Справа № 740/1444/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/514/21
Категорія - ч.2 ст.191 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6

з участю: прокурора ОСОБА_7

представника потерпілого - ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№ 0000059 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 квітня 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Червоні Партизани, Носівського району, Чернігівської області, житель АДРЕСА_1 , одружений, освіта середня-спеціальна, працює лісником ДП «Ніжинрайагролісництво», раніше не судимий,

визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.191 КК України та виправданий, у зв`язку з недоведенням в його діянні складу кримінального правопорушення.

Скасовано арешт автомобіля марки «ЗІЛ-431610», 1989 року випуску, р.н. НОМЕР_1 , та свідоцтва про його реєстрацію, накладений ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26.10.2016 року, із урахуванням ухвали Апеляційного суду Чернігівської області від 16.11.2016 року.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Як зазначив у вироку місцевий суд, органом досудового розслідування ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України, а саме - в розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Згідно з викладеними в обвинувальному акті обставинами, ОСОБА_10 наказом №18 від 09.07.2007 року лісничого Ніжинського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства «Ніжинрайагролісництво» (далі - Підприємство) був призначений на посаду лісника даного підприємства та за ним був закріплений обхід № 16.

Згідно з посадовими обов`язками лісника Підприємства ОСОБА_10 був зобов`язаний здійснювати охорону лісів і ввіреного йому майна в закріпленому обході з прийняттям мір до попередження і припинення порушень незаконних порубок, розкрадань та інших порушень користування лісом, контролювати за станом охорони і захисту лісів, складати протоколи про виявлення порушення, затримувати в установленому порядку осіб, винних в лісопорушеннях з накладенням арешту на незаконно здобуту в лісі продукцію; відповідно до своїх посадових обов`язків та укладеного між ним та Підприємством договору про індивідуальну матеріальну відповідальність від 09.07.2007 ніс повну матеріальну відповідальність за нанесену матеріальну шкоду лісгоспу, - тобто виконував організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції й відповідно до ч.3 ст.18 КК України був службовою особою, та шляхом зловживання своїм службовим становищем вчинив розтрату майна Підприємства за таких обставин.

Відповідно до ст.1 Лісового кодексу України усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Згідно з п.3.5 Статуту Підприємства воно є лісокористувачем, на підставі рішення Чернігівської обласної ради від 27 березня 2001 року «Про надання у постійне користування земель лісового фонду», та здійснює його повноваження згідно з положенням Лісового кодексу України та інших нормативних актів.

Відповідно до п.4.2. Статуту Підприємства його майно є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області і закріплюється за ним на праві господарського відання.

У вересні 2016 року, в точно невстановлений слідством час та місці, до ОСОБА_10 , як лісника Підприємства, звернувся його знайомий ОСОБА_12 з пропозицією відпустити йому ділову деревину породи «ясен» у кількості 10 метрів кубічних, на що ОСОБА_10 погодився.

У подальшому, впродовж жовтня 2016 року, в точно невстановлений слідством час, ОСОБА_10 , зловживаючи своїм службовим становищем, діючи всупереч інтересам служби в інтересах ОСОБА_12 , з метою розтрати лісопродукції Підприємства, достовірно знаючи про наявність на території лісових ділянок закріпленого за ним обходу № НОМЕР_2 , розташованих біля сіл Ніжинське (стара назва - с. Григоро-Іванівка), Мильники (стара назва

с. Григорівка) та Колісники, Ніжинського району, відведених для проведення вибіркових санітарних рубок, але не зрубаних дерев породи «ясен», за результатами вирубки яких можливо заготовити ділову деревину, здійснив на території вищевказаних лісових ділянок закріпленого за ним обходу заготівлю ділової деревини породи «ясен» у кількості 31 колоди, об`ємом 10,156 м.куб., про яку керівництву Підприємства не доповів, заходів щодо її оприбуткування Підприємством не вжив, та в подальшому зберігав дану деревину в точно невстановленому слідством місці на території ввіреного йому обходу №16.

Після цього ОСОБА_10 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на розтрату лісопродукції Підприємства, зловживаючи своїм службовим становищем і діючи при цьому в інтересах ОСОБА_12 , перебуваючи в точно невстановленому слідством місці на території закріпленого за ним обходу №16, незаконно, в порушення установленого порядку відпуску лісопродукції, за відсутності будь-яких дозвільних документів, достовірно знаючи, що ОСОБА_12 або інші особи не вносили кошти до каси Підприємства за придбання лісопродукції та не мають наміру цього робити, 19 жовтня 2016 року відпустив ОСОБА_12 близько 5 м.куб. заготовленої ним ділової деревини породи «ясен» із загальної кількості 10,156 м.куб. та 23 жовтня 2016 року - іншу частину цієї деревини, яку ОСОБА_12 доставив на територію ПП «Трансбудсервіс», за адресою: м. Ніжин, вул. Носівський Шлях, 50-б, де вона була 23 жовтня 2016 року виявлена та вилучена працівниками правоохоронних органів.

