Справа №642/6210/21
Провадження № 1-кс/642/3536/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 , поданого у кримінальному провадженні за № 0000166 від 16.04.2021, за ознаками кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий СВ відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_3 звернулась до Ленінського районного суду м. Харкова з клопотанням про надання дозволу на проведення огляду. В обґрунтування клопотання зазначила, що слідчим відділом ВП № 2 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000166 від 16.04.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено наступне, що до відділу поліції №2 Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області надійшла заява про те, що невстановлена особа незаконно збуває наркотичні засоби та психотропні речовини на території Холодногірського району м. Харкова та інших адміністративних районах Харкова та Харківської області.

В ході проведення досудового розслідування у порядку ст. 40, 41 КПК України було надано доручення оперативному підрозділу ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області з метою встановлення осіб, які причетні до кримінальних правопорушень-злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та встановлення свідків, які могли підтвердити зазначений факт.

За результатами виконання доручення старшого слідчого ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області, в ході проведення оперативних заходів встановлено, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який займається незаконним збутом наркотичного засобу «Канабіс».

Крім того встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , де і зберігає наркотичні засоби. Також встановлено, що ОСОБА_4 для пересування та перевезення партій наркотичного засобу з метою подальшого збуту використовує транспортний засіб автомобіль марки «VOLKSWAGEN JETTA», чорного кольору, 2014 року випуску, VIN (номер шасі) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який зареєстрований на ОСОБА_4

21.09.2021 у період часу з 18 год. 00 хв. до 18 год. 25 хв. проведено огляд місця події автомобіль марки «VOLKSWAGEN JETTA», чорного кольору, 2014 року випуску, VIN (номер шасі) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який зареєстрований на ОСОБА_4 , за адресою: м. Харків, проспект Людвига Свободи,45, за участю власника автомобіля ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В ході огляду було виявлено та вилучено автомобіль марки «VOLKSWAGEN JETTA», чорного кольору, 2014 року випуску, VIN (номер шасі) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

21.09.2021 вилучений в ході огляду місці події автомобіль марки «VOLKSWAGEN JETTA», чорного кольору, 2014 року випуску, VIN (номер шасі) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 постановою слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області визнана речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000166.

У зв`язку з тим, що вилучений в ході огляду місці події автомобіль марки «VOLKSWAGEN JETTA», чорного кольору, 2014 року випуску, VIN (номер шасі) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 має важливе значення для вказаного кримінального провадження, є речовим доказом, та в подальшому буде використовуватися як доказ, в ході досудового слідства виникла необхідність накласти арешт на тимчасово вилучене майно.

Так, під час обшуку зазначеного автомобіля, проведеного 21.09.2021 року на підставі ухвали слідчого судді, серед іншого було виявлено та вилучено полімерний пакет, всередині якого знаходяться пігулки бежевого кольору з літерам «РР», схожі на наркотичну речовину.

Крім того, власник зазначеного автомобіля ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

Таким чином, окрім того, що вилучений автомобіль VOLKSWAGEN JETTA», чорного кольору, 2014 року випуску, VIN (номер шасі) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 є знаряддям вчинення злочину, оскільки використовувався для перевезення наркотичних засобів, він підлягає конфіскації у разі доведення вини підозрюваного у суді, і таким чином на нього необхідно накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів та забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Незастосування тимчасового позбавлення можливості будь-яких осіб відчужувати це майно, може призвести до зникнення, втрати, пошкодження вказаного майна, що може перешкодити встановленню істини по справі.

Слідчий у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням слухати у його відсутність, просив клопотання задовольнити.

Слідчий, власник майна до суду для розгляду клопотання не з`явились, надали клопотання про слухання справи без їх участі.
За таких обставин, в силу вимог ч.1 ст.172 КПК України їх неприбуття не є перешкодою для розгляду клопотання та відповідно до положень ч.4 ст.107 КПК України фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснювалось.
Дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до положення абзацу першого частини третьої ст.170 КПК України, які в контексті співвідношення з положеннями ст.98 КПК України, як критеріями для визначення речей чи документів речовими доказами, встановлює, що окрім віднесення певного предмету до речового доказу, він обов`язково має відповідати критеріям, визначеним в ч.3 ст.170 КПК України, тобто має бути предметом матеріального світу, який перебуває у власності суб`єкта права та відповідати вимогам ст.190 ЦК України.
Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Крім того, згідно п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації, як виду покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.
Так відповідно, вилучене майно про яке йдеться у клопотанні є речовим доказом у кримінальному провадженні та тимчасово вилученим майном, на яке необхідно накласти арешт, так як є підстави вважати,що буловчинено кримінальнеправопорушення,а вказанів клопотанніпредмети маютьзначення длядосудового розслідуваннята єдоказами укримінальному провадженні,тому зазначені у клопотанні речі відповідають критеріям, передбаченим ч.2 ст. 167 КПК України, як тимчасово вилучене майно, які можуть бути речовими доказами.
Слідчий суддя при постановленні ухвали про накладення арешту на майно, враховує підстави та обставини, передбачені ст.ст. 167-173 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 131-132, 170-171 КПК України,-

У Х В А Л И В :

Клопотання клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 - задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «VOLKSWAGEN JETTA», чорного кольору, 2014 року випуску, VIN (номер шасі) НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який було виявлено та вилучено під час проведення огляду місця події 21.09.2021 за адресою: м. Харків, проспект Людвига Свободи,45.

Визначення місце зберігання зазначеного об`єкту покласти на орган досудового розслідування.

Також арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити прокурору та слідчому.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1