Ухвала
іменем України

7 жовтня 2021 року
м. Київ
справа № 1-145

провадження № 51- 1536 зп 21
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд вироку Апеляційного суду Донецької області від 7 грудня 2006 року щодо нього,
встановив:
Вироком Апеляційного суду Донецької області від 7 грудня 2006 року ОСОБА_4 засуджено за п.п. 4, 13, ч.2 ст.115 Кримінального кодексу України в редакції 2001 року (далі КК) до покарання у виді довічного позбавлення волі.
Як убачається із наявних у Верховному Суді матеріалів провадження, постановою судді Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 31 березня 2021 року, на підставі положень ст.386 КПК України в редакції 1960 року відмовлено засудженому ОСОБА_4 у витребуванні матеріалів кримінальної справи щодо нього для перевірки в касаційному порядку, у зв`язку із закінченням строку на касаційне оскарження вироку апеляційного суду, а клопотання про його відновлення не було подано.
04 жовтня 2021 року до Верховного Суду надійшла заява від засудженого ОСОБА_4 , у якій він просить Верховний Суд України переглянути вирок Апеляційного суду Донецької області від 7 грудня 2006 року в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 444, ч.ч.2 і 3 ст. 446 Кримінального процесуального кодексу України в редакції 2012 року (далі КПК). Водночас подав заяву про прийняття Судом до розгляду його заяви про перегляд судового рішення та матеріалів кримінальної справи щодо нього, а також просить розглянути його клопотання про розгляд заяви з його особистою участю.
Проте, заяви засудженого ОСОБА_4 про перегляд судового рішення та матеріалів кримінальної справи, також подане ним клопотання про розгляд заяви з його участю, не можуть бути предметом розгляду Верховного Суду з огляду на таке.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі Закон), яким внесено зміни до Кримінального процесуального кодексу України та виключено з тексту цього Кодексу главу 33.

Відповідно до пункту 1 параграфу 3 розділу 4 Закону заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України у справах, які подані та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, передаються до Касаційного кримінального суду й розглядаються за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом.
Однак такий порядок не може бути застосований до заяв, які подані після набрання чинності зазначеним Законом, оскільки, згідно з ч. 1 ст. 5 КПК процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення. Тобто на час звернення засудженого з відповідними заявою і клопотанням відсутні процесуальний порядок і повноваження Верховного Суду щодо їх розгляду.
Отже, враховуючи, що з заявою від 24 вересня 2021 року про перегляд судового рішення Верховним Судом України, засуджений ОСОБА_4 звернувся після втрати чинності главою 33 КПК, а тому, в силу ст. 5 КПК вказані заява і клопотання не можуть бути предметом розгляду у Верховному Суді та підлягають поверненню.
Керуючись пунктами 1, 6 параграфу 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», ч. 1 ст. 5, ст. 441 КПК, Верховний Суд
постановив:
заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд вироку Апеляційного суду Донецької області від 7 грудня 2006 року і клопотання про розгляд заяви з його участю повернути.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3