Загалом при вищевказаних обставинах ОСОБА_10 незаконно відпустив ОСОБА_12 31 колоду ділової деревини породи «ясен» загальним об`ємом 10,156 метрів кубічних, чим спричинив територіальній громаді Чернігівської області в особі Підприємства матеріальні збитки на загальну суму 25750, 62 грн.

Виправдовуючи ОСОБА_10 , суд першої інстанції вказав, що стороною обвинувачення не доведено належними та допустимими доказами поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_10 інкримінованого йому кримінального правопорушення, у зв`язку з чим пред`явлене останньому обвинувачення не доведено, при цьому усі припущення та сумніви стосовно доведеності вини обвинуваченого слід тлумачити на його користь, що є підставою для ухвалення виправдувального вироку.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в лісогосподарських підприємствах України на строк 2 роки. В обґрунтування скарги послався на невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Послався на безпідставне визнання місцевим судом неналежними та недопустимими доказами ряду процесуальних документів, у тому числі і складених за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні. Вказав на достатність доказів для визнання ОСОБА_10 винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Зазначив, що матеріалами проведеної негласної слідчої (розшукової) дії, а саме: протоколом за результатами проведення НСРД зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 30.10.2016 року підтверджуються телефонні розмови між обвинуваченим та свідком ОСОБА_12 щодо відпуску останньому лісопродукції породи «ясен», умов такого відпуску, обставин вивезення заготовленої деревини, використання при перевезенні фіктивних документів та підрахунку об`єму вивезеної деревини. Зміст даних телефонних розмов вказує на незаконність відпуску обвинуваченим із ввіреного йому, як ліснику, обходу №16 ОСОБА_12 ділової деревини породи «ясен» та застосування конспірації зазначених незаконних дій. Вказав, що висновки суду про відсутність у протоколі огляду місця події від 23.10.2016 року відомостей про наявність відтисків клейма на вилучених колодах деревини породи «ясен» є безпідставними, оскільки під час огляду місця події вилучені колоди на предмет наявності відтисків клейма взагалі не досліджувались. Саме у зв`язку з цим виникла необхідність детально оглянути вилучену деревину, що і було здійснено 03.11.2016 року, де згідно відповідного протоколу огляду було встановлено, що 5 із 31 вилучених колод деревини мають відтиск клейма «25 29», що належить ДП «Ніжинрайагролісництво». Вказав, що молоток для клеймування деревини саме з маркуванням «25 29» було вилучено під час обшуку в адміністративній будівлі ДП «Ніжинрайагролісництво». Також вказав, що покази свідка ОСОБА_13 з приводу перевезення на власному автомобілі на прохання ОСОБА_12 деревини в м. Ніжин з пилорами ОСОБА_14 , спростовуються як телефонними розмовами між обвинуваченим та ОСОБА_12 , так і показаннями свідка ОСОБА_14 , який повідомив, що ОСОБА_12 до нього з цього приводу не звертався і на його пилораму в с. Плоске деревину породи «ясен» ніхто не привозив. Вказав на безпідставне визнання недопустимим доказом протоколу огляду місця події від 23.10.2016, у ході якого на пилорамі ПП «Трансбудсервіс» виявлено та вилучено 31 колоду деревини породи «ясен», у зв`язку з відсутністю добровільної згоди особи, яка володіє цією пилорамою, на проникнення на її територію, або відповідного рішення суду. Зазначив, що дане порушення має формальний характер та не призвело до істотного порушення прав та свобод обвинуваченого, так як огляд проводився з участю особи, яка придбала у ОСОБА_12 лісопродукцію, майно власника пилорами не вилучалося, зауважень від учасників слідчої дії не надходило, а на тимчасово вилучене майно відповідною ухвалою слідчого судді було накладено арешт.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу частково та просив її задовольнити з наведених вище підстав; обвинуваченого та його захисника, які просили залишити вирок суду без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Судове рішення - це акт правосуддя, ухвалений згідно з нормами матеріального та процесуального права та згідно з конституційними засадами і принципами судочинства. Судове рішення має бути законним, обґрунтованим, зрозумілим та чітким, і не повинно містити положень, які б суперечили або виключали одне одного, ускладнювали чи унеможливлювали його виконання.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що обґрунтованим є судове рішення, якщо воно ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені доказами, оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному й неупередженому дослідженні під час судового розгляду з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку доказів (ч.3 ст.370, з урахуванням ст.94 КПК України).

Вмотивованим є судове рішення у якому наведені пояснення (мотиви), чому суд вважає ту або іншу обставину доведеною чи недоведеною, чому суд врахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, чому обрав ту чи іншу норму права (закону), а також чому застосував чи не застосував встановлений нею той чи інший правовий наслідок. Вмотивованість судового рішення забезпечується не лише наявністю у ньому мотивувальної частини, а й наведенням у ній оцінки та відповіді на кожен доречний, важливий і вирішальний аргумент сторони судового провадження.

Із цього випливає, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази, як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати остаточну оцінку кожному доказу з точки зору його належності, допустимості, достовірності і достатності.

