Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А

12 жовтня 2021 року слідчий суддя Подільського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 розглянувши клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНАЙТЕД ТАБАКО» про скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

До Подільського районного суду м. Києва надійшло клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНАЙТЕД ТАБАКО» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Київського апеляційного суду від 12.07.2021 у кримінальному провадженні №0000028 від 18.02.2021.

Клопотання обґрунтовується тим, що ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 22 червня 2021 року слідчий суддя відмовив у накладенні арешту на майно ТОВ «ЮНАЙТЕД ТАБАКО».

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 липня 2021 року ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 22 червня 2021 року, якою залишено без задоволення клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна було скасовано, постановлено нову ухвалу, якою клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва про арешт майна було задоволено.

На думку заявника, такий арешт є необгрунтованим, оскільки після проведення обшуку прокурором не було надано доказів стосовно причетності власників майна до вчиненого кримінального правопорушення, прокурором відбулося втручання у господарську діяльність підприємства. Крім того, вилучене майно не має статусу речового доказу по справі, а також співробітники ТОВ «ЮНАЙТЕД ТАБАКО» не мають процесуального статусу. Також, відсутність обгрунтованої підозри та недоведеність фактів, передбачених ст.ст. 132, 167 КПК України як підстави для застосування арешту майна.

Представник власника майна в судовому засіданні підтримав подане клопотання і просив його задовольнити, оскільки відпала потреба в арешті майна.

Прокурор в судовому засіданні проти поданого клопотання заперечував та просив відмовити в його задоволенні.

Заслухавши сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено, слідчим відділом Подільського управління поліції ГУНП в м. Києві проводиться досудове розслідування кримінальних проваджень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 204 КК України, відомості про яке 18.02.2021 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000028.

16 червня 2021 року на підставі ухвали слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 15.06.2021 проведено обшук у будівлі, яка знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Жовті Води, вул. Гагаріна, 40-34, що перебуває у користуванні ТОВ «ЮНАЙТЕД ТАБАКО» та де знаходяться виробничі приміщення для виготовлення тютюнових виробів та нанесення на них марок акцизного податку.

Під час обшуку було виявлено та вилучено майно ТОВ «ЮНАЙТЕД ТАБАКО».

Як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 22.06.2021 вбачається, що прокурор звертався з клопотанням про арешт майна ТОВ «ЮНАЙТЕД ТАБАКО» з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні та забезпечення можливої конфіскації майна, передбаченої ст. 199 КК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 липня 2021 року ухвалу слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 22 червня 2021 року, якою залишено без задоволення клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна було скасовано, постановлено нову ухвалу, якою клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури міста Києва про арешт майна було задоволено.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України власник або володілець майна, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.

Таким чином, розглядаючи клопотання про скасування арешту, слідчий суддя встановлює обґрунтованість/необґрунтованість накладеного арешту та наявність/відсутність підстав для його подальшого застосування в залежності від того, на яку підставу вказує заявник. В даному випадку заявник вказує на необґрунтованість накладення арешту, що обумовлює межі дослідження слідчим суддею.

Обґрунтованість накладення арешту обумовлюється наявністю підстав для накладення арешту; дотриманням законодавчих приписів при вирішенні питання про арешт; співвідношенням майна, на яке накладено арешт, з заявленою у клопотанні метою; зв`язком майна з обставинами, що розслідуються (крім конфіскації та відшкодування шкоди); обґрунтованістю належності майна певній особі (особливо після обшуку); належним мотивуванням застосованого заходу забезпечення кримінального провадження в ухвалі слідчого судді про накладенні арешту; розумністю і співмірністю арешту.

Частиною 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, серед іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України).

Правові підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів визначені частиною третьою ст. 170 КПК України, згідно з якою арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, як вбачається із наданих суду матеріалів відсутні відомості вважати, що тимчасово вилучене майно відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України і є безпосередньо предметом кримінального правопорушення, що розслідується, і прокурором не доведено зворотнього, а відтак посилання на наявність правових підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, на думку слідчого судді, є необгрунтованим та таким, що не відповідає вимогам кримінально процесуального законодавства.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Таким чином, правова підстава для арешту рахунків заявника спростовується наданими заявником доказами, а також враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як орган досудового розслідування не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, враховуючи при цьому співмірність обмеження права власності, яке тягне за собою фактичне припинення діяльності товариства, завданням кримінального судочинства, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявника належним йому майном, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого обмеження прав власності.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 2, 170-174, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНАЙТЕД ТАБАКО» про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою Київського апеляційного суду від 12 липня 2021 року у справі №758/8474/21, а саме:

лінії для виробництва сигарет ZJI9E у складі: машини для виробництва сигарет ZJI9E; фільтрозбірної машини YF29E; станка YF17; станка YB45; станка YB55A; станка YB65 А; станка для упаковки блоків в плівку YB95A; головної електрошафи сигаретної машини ZJI9E; контрольної шафи ZB упаковочної машини; клойованої ванночки для упаковки; клейового бачка; конвеєрної стійки; вакуумного насоса; пилозбірника; сигаретного резервуару; комплектуючих для збірки лінії,

машину по виробництву сигарет у складі: сигаретної машини Sadsb SMK; фільтроуборочної машини Sasib SMF; вузлу з укладення сигарет в коробку G.DT10; пакувальної лінії сигарет у складі вузлу з розвантаження касети G.D AM 14; машини для пакування сигарет в пачку G.DX2; машини для пакування, картонації, зовнішній упаковці G.DC600/PACK-OW, що складається з: вузлу подальшої упаковки пачки в пропілен С600, вузлу подальшої упаковки пачки в картонний блок СТ, вузлу по упаковці блоків в пропілен CV,

лінію по виробництву сигарет з фільтром (2005 р.в) у складі: Hauni Protos 1-8 - лінії по виробництву сигарет, що складається з: вузлу подачі тютюну (фідер) VE 1-8, машини по виробництву сигарет Hauni МАХ 1-8, фільтрозбірної машини F1LTROMAT-E, вузлу автоматичної подачі фільтра, вузлу Hauni Laser 300S - перфоруючої системи; Hauni Complex-SL системи зберігання сигарет, що складається з вузлів: Hauni HCF-SL - вузлу укладення сигарет в каретку, магомату - SLV - вузлу з розвантаження каретки, з`єднувального конвеєру пакувальної лінії Focke F3, що складається з машини для пакування сигарет в пачку Focke 350 S, накопичувача пачок Focke 742, машини з нанесення акцизної марки на пачку і подальшої упаковки пачки в пропілен Focke 401, машини для пакування пачок в картонний блок Focke 409, конвеєру транспортування блоків Focke 520, передавального жолобу, коробкоукладчика.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Cлідчий суддя

Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1