см вправо від пупка; крововилив в брижу тонкої кишки, розрив брижі тонкої кишки, надрив капсули печінки, множинні переломи ребер та грудини, забій серця, від яких настала смерть ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В апеляційній скарзі обвинувачений просить перекваліфікувати його дії, оскільки він не мав умислу на спричинення тілесних ушкоджень, а лише оборонявся.
В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого просить вирок скасувати та постановити виправдувальний вирок. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, адвокат посилається на неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність. Захисник вважає, що суд не надав належної оцінки показанням експерта, який вказав на те, що тяжкі наслідки були спричинені у зв`язку зі слабким опором до травматичних проявів, до зовнішніх чинників, які виникли враховуючи спосіб життя потерпілого. Наведені обставини адвокат вважає істотними, оскільки вони доводять, що настання тяжких наслідків залежали від стану внутрішніх органів потерпілого. Окрім цього, на переконання захисника, суд залишив поза увагою факт провокуючої поведінки потерпілого, а також не врахував, що дії обвинуваченого були спрямовані на захист бабусі та свого життя. Адвокат зазначає, що суд дійшов помилкового висновку, що потерпілий перебував у положенні лежачи, а тому обвинувачений не міг перебувати в стані необхідної оборони. На переконання захисника, суд не врахував, що померлий неодноразово піднімався та продовжував вчиняти протиправні дії. Більш того, поведінка обвинуваченого після вчинення злочину свідчить про відсутність у його діях умислу. Серед іншого, на думку захисника, поза увагою суду залишилась думка матері та доньки потерпілого, які просили суд суворо не карати обвинуваченого.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційні скарги, прокурора, який просив вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за обставин, встановлених судом та викладених у вироку суду, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та є обґрунтованим.
Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.
Так, вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю підтверджується дослідженими в ході судового розгляду:
- показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 , який хоча і не визнав повністю свою вину, проте обставину конфлікту з батьком не заперечував та визнав факт спричинення останньому тілесних ушкоджень;
- потерпілої ОСОБА_11 - сестри обвинуваченого, яка вказала, що дізналась про конфлікт та бійку під час телефонної розмови зі слів останнього, а приїхавши на місце події бачила на пілозі померлого батька ОСОБА_10 . При цьому, свідок зауважила, що між її батьком та бабусею постійно виникали сварки;

- свідка ОСОБА_9 - бабусі обвинуваченого, яка вказала на те, що ОСОБА_10 останній час її ображав, бив, вживав спиртні напої, вона часто викликала працівників поліції. 22.05.2020 він прийшов додому в стані алкогольного сп`яніння, почав до неї чіплятися, тому вона пішла до своєї кімнати, однак він ходив по квартирі з ножем, стукав у всі двері, потім увірвався до неї в кімнату та забрав її телефон. Коли прийшов її онук обвинувачений ОСОБА_7 він знайшов її мобільний телефон в кімнаті, в цей час ОСОБА_10 з ножем в руках почав підходити до онука, тоді вона йому сказали про те, що у батька ніж, в цей час обвинувачений схопив батька за руку і вона вихопила цей ніж та занесла його в іншу кімнату. Потім ОСОБА_12 ударив батька він впав і він ще ногою його штовхав, скільки разів вона не пам`ятає. Вона казала ОСОБА_12 досить вже. Коли її син лежав на підлозі і вже не чинив опору ОСОБА_12 викликав швидку допомогу та поліцію, однак ОСОБА_10 до приїзду швидкої помер;
- свідка ОСОБА_13 - сусідки ОСОБА_9 , яка вказала на те, що раніше остання проживала разом зі своїм сином, який погано себе вів по відношенню до неї, зловживав спиртними напоями, вона часто викликала працівників поліції;
- протоколом огляду трупа ОСОБА_10 з тілесними ушкодженнями від 22.05.2020 та фототаблицею до нього, в ході якого було вилучено мікрооб`єкти з долонь правої та лівої руки, зрізи нігтьових пластин правої і лівої руки, дактилокарта трупа (а.с. 11-15 т. 2);
- протоколом огляду місця події від 22.05.2020 та фототаблицею до нього, згідно з якими оглянуто приміщення квартири АДРЕСА_3 , в ході якого було вилучено кухонний ніж, праску зі слідами речовини бурого кольору та марлевий тампон з речовиною бурого кольору (№1) та марлевий тампон з речовиною бурого кольору (№2) (а.с. 16-19 т. 2);
- протоколом перегляду відеозапису старшого слідчого СВ Довгинцівського ВП ОСОБА_14 від 15.06.2020з оптичного диску, який надав командир полку патрульної поліції ОСОБА_15 , на якому зафіксовано приїзд поліцейських за викликом (а.с. 40-41 т. 2), згідно з яким на час приїзду патрульної поліції ОСОБА_10 знаходився на підлозі в приміщенні кімнати квартири АДРЕСА_3 , а обвинувачений ОСОБА_7 та свідок ОСОБА_9 , які в цей час також знаходилися в квартирі, розповідали працівникам поліції про агресивну поведінку ОСОБА_10 та обставини нанесення йому тілесних ушкоджень;