Відповідно до ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення; а також при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 284 цього Кодексу, тобто, якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення або якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

За змістом цієї статті виправдувальний вирок у зв`язку з недоведеністю вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення ухвалюється в тих випадках, коли факт кримінального правопорушення встановлено, але беззаперечно доведено, що обвинувачений його не вчинив і сторона обвинувачення вичерпала можливості надати інші докази для усунення сумнівів, які виникли. Виправдувальний вирок ухвалюється також у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, тобто факт вчинення обвинуваченим певного діяння встановлено, але сторона обвинувачення не зуміла переконливо для суду всебічно, повно й неупереджено доказати, що цьому діянню притаманні всі елементи складу кримінального правопорушення, інкримінованого цій особі.

Пунктом 17 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» передбачено, що висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.

Виправдовуючи ОСОБА_10 , місцевий суд вказав, що зібрані у кримінальному провадженні докази не доводять його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення у встановленому законом порядку належними і допустимими доказами.

Так, у судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_10 свою вину не визнав та пояснив, що працює в ДП «Ніжинрайагролісництво» лісником і в його віданні перебуває обход №16. Він не має права відмічати дерева, що підлягають вирубці. У рахунок невиплаченої зарплати у 2016 році брав у лісництві дрова, які підлягали санітарній вирубці. Зрізав відміченні клеймами сухі та обгорілі дерева, сироростучі дерева не спилював. Відвозив ОСОБА_12 на пилораму дрова - близько 5,6 м.куб, які були надані йому в рахунок зарплати.

Допитаний в апеляційному суді представник потерпілого ОСОБА_8 показав, що ДП «Ніжинрайагролісництво» із заявою про вчинення злочину до поліції не зверталось. В матеріалах інвентаризації за 2016 рік відсутня польова-перелікова відомість, на даний час її немає, з даного приводу проводилось службове розслідування. Підприємству нанесені збитки. При наявності клейма, яке ставить майстер лісу, лісник спилює дерево.

Представник потерпілого ОСОБА_15 у судовому засіданні місцевого суду показав, що польова-перелікова відомість по обходу №16 відсутня, у зв`язку з чим довідка попереднього керівника ДП «Ніжинрайагролісництво» відкликана. Про нанесення підприємству збитків конкретно стверджувати не може. Із заявою до правоохоронних органів з цього приводу лісництво не звертався.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні апеляційного суду показав, що на прохання ОСОБА_12 їздив на власному автомобілі «ЗіЛ» в с. Плоске, де на пилорамі завантажив лісопродукцію колоди, довжиною 3-4 метри, об`ємом близько 5 м.куб., та перевіз на базу до ОСОБА_12 у м. Ніжин.

Свідок ОСОБА_16 в суді першої інстанції показав, що в 2016 році працював помічником лісничого ДП «Ніжинрайагролісництво». Клеймо «25 29» було закріплене за ним. В обході №16 були санітарні рубки, він ставив клеймо на деревах, які підлягали санітарній рубці, заносив дані у перелікову відомість. При порубці він не був присутнім. Клеймо ставиться на кореневій лапі та на стовбурі на висоті 1,30 см. Перевіряли залишки, порушень комісією не виявлено. Складали польову відомість, яка зберігається у бухгалтерії.

Допитаний у місцевому суді в якості свідка ОСОБА_17 показав, що працював менеджером ДП «Ніжинрайагролісництво» станом на вересень 2016 року і був членом комісії по інвентаризації залишків продукції, зокрема в обході №16, залишки лісопродукції відсутні, все було в нормі.

Свідок ОСОБА_18 в суді першої інстанції показав, що працює майстром заготівлі Ніжинського лісгоспу. Оглядав колоди «ясена» в с. Липів Ріг, на деяких стояли клейма, які до його підприємства не відносяться. Він підписував накладну від 28 липня 2016 року №48 2017, кому виписував - не пам`ятає, накладна його, але лісопродукція ні.

Так, відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: у тому числі подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, відповідно до положень ч.1 ст.92 КПК України покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Твердження прокурора, що суд дійшов помилкового висновку про виправдання ОСОБА_10 , оскільки його винуватість повністю доведена зібраними під час досудового розслідування та дослідженими судом належними і допустимими доказами, колегія суддів визнає непереконливими.

Кожен доказ, яким органи досудового розслідування обґрунтували обвинувачення ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України, судом ретельно досліджений, йому дана відповідна оцінка, а висновки місцевого суду детально перевірені апеляційним судом.

Як слідує з показань обвинуваченого ОСОБА_10 , останній своєї вини не визнав, пояснивши, що ОСОБА_12 був його знайомим і з ним була домовленість про реалізацію дров, які обвинувачений отримав у рахунок невиплаченої заробітної плати. Відвозив ОСОБА_12 на його пилораму дрова близько 5,6 м.куб, які були надані ОСОБА_10 в рахунок зарплати.

Ці показання матеріалами кримінального провадження не спростовуються, а навпаки, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.

