ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 11-cc/819/531/21 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ухвала слідчого судді Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

Секретарі ОСОБА_5

За участю прокурора ОСОБА_6

Підозрюваного ОСОБА_7

Захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні Херсонського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №0000271 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 10 вересня 2021 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Генічеськ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 10 вересня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання ст. слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Херсонській області про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 10 вересня 2021 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів. У випадку постановлення ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, визначити заставу у розмірі 52 762 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого корупційного злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років, підозру у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовано вагомими доказами.

Також обставинами, які враховуються при обранні запобіжного заходу є те, що ОСОБА_7 не є особою пенсійного віку, відсутні будь-які дані про наявність хвороб, які б перешкоджали його утриманню в умовах попереднього ув`язнення.

У разі внесення застави зобов`язати ОСОБА_7 прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого чи прокурора та покласти на підозрюваного наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора захисник адвокат ОСОБА_8 просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області залишити без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, прокурора, захисника, підозрюваного, у судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

З матеріалів провадження вбачається, що в провадженні слідчого управління ГУНП в Херсонській області перебуває кримінальне провадження №0000271 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України.

08 вересня 2021 року ОСОБА_7 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України (а.п.12-14).

09 вересня 2021 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України (а.п.8-10).

09 вересня 2021 року ст. слідчий в ОВС відділу СУ ГУНП в Херсонській області звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави.

В обґрунтування доводів клопотання слідчий вказав на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме наявність підстав вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на заявника у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше (аналогічне) кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий суддя відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, зазначив про відсутність обставин на доведення наявності ризиків, на які слідчий посилається у клопотанні, в обґрунтування обрання найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та ненадання прокурором доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам: - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; - незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Прийняте слідчим суддею рішення ґрунтується на фактичних обставинах провадження та на вимогах кримінального процесуального закону.

Вбачається, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 369 КК України підтверджується доказами, наявними в матеріалах провадження, зокрема даними, що містяться в протоколах допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 (а.п.22-30) протоколами огляду від 08 вересня 2021 року службового кабінету № 8 ВП № 2 Генічеського РВП ГУНП в Херсонській області за адресою: Херсонська область, Генічеський район, смт.Іванівка, вул. Миру, 25 (а.п.15-16, 18-20), іншими матеріалами провадження в їх сукупності.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, належним чином перевірена та встановлена слідчим суддею при розгляді даного клопотання.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, про що свідчить усталена практика Європейського суду з прав людини, яка згідно ч.2 ст. 8, ч.5 ст. 9 КПК України, є частиною національного законодавства (п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України", п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року у справі "Хайредінов проти України").

Ні зміст клопотання, ні доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, не обґрунтовують необхідності застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до положень ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний встановити чи є наявність обґрунтованої підозри у вчинені злочину та достатньо підстав вважати про існування ризиків, на які вказує слідчий, прокурор, та має право постановити ухвалу про застосування більш м`якого запобіжного заходу, якщо прокурор не доведе наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з таких ризиків, передбачений ст.177 КПК України.

Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя вказав, що клопотання слідчого не містить жодних обставин на підтвердження існування заявлених ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Апеляційна скарга прокурора, в якій ставиться питання про застосування найсуворішого запобіжного заходу до підозрюваного, вмотивована тяжкістю покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним в інкримінованому злочині, тим, що підозрюваний не являється особою пенсійного віку та не має хвороб, які унеможливлюють його перебування в умовах ізоляції.

Колегія суддів вважає доводи сторони обвинувачення непереконливими, а викладені вимоги такими, що суперечать контексту ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини, оскільки серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Сам факт підозри особи у вчиненні злочину та суворості можливого судового вироку не є безумовною підставою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без наявності ризиків, які б давали достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини, у зв`язку із чим, доводи прокурора про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із цих підстав не можуть бути прийняті до уваги.

Твердження прокурора в апеляційній скарзі про те, що лише запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, не знайшли свого підтвердження під час перевірки матеріалів справи апеляційним судом.

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про існування ризику можливого перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню, жодного аргументу на підтвердження наявності інших заявлених ризиків, передбачених ст.177 КПК України, органом досудового розслідування не надано, зокрема, ризики можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, впливу на свідків у кримінальному провадженні, так само як і ризик вчинення ОСОБА_7 іншого, аналогічного кримінального правопорушення жодним чином не доведені.

Згідно з практикою Європейського суду, ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, при цьому, ризик втечі не виникає лише за відсутності постійного місця проживання, а сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Слідчий суддя врахував відомості про особу підозрюваного, який визнає свою причетність до інкримінованого злочину, має постійне зареєстроване місце проживання та соціальні зв`язки, має неповнолітню дитину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, крім того ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину у сфері службової діяльності, а слідчим та прокурором не доведено необхідність ізоляції підозрюваного від суспільства, та дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Такий висновок, на думку суду апеляційної інстанції є належним чином обґрунтованим та таким, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26.06.1991 р. у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його "пілотному" рішенні від 10.02.2011 р. у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 р. у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 р. у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що не зважаючи на підозру у вчиненні тяжкого злочину та передбачене за нього покарання, вірогідність ухилення підозрюваного від процесуальних обов`язків, перешкоджання кримінальному провадженню не є надто високою у зв`язку із чим колегія суддів, враховуючи дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_7 та всі інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, погоджується з висновком слідчого судді про те, що відносно ОСОБА_7 може бути застосований більш м`який вид запобіжного заходу, ніж той, який зазначений у клопотанні, який одночасно зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

При цьому, слід зауважити, що підозрюваний, після застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з`явився в судове засідання суду апеляційної інстанції. Відсутні будь-які відомості про тиск з боку ОСОБА_7 на свідків, допущення ним порушень чи недотримання належної процесуальної поведінки. Вказані обставини додатково свідчать про правильність прийнятого слідчим суддею рішення.

При розгляді клопотання, слідчим суддею прийнятті до уваги положення ст.178 КПК України стосовно обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу у їх сукупності, достатньо мотивувавши прийняте рішення.

Доводи апеляційної скарги прокурора були предметом розгляду в суді першої інстанції та обґрунтовано не прийняті до уваги слідчим суддею.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Враховуючи викладене, місцевий суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст.177, 178, 183, 194, 199 КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , даних про його особу, застосував відносно останнього запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,--

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 10 вересня 2021 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4