Справа № 489/5630/20
Кримінальне провадження №1-кп/489/523/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2021 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурор - ОСОБА_3

обвинувачений - ОСОБА_4 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні Ленінського районного суду м. Миколаєва кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом, електрозварника інженерно-аеродромного взводу аеродромно-експлуатаційної роти батальйону аеродромно-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні "старшого сержанта", раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 07.08.2015 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу під час мобілізації та того ж дня направлений до військової частини польова пошта НОМЕР_2 (військова частина НОМЕР_1 ).

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, є день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату.

Відтак, з 07.08.2015, тобто з дня відправлення ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 до військової частини польова пошта НОМЕР_2 , останній набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу за призовом під час мобілізації, та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку - проходження військової служби за призовом під час мобілізації.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 07.08.2015 № 228 ОСОБА_4 , який прибув з Ленінського (Інгульського) РВК м. Миколаєва, з 07.08.2015 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду командира машини взводу охорони роти охорони батальйону охорони військової частини польова пошта НОМЕР_2 .

Згідно з наказами командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 12.10.2015 № 312 та № 47 - PC ОСОБА_4 уклав з Міністерством оборони України в особі командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України терміном на особливий період, але не менше одного місяця - до оголошення демобілізації та етапів звільнення у ході демобілізації, визначених Генеральним штабом Збройних Сил України та призначений на посаду командира машини взводу охорони роти охорони батальйону охорони.

В подальшому, відповідно до наказів командира військової части польова пошта НОМЕР_2 від 01.01.2016 № 1 та № 1 - PC старшого сержанта ОСОБА_4 призначено на посаду сержанта з матеріального забезпечення роти охорони батальйону охорони вказаної військової частини.

Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 20.02.2017 № 5 - PC ОСОБА_4 призначено на посаду командира вiддiлення взводу охорони роти охорони батальйону охорони.

Згідно наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 19.07.2017 № 23 - PC старшого сержанта ОСОБА_4 призначено на посаду електрозварника інженерно-аеродромного взводу аеродромно-експлуатаційної роти батальйону аеродромно-технічного забезпечення.

Згідно положень ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це час, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобiлiзацii чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 (затверджений Законом України від 17.03.2014 № 1126-У11 «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію»), на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Згідно п.п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби старшому сержанту ОСОБА_4 було достеменно відомо, і до часу нез`явлення вчасно на службу останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього обов`язки.

Проходячи військову службу, старший сержант ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Однак, діючи в порушення вимог вищевказаних нормативних актів 09.08.2017 о 08:00 старший сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді електрозварника інженерно-аеродромного взводу аеродромно-експлуатаційної роти батальйону аеродромно-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, всупереч вищевказаних вимог закону, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, не з`явився без поважних причин вчасно на військову службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та перебував весь час відсутності на службі за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд не пов`язуючи з виконанням обов`язків з військової служби до 30.10.2020.

30.10.2020 о 10:00 старший сержант ОСОБА_4 добровільно прибув до військової прокуратури Миколаївського гарнізону та заявив про себе і вчинений ним злочин.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, визнав повністю, та пояснив що він проходив військову службу на посаді електрозварника. В серпні 2017 він не з`явився на військову службу для того щоб уникнути відправлення у відрядження строком на 1 рік, бо мав доглядати непрацездатну мати 1 групи інвалідності, єдиним сином якої був. Після смерті матері у березні 2018 до служби не повернувся. На військову службу повернувся добровільно 30.10.2020. У вчиненому кається

Справа розглянута зі згоди учасників в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Окрім визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, підтверджується дослідженими в судовому засіданні документами про проходження військової кар`єри, які за змістом відповідають фактичним обставинам, актом службового розслідування.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати за ч.4 ст. 407 КК України - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, на обліку в Обласному наркологічному диспансері та Обласній психіатричній лікарні не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

На думку органу пробації, виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, з`явлення із зізнанням.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

До обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід не застосовувався.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, який відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, обставини, при яких ним було скоєно кримінальне правопорушення, та приходить до висновку, що його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1