Крім того, стороною обвинувачення на підтвердження вини обвинуваченого було надано письмові докази, які були безпосередньо досліджені судом у судовому засіданні місцевого суду та перевірені судом апеляційної інстанції.

Посилання прокурора на доведеність вини ОСОБА_10 матеріалами проведеної негласної слідчої (розшукової) дії, а саме: протоколом за результатами проведення НСРД зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 30.10.2016 року, та безпідставне визнання місцевим судом даних доказів неналежними та недопустимими доказами, є непереконливими.

Згідно з протоколом про результати проведення НСРД - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 30.10.2016, проведеної на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Чернігівської області від 30 серпня 2016 року, зафіксовані розмови ОСОБА_10 із ОСОБА_12 - 07, 15, 27 вересня 2016 року; 17, 19, 20, 21, 22, 23, 24 та 25 жовтня 2016 року, щодо продажу дров та іншого, з`ясування ціни за ясенові та соснові дрова, вимічення дерев; наявності 2 кубів, санітарної рубки поблизу с. Мильники; забирання дров із лісу; про вечірній час та виконання домовленостей; ОСОБА_12 вказує про п`ять; домовленості щодо дров; домовленості про зустріч; ОСОБА_10 зазначає, що не їде, оскільки їде у прокуратуру, все, що було, так і залишається (т.3 а.к.п.19-30), що також відображено у протоколі огляду (дослідження) матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій від 17 лютого 2017 року (т.3 а.к.п.76-86).

Як слідує зі змісту оскаржуваного вироку, надані стороною обвинувачення процесуальні документи, складені за результатами проведення НСРД у кримінальному провадженні, визнані судом належними та допустимими доказами. Однак наявна в них інформація не може бути беззаперечним, достатнім доказом винуватості ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому діяння.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 23 жовтня 2016 року, проведеного в присутності понятих ОСОБА_19 , ОСОБА_20 на території пилорами, належній ПП «Трансбудсервіс», у м. Ніжині по вул. Носівський Шлях, 50 Б, за участі власника ОСОБА_12 , виявлено 15 колодок ясена, довжиною 3 м кожна; на автомобілі «ЗИЛ», р.н. НОМЕР_1 ; та 16 колодок ясена, довжиною 3 м кожна; вилучено автомобіль із даними колодками, ТТМ НОМЕР_3 від 24.07.2016 року, свідоцтво про реєстрацію ТЗ (т.2 а.к.п.42-47).

Доводи прокурора щодо безпідставного визнання судом вищевказаного протоколу огляду місця події недопустимим доказом, у зв`язку з відсутністю добровільної згоди особи, яка володіє зазначеною пилорамою, а також його посилання на те, що дане порушення має формальний характер та не призвело до істотного порушення прав та свобод обвинуваченого, не заслуговує на увагу, з огляду на таке.

Стаття 30 Конституції України передбачає, що кожному гарантується недоторканність житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку.

КПК України не містить визначення поняття «місце події», натомість у кримінальному процесуальному праві - це місце приготування до злочину, місце безпосереднього вчинення злочину, місце виявлення слідів, засобів та знарядь злочину, предметів злочину. Відповідно огляд місця події проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про ознаки та обставини вчинення кримінального правопорушення, сліди, засоби та знаряддя, з`ясування механізму його вчинення, обстановки, інших обставин, які мають значення в справі, для встановлення ознак події та її юридичної оцінки як кримінального правопорушення.

За змістом статей 223, 237 КПК України, огляд є слідчою (розшуковою) дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи, який згідно ст. 234 КПК проводиться на підставі ухвали слідчого судді.

Також ст.233 КПК України встановлено, що ніхто не має права проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді. Винятком з цього правила є невідкладні випадки, пов`язані із урятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, в разі чого прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді, а останній, розглядаючи таке клопотання згідно з вимогами ст.234 КПК України, зобов`язаний перевірити, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, установлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню.

Так, у матеріалах кримінального провадження відсутні докази щодо статусу ПП «Трансбудсервіс», належності пилорами фізичним чи юридичним особам, власників, законних володільців чи повноважних представників даного підприємства станом на час огляду 23.10.2016 року, а також надання останніми добровільної згоди на огляд території пилорами, наявності всіх процесуальних гарантій, які захищали їх здатність висловлювати свою справжню думку, процесуального рішення слідчого судді в порядку ст.ст.233, 237 КПК України.

Також докази на підтвердження права власності не були надані і щодо ОСОБА_12 , який у даному протоколі зазначений, як власник.

Тому відсутність вищенаведених доказів ставить під сумнів дотримання органом досудового розслідування вимог КПК України в ході проведення огляду пилорами. Не спростовує цього висновку наявна у матеріалах кримінального провадження розписка ОСОБА_12 від 23 жовтня 2016 року про прийняття на зберігання колодок ясена в кількості 15 штук (т.2, а.к.п.48).

До того ж, сам ОСОБА_12 не може ані підтвердити вищенаведене, ані спростувати, оскільки згідно копії актового запису про смерть від 14 червня 2017 року №466, останній помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1, а.к.п.165).