- висновком експерта № 1161 від 03.06.2020, згідно з яким при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження: синці голови, обличчя, верхніх кінцівок, забійна рана верхньої губи, забійна рана лівої брови, садно правої кисті. Тупа поєднана травма тулубу вогнищевий крововилив у передню черевну стінку на 4 см вище та 3 см вправо від пупка; 1,5 літра крові у черевній порожнині, крововилив в брижу тонкої кишки, розрив брижі тонкої кишки, надриви капсули печінки, множині переломи ребер та грудини, забій серця. Ушкодження виникли одне за одним у різній послідовності в короткий проміжок часу, незадовго до настання смерті на що вказують морфологічний та мікроскопічний характер пошкоджень. Характер переломів, розриву брижі кишки свідчить за дію тупих твердих предметів, які діяли з великою силою за механізмом удару, стискання груді у передньо-задньому напрямку. Між ушкодженнями в області тулуба та настанням смерті встановлено прямий причинно-наслідковий зв`язок. Ушкодження в області голови, обличчя, верхніх кінцівок виникли від травматичної дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею , конструктивні особливості яких не відобразилися, такими предметами могли бути кулак руки, взута нога та інші тупі тверді предмети з обмеженою контактуючою поверхнею. Ушкодження в області тулуба у сукупності за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя. Синці голови, обличчя, верхніх кінцівок, забійна рана верхньої губи, забійна рана лівої брови, садно правої кисті у живих осіб відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів. Смерть наступила від закритої тупої травми тулуба, що супроводжувалася ушкодженнями м`яких тканин, переломами ребер та грудини, забоєм серця, розривами капсули печінки, розривом брижі кишок з вилитям крові у черевну порожнину та розвитком гострої крововтрати. Висновок підтверджується комплексом тілесних ушкоджень, характером морфологічних змін зі сторони внутрішніх органів, результатами судово-гістологічного дослідження. При судово-медичному токсикологічному дослідженні крові з трупа виявлений етиловий спирт у концентрації 3,41 проміле. Дана концентрація алкоголю у крові, стосовно до живих осіб, може відповідати сильному алкогольному сп`янінню (а.с. 44-48 т. 2);
- висновком експерта № 148 від 25.05.2020, згідно з яким кров підозрюваного ОСОБА_7 належить до групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0 (а.с. 130-131 т. 2);
- висновком експерта № 150 від 09.06.2020, згідно з яким, на представлених для дослідження фрагментах марлі (об`єкти № 2-4), спортивних штанях (об`єкти № 5,6,11), шкарпетках (об`єкти № 12-14) встановлена наявність крові. В об`єктах № 1,7-10,15-20 наявність крові не встановлена. При встановленні видової приналежності крові в об`єктах № 2-6,11-14 виявлено білок крові людини. При серологічному дослідженні крові об`єктів № 2-6,11-14 виявлені антигени А,Н і ізогемаглютинін анти-В, що не виключає можливості утворення вказаних слідів за рахунок крові особи (осіб) з групою крові А з ізогемаглютиніном анти-В з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВ0, тому не виключена можливість наявності їх за рахунок крові потерпілого ОСОБА_10 , оскільки кров його належить саме до вказаної групи. У випадку можливого змішування крові у якості домішка крові особи групи 0 з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВ0, яким є підозрюваний ОСОБА_7 , не виключається (а.с. 145-149 т. 2);
- картою виїзду швидкої медичної допомоги № 38 від 22.05.2020, згідно з яким за адресою АДРЕСА_2 на підлозі виявлено тіло чоловіка та констатована біологічна смерть останнього (а.с. 153 т. 2);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 01.06.2020, в ході якого підозрюваний ОСОБА_7 надав показання з приводу обставин, які мали місце в період часу з 19:00 годин до 20:00 годин 22.05.2020 року за адресою АДРЕСА_2 , та яку участь у них він приймав, та вказав на механізм спричинення ним тілесних ушкоджень ОСОБА_10 (а.с. 165-166 т. 2);
- висновком експерта № 1161/1 від 05.06.2020 року, згідно якого смерть ОСОБА_10 настала від закритої тупої травми тулуба, що супроводжувалася ушкодженнями м`яких тканин, переломами ребер та грудини, забоєм серця, розривами капсули печінки, розривом брижі кишок з вилиттям крові у черевну порожнину та розвитком гострої крововтрати. Ушкодження виникли одне за одним у різній послідовності в короткий проміжок часу, незадовго до настання смерті на що вказують морфологічний та мікроскопічний характер пошкоджень. Характер переломів, розриву брижі кишки свідчить про дію тупих твердих предметів, які діяли з великою силою за механізмом удару, стискання груді у передньо-задньому напрямку. Між ушкодженнями в області тулуба та настанням смерті встановлено прямий причинно-наслідковий зв`язок. Ушкодження в області голови, обличчя, верхніх кінцівок виникли від травматичної дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею , конструктивні особливості яких не відобразилися, такими предметами могли бути кулак руки, взута нога та інші тупі тверді предмети з обмеженою контактуючою поверхнею. Ушкодження в області тулуба у сукупності за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя. Смерть настала близько 20:00 години 22.05.2020 року. Предметами травми могли бути кулак руки, взута нога та інші тупі тверді предмети з обмеженою контактуючою поверхнею з подібним властивостями. Не встановлено ушкоджень які характерні для боротьби, самозахисту, так як дані поняття не є медичними. Виявлені на тілі потерпілого ушкодження могли утворитися при механізмі, на який вказує підозрюваний (а.с. 170-173 т. 2);
- показаннями судово-медичного експерта ОСОБА_16 , який пояснив, що ушкодження в області тулуба ОСОБА_10 виникли одне за одним у різній послідовності в короткий проміжок часу, що вимірюється кількома хвилинами, незадовго до настання смерті на що вказують морфологічний та мікроскопічний характер пошкоджень. Між ушкодженнями в області тулуба та настанням смерті встановлено прямий причинно-наслідковий зв`язок. Ушкодження в області голови, обличчя, верхніх кінцівок виникли від травматичної дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, конструктивні особливості яких не відобразилися, такими предметами могли бути кулак руки, взута нога та інші тупі тверді предмети з обмеженою контактуючою поверхнею.

