Справа № 466/4811/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/875/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червоноград Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

за ч. 1 ст. 122 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

за апеляційною скаргою прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_8 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 12 серпня 2021 року,

в с т а н о в и л а :

вищезазначеною ухвалою звільнено обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим.
Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, закрито.
Згідно з ухвалою суду, 12 квітня 2021 року близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_6 , знаходячись за адресою: м. Львів, пр. В.Чорновола, поблизу будинку №59, на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли у результаті словесного конфлікту, що переріс у шарпанину, маючи умисел на заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , кулаком лівої руки наніс один удар у ділянку нижньої щелепи зліва та після чого наніс ще один удар кулаком правої руки у ділянку нижньої щелепи справа, потерпілому ОСОБА_9 , чим спричинив останньому, відповідно до висновку експерта №441 від 11 травня 2021 року наступні тілесні ушкодження: перелом тіла нижньої щелепи зліва та кута нижньої щелепи справа. Переломи утворились від дії тупих предметів, могли виникнути від ударів кулаками 12 квітня 2021 року та відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я.
Не погоджуючись з ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 12 серпня 2021 року, прокурор Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_8 звернулася з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить оскаржувану ухвалу скасувати та скерувати справу на новий судовий розгляд до Шевченківського районного суду м. Львова.
Подану апеляційну скаргу мотивує тим, що оскаржувана ухвала є незаконною і такою, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.
Зокрема, вказує на те, що судом не надано оцінку тому факту, що обов`язковою умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України є вчинення вперше кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину. Відсутність зазначеної умови виключає можливість застосування положень ст. 46 КК України.
При цьому ч. 1 ст. 122 КК України передбачено відповідальність за