Верховний Суд у постанові від 10.09.2019 (справа № 630/515/17) звертав увагу, що із змісту положення ч.1 ст.233 КПК України слідує, що законодавцем, крім можливості проникнення до житла чи іншого володіння особи на підставі судового рішення, передбачено іншу процесуальну гарантію захисту прав особи, а саме можливість проникнути до житла чи іншого володіння особи за добровільної згоди власника. Тому, виходячи із аналізу кримінальних процесуальних норм, які містяться у ч.1 ст.233, ч.2 ст.234 та ч.2 ст.237 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що огляд житла чи іншого володіння особи може бути проведено за добровільною згодою особи, яка ним володіє, за умови, що були наявні процесуальні гарантії, які захищали здатність особи висловлювати свою справжню думку при наданні такої згоди.

А тому суд апеляційної інстанції погоджується з позицією місцевого суду про те, що огляд території пилорами, належній ПП «Трансбудсервіс», проведений за відсутності письмової згоди власника або слідчого судді.

У постанові Верховного Суду від 19 січня 2021 року (справа № 584/27/18, провадження № 51-3097км20) зазначено, що «Дозвіл має стосуватися саме тих дій, про які особа поінформована. Проникнення до частини володіння або здійснення інших дій, на які не отримана ясно виражена згода, не може вважатися таким, що здійснене за добровільною згодою».

Відповідно до ч.1 ст.89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Згідно ч.1 ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій унаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Відповідно до ч.2 ст.86 КПК України недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатись суд при ухваленні судового рішення.

Згідно практики Європейського суду з прав людини «плід отруйного дерева» - юридична метафора, введена Верховним Судом США для опису доказів, отриманих за допомогою незаконно здобутих відомостей (рішення у справі «Гефген проти Німеччини», 30.06.2008 року, заява № 22978/05, п.168). Мається на увазі, що якщо джерело доказів («дерево») є недопустимим, то всі докази (відомості), отримані за його допомогою («плоди»), будуть такими ж (справа «Яременко проти України» (№2)», заява №66338/09, п.66).

Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у Постанові від 31 травня 2008 року по справі №236/439/16-к зазначив, що «У рішенні «Гефген проти Німеччини» від 30.06.2008 Європейський суд для описання доказів, отриманих із порушенням встановленого порядку, сформував доктрину «плодів отруєного дерева», відповідно до якої якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані за його допомогою, будуть такими ж».

У рішенні «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року Європейський суд вказав, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до їх несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

Викладений у вироку висновок про недопустимість доказів, отриманих за результатами огляду місця події - території пилорами, що належить ПП «Трансбудсервіс» (м. Ніжин, вул. Носівський Шлях, 50 Б), узгоджується з наведеною позицією ЄСПЛ щодо допустимості доказів, який неодноразово в своїх рішеннях наголошував, що порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Враховуючи вищевикладене та сформовану доктрину «плодів отруйного дерева», суд першої інстанції обґрунтовано визнав недопустимими доказами фактичні дані, здобуті всупереч процесуальному порядку, встановленого КПК України, а також увесь подальший похідний ланцюжок доказів, отриманих за результатами огляду місця події.

Згідно протоколу огляду від 26 жовтня 2016 року, проведеного за участі понятих, лісничого ДП «Ніжинрайагролісництво» ОСОБА_21 , помічника лісничого ОСОБА_16 , лісника ОСОБА_10 , в лісовому масиві виділу №2 кварталу №92 обходу №16, на відстані близько 2-2,5 км від с. Мильники Ніжинського району, - виявлено 19 пнів дерев «ясена», які візуально пилялися в 2016 році, здійснені їх заміри із зазначенням діаметрів від 35 см до 78 см; на 16 пнях виявлені відтиски клейма чорного кольору «25 29» (т.2 а.к.п.204-225).

У протоколі огляду від 17 березня 2016 року, проведеного за участі понятих, лісничого ДП «Ніжинрайагролісництво» ОСОБА_22 , помічника лісничого ОСОБА_16 , у лісовому масиві виділу №4 кварталу №97, поблизу с. Ніжинське Ніжинського району, зазначено, що виявлено 36 пнів дерев «ясена», які візуально пилялися декілька місяців тому, здійснені їх заміри із зазначенням діаметрів від 23 см до 95 см; на 29 пнях виявлені відтиски клейма «25 29» (т.2 а.226-т.3 а.10).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 03 листопада 2016 року, проведеного в присутності понятих ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , за участі спеціаліста - майстра ДП «Ніжинське лісове господарство» ОСОБА_15 , на території навантажувального пункту ДП «Ніжинський лісгосп» в с. Яблуневе, - виявлено 31 колоду породи «ясен», із відмітками на колоді №1, довжиною 3,30 м, діаметром 36, першого сорту, - на відстані 80 см клейма з надписом «25 29»; на колоді №2, довжиною 3,10 м, діаметром 32, другого сорту, - на відстані 1 м клейма з надписом «25 29»; на колоді №17, довжиною 3,10 м, діаметром 36, першого сорту, - на відстані 1,30 м клейма з надписом «25 29»; на колоді №20, довжиною 3,05 м, діаметром 36, першого сорту, - на відстані 30 см клейма з надписом «25 29»; на колоді №31, довжиною 3,05 м, діаметром 38, першого сорту, - на відстані 1,06 м клейма з надписом «25 29»; загальним об`ємом - 10,156 м.куб. Згідно ілюстративних таблиць №№5, 6 наявні відбитки клейма на ділянках дерева в зрізаних від кори місцях (т.2 а.77-99), при цьому при безпосередньому огляді вказаних 31 колоди «ясену», як речового доказу, судом за участі сторін кримінального провадження візуальні ознаки відбитків клейма чи інших відміток відсутні. Відбитки клейма також візуально спостерігаються на пнях дерев саме в зрізаних від кори місцях (протокол огляду від 26 жовтня 2016 року).