Надаючи оцінку наведеним доказам у своїй сукупності, у колегії суддів відсутні сумніви у їх належності та допустимості. Ці докази суд вважає достатніми для доведення винуватості ОСОБА_7 , а тому не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Вирішуючи питання обґрунтованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що злочин було вчинено в умовах очевидності та подія злочину визнана самим обвинуваченим.
Так, ОСОБА_7 визнав факт спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, через конфлікт останнього зі своєю матір`ю. Водночас, свідок ОСОБА_9 вказала на те, що бачила, як обвинувачений наносив тілесні ушкодження потерпілому, який лежав на підлозі.
Окрім цього, під час слідчого експерименту обвинувачений вказав механізм спричинення тілесних ушкоджень, а експертом під час проведення експертизи встановлено, що вони могли утворитись за наведених ОСОБА_7 обставин.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, повністю знайшла своє підтвердження у наведених доказах, обґрунтовано визнаних судом допустимими.
Щодо доводів захисту про відсутність у обвинуваченого умислу на завдання тяжких тілесних ушкоджень та неправильне застосування у зв`язку з цим закону України про кримінальну відповідальність, то вони свого підтвердження під вас апеляційного розгляду не знайшли.
На переконання колегії суддів, дії обвинуваченого були правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України, оскільки сукупність об`єктивних даних справи, зокрема, щодо характеру, локалізації та механізму спричинення тілесних ушкоджень, у своїй сукупності не дають підстав вважати, що останній не мав наміру заподіяти потерпілому будь-які тілесні ушкодження умисно.
Дослідженими судом показаннями свідка ОСОБА_9 об`єктивно підтверджується, що дії ОСОБА_9 не були спрямовані на самозахист, оскільки потерпілий перебував на підлозі у положенні лежачи, що мінімізувало його супротив. Більш того, свідок зазначила, що забрала у потерпілого ніж, що свідчить про усунення реальної загрози для обвинуваченого. За цих умов подальше завдання тілесних ушкоджень, одне за одним в короткий проміжок часу у різній послідовності, як зазначив експерт, неможливо вважати необхідною обороною, а наслідки перевищенням її меж.
При цьому, суд виходить також й з того, що у обвинуваченого не було виявлено жодних тілесних ушкоджень (а.с. 98 т.2).
Отже, з урахуванням наведеного, у суду апеляційної інстанції відсутні будь-які сумніви у правильності кваліфікацій дій обвинуваченого саме за ч. 2 ст. 121 КК України, а тому доводи апелянтів в цій частині суд вважає безпідставними.
Щодо тверджень захисту про те, що настання смерті потерпілого пов`язане зі станом його здоров`я, то вони також не заслуговують на увагу, оскільки між ушкодженнями в області тулуба та настанням смерті експертом встановлено прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Вирішуючи питання про правильність застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного ним покарання ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину і особі обвинуваченого, за доводами апеляційних скарг захисту, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з вимогами ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено відповідно до вищезазначених вимог.
Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання суд врахував ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який відноситься відноситься до категорії тяжких, а також особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд не встановив, а в якості таких, що його обтяжують, визнав рецидив злочинів.
Надавши правову оцінку зазначеним судом відомостям та доказам на їх підтвердження, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України і є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
З висновками суду першої інстанції про можливість виправлення останнього в умовах ізоляції від суспільства протягом визначеного судом строку колегія суддів погоджується та вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання за своїм видом та розміром слід вважати справедливим.
Ті обставини, що обвинувачений намагався надати допомогу потерпілому, а потерпіла не наполягала на суворому покаранні, хоча і мають місце, проте підстав для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання самі по собі не дають.
З урахуванням наведеного, суд вважає необґрунтованими доводи захисту про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок суворості.
Отже, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку, який скасуванню з викладених в апеляційних скаргах мотивів не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України,
колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 липня 2021 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4