Також, при попередньому огляді 23 жовтня 2016 року (протокол огляду місця події від 23.10.2016 року, який визнаний недопустимим доказом) відомості щодо наявності на колодах «ясена» відбитків клейма у протоколі та ілюстративних таблицях не зазначені, що в подальшому поставило під сумнів дані протоколу огляду місця події від 03 листопада 2016 року.

Крім того, матеріали кримінального провадження не містять доказів щодо підстав повторного огляду даних колод. Тоді як, згідно з висновком експерта Чернігівського НДЕКЦ №2655 від 28.11.2016, вісім колод, позначених цифрами 1, 2, 5, 9, 11, 19, 27, 31, які вилучені 23 жовтня 2016 року під час огляду лісопильні ПП «Трансбудсервіс», та вісімнадцять зрізів із пнів, які зроблені 26.10.2016 під час огляду виділу №2 кварталу №92 обходу №16 ДП «Ніжинрайагролісництво», до розділення не складали єдине ціле. Інші двадцять три колоди, які вилучені 23 жовтня 2016 року під час огляду лісопильні ПП «Трансбудсервіс», та вісімнадцять зрізів із пнів до розділення безпосередньо не складали єдине ціле. Встановити, чи були дані колоди та зрізи з пнів складовими стовбурів одних дерев (в різних його частинах) неможливо у зв`язку з тим, що зрізи з пнів непридатні для ідентифікації цілого за частинами за особливостями будови деревини (річних кілець, форми та розміщенням серцевини і заболоні). Надані на дослідження колоди були відокремлені від цілого шляхом розпилювання (т.3 а.к.п.116-128).

Доказів на підтвердження вилучення вищевказаних 31 колоди дерева з обходу №16 ДП «Ніжинрайагролісництво» матеріали справи також не містять.

Місцевим судом було встановлено, що під час огляду 23.10.2016 року вилучено накладну від 28 липня 2016 року серії ЧНА №482017, щодо якої згідно протоколу огляду документа від 16.02.2017 р. наявні відомості: ТТН-ліс містить друкований текст та підписи, виконані від руки чорнилом синього кольору; перевізник приватний; автомобіль ЗіЛ-130, держ. № НОМЕР_4 , водій ОСОБА_25 ; пункт навантаження Мринське л-во, Франко-Трель. 35 кв. (24 вид) діл. Пункт розвантаження Ніжин. Вантажоотримувач ОСОБА_26 . Вид рубки СЛР; пиловник, ясен, 41 шт, об`єм 6,008 м.куб, сума 6278 грн.; деревину відпустив майстер лісозаготівлі ОСОБА_18 (т.2, а.к.п.49-50, 103).

Допитаний у місцевому судії свідок ОСОБА_18 показав, що підписував вищезазначену накладну, кому виписував - не пам`ятає, а ліс - не його.

Обставини щодо відображення даної накладної у фінансовій діяльності Мринського лісництва, підстав її видачі, посади та повноважень ОСОБА_18 до суду першої інстанції стороною обвинувачення не надані.

У повідомленні ДП «Ніжинрайагролісництво» від 22.11.2016 зазначено про відсутність реалізації у 2016 році ділової деревини породи «ясен» ОСОБА_12 та ПП «Трансбудсервіс» (т.3, а.к.п.12). Аналогічне повідомлення надане ДП «Ніжинське лісове господарство» 30 січня 2017 року (т.3, а.к.п.14).

Клеймо з відбитками «25 29», яке вилучене із ДП «Ніжинрайагролісництво, згідно протоколу обшуку від 03.11.2016 (т.2, а.к.п.123-126), закріплене за помічником лісничого ОСОБА_16 , що підтверджується копією наказу даного підприємства від 18.06.2014 року (т.2, а.к.п.37-38) і не заперечується останнім.

При цьому, у висновку експерта Чернігівського НДЕКЦ №2656 від 01.12.2016 року зазначено, що сліди клейма з маркуванням «25 29» на колодах, позначених цифрами 1, 2, 17, 20, 31, які вилучені 23.10.2016 на лісопильні ПП «Трансбудсервіс», залишені клеймом такої ж групової належності (за формою, розмірами, взаємним розташуванням) як і клеймо з маркуванням «25 29» молотка для маркування деревини, наданого на дослідження, вилученого 03.11.2016 року в ДП «Ніжинрайагролісництво». Категорично встановити-чи залишені сліди клейма на колодах, клеймом з маркуванням «25 29» даного молотка для маркування деревини неможливо у зв`язку з тим, що окремі ознаки елементів контактної поверхні клейма молотка в слідах не відобразилися (т.3, а.к.п.95-102).

Згідно висновку експерта Київського НДІСЕ №4149/16-24 від 05 січня 2017 року середня ринкова вартість 31 колоди ділової деревини породи «ясен» довжиною від 2,95 м до 3,35 м, діаметром від 0,26 до 0,40 м, загальним об`ємом 10,156 м.куб. (1 сорту 7,926 м.куб., 2 сорту-1,49 м.куб., 3-0,74 м.куб.), станом на жовтень 2016 року складає 25750 грн. 62 коп. (т.3 а.149-152).

Доводи прокурора про достатність доказів для визнання ОСОБА_10 винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

За змістом ч.2 ст.191 КК України, відповідальність встановлена тільки за умисне привласнення, розтрату або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, при наявності в діяннях особи тільки прямого умислу, корисливих мотивів та відповідної мети.

Відповідно до копії наказу ДП «Ніжинрайагролісництво» від 09.07.2007, ОСОБА_10 прийнятий на роботу до вказаного підприємства лісником, щодо якого погоджені умови повної матеріальної відповідальності (т.2, а.к.п.35-36); останній згідно посадових обов`язків зобов`язаний здійснювати охорону лісів і ввіреного йому майна в закріпленому обході з прийняттям мір до попередження і припинення порушень правил пожежної безпеки, незаконних порубок, сінокосіння, різних розкрадань та інших порушень користування лісом; повноважний на складення протоколів про виявлені порушення та проведення роз`яснювальної роботи; в межах закріпленого обходу надає допомогу майстру лісу в проведенні лісогосподарських і лісокультурних робіт, бере участь у відведенні лісосік, а також лісових площ під сінокоси, пасовища та інші види користування, показує в натурі при проведенні лісокористування кордони, межові знаки, квартальні просіки (т.2, а.к.п.41), тобто ОСОБА_10 наділений повноваженнями щодо організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, що відповідно до ч.3 ст.18 КК України, віднесено до повноважень службової особи.

Згідно повідомлення ДП «Ніжинрайагролісництво» від 15.02.2016, обхід №16 даного підприємства відповідає територіально обходу №24, який був закріплений за лісником ОСОБА_10 . В обході №16 у листопаді 2016 року проводилась санітарна рубка в кварталі 97 відділі 4 (т.2, а.к.п.186).

Відповідно до довідки ДП «Ніжинрайагролісництво» від 03.03.2017 - за підсумками інвентаризації обходу №16 (матеріально-відповідальна особа ОСОБА_10 ) станом на 13 грудня 2016 року фактичні залишки лісопродукції становили: дрова паливні твердої породи 1,1 м.куб. Лишків та недостач лісопродукції не виявлено (т.4, а.к.п.20).

У довідці ДП «Ніжинрайагролісництво» від 11 квітня 2017 року №82 (за підписом лісничого ОСОБА_22 та гол. бухгалтера ОСОБА_27 ) зазначено, що за підсумками інвентаризації обходу №16 (матеріально-відповідальна особа ОСОБА_10 ) станом на 13 грудня 2016 року фактичні залишки лісопродукції становили: дрова паливні твердої породи 1,1 м.куб. Лишків та недостач лісопродукції не виявлено. Майнової шкоди лісником ОСОБА_10 не завдано (т.1, а.к.п.30, т.4, а.к.п.24).

Проте, у клопотанні від 17.08.2018 лісничий ДП «Ніжинрайагролісництво» ОСОБА_15 просить не враховувати довідку підприємства від 11 квітня 2017 року №82 та вважати її відкликаною з посиланням на те, що при повторній перевірці зазначених у довідці матеріалів інвентаризації обходу №16 встановлено, що інвентаризація проведена формально, в інвентаризаційному описі наведені матеріали фактичної наявності залишків лісопродукції, які обліковуються згідно первинних документів в бухгалтерському обліку, ревізія лісового обходу №16 фактично не була проведена належним чином, про що свідчить відсутність у матеріалах інвентаризації польової перелікової відомості (т.1, а.к.п.99).

Згідно копії наказу ДП «Ніжинрайагролісництво» від 15 серпня 2018 року №84 на підприємстві зобов`язано проведення повторної перевірки матеріалів за результатами інвентаризацій, проведених у період з 01 жовтня 2016 року по 31 грудня 2016 року, із наданням за результатами відповідного акту (т.1, а.к.п.120).

Відповідно до копії акту ДП «Ніжинрайагролісництво» від 17 серпня 2018 року (за підписом лісничого ОСОБА_15 ) за результатами перевірки встановлено: інвентаризаційний опис №18 лісопродукції на 01 жовтня 2016 року. Балансовий рахунок №260 є в наявності: розписка 3 листи. Зведена польова відомість на зняття залишків лісопродукції в обході №16 лісник ОСОБА_10 станом на 01 жовтня 2016 року. Інвентаризаційний опис №16 лісопродукції на 13 грудня 2016 року. Балансовий рахунок №260 є в наявності: розписка 3 листи. Зведена польова відомість на зняття залишків лісопродукції в обході №16 лісник ОСОБА_10 відсутня. Висновок комісії: за результатами повторної перевірки вбачається, що зняття залишків у натурі обходу №16 (лісник ОСОБА_10 ) станом на 13 грудня 2016 року не проводилося (т.1, а.к.п.121).

Разом з тим, ні в ході розгляду справи місцевим судом, ні апеляційним судом, зведена польова відомість на зняття залишків лісопродукції в обході №16 за 2016 рік стороною обвинувачення суду надана не була.

Отже, всі надані стороною обвинувачення вищезазначені письмові докази, які досліджені місцевим судом, визнані допустимими та перевірені в апеляційному порядку, підтверджують лише обставини виявлення деревини, затримання автомобіля з деревиною, її вартості, повноваження обвинуваченого, як службової особи, але жодним чином не доводять обставин вилучення деревини із обходу №16 чи іншого місця, яке знаходилось у службовому віданні лісника ОСОБА_10 , а також не доводять незаконних підстав перебування вказаної деревини на території пилорами ПП «Трансбудсервіс» у м. Ніжині.

Відтак, існують обґрунтовані сумніви у винуватості ОСОБА_10 , які неможливо спростувати доказами, здобутими органом досудового розслідування, у тому числі і за результатами проведення НСРД, оскільки наявна в них інформація не може бути беззаперечним, достатнім доказом вини обвинуваченого в інкримінованому йому діянні.

Показання представників потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , свідків обвинувачення ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , без наявності інших належних та допустимих доказів не можуть бути визначальними для визнання винуватості ОСОБА_10 .

А інші письмові докази у цьому кримінальному провадженні не є прямими доказами обставин, які складають об`єктивну сторону інкримінованого кримінального правопорушення, що підлягають доказуванню та самі по собі не можуть бути достатніми для доведення пред`явленого ОСОБА_10 обвинувачення.

Посилання прокурора на те, що із судового рішення прослідковується упередженість суду у винесенні саме виправдувального вироку, намагання визнати недопустимими найбільшу кількість доказів, які вказують на вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення і мотиви недопустимості доказів не завжди відповідають вимогам законодавства, є лише припущенням апелянта, не ґрунтуються на конкретних обставинах та не є підставою для скасування вироку суду.

Так, визнаючи докази недопустимими, суд посилався на конкретні вимоги закону і мотивував, з яких причин він вважає вказаний доказ недопустимим.

Інші доводи апеляційної скарги прокурора повторюють лінію обвинувачення, обрану у суді першої інстанції, а наведені на її обґрунтування аргументи, які були предметом обговорення у місцевому суді, знайшли належну оцінку у вироку, правильність якої апелянтом не спростована.

Оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, місцевий суд правильно виходив з того, що допустимість доказів - це властивість, яка визначає здатність фактичних даних бути використаними у розгляді судової справи. Ця властивість забезпечується дотриманням таких правил: доказ повинен бути отриманий належним суб`єктом; із належного джерела; із додержанням належної правової процедури; доказ не повинен бути отриманий на підставі неприпустимого джерела та не повинен засновуватись на чутках.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20.10.2011 р. визнаватися допустимими і використовуватися як докази у кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Аналізуючи досліджені докази у кримінальному провадженні - показання обвинуваченого, свідків, а також матеріали кримінального провадження, судом першої інстанції правильно встановлено, позицію якого підтримує й апеляційний суд, що доказів прокурором під час судового розгляду, не дивлячись на те, що обов`язок доказування згідно ст.92 КПК України покладається на слідчого та прокурора, не надано, і суд не має можливості перебирати цей обов`язок на себе та встановлювати або витребувати за власної ініціативи будь-які докази, а за таких обставин колегія суддів вважає, що жоден із перевірених судом доказів не доводить вчинення кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_10 .

Відповідно до ст.62 Конституції України, ч.2 ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на користь такої особи.

Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Крім того, у справі «Барбера, Мессеге и Ябардо проти Іспанії» від 06 грудня 1998 року (п. 146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки; що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що зібрані стороною обвинувачення докази не можуть однозначно поза розумним сумнівом вказувати на вину ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, а достатні докази для доведення його вини в суді не встановлені і вичерпані можливості їх отримати.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд обґрунтовано виправдав ОСОБА_10 за недоведеністю в його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України, належним чином умотивувавши прийняте рішення.

Порушень місцевим судом під час розгляду кримінального провадження вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення, а виправдувальний вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 29 квітня 2021 року щодо ОСОБА_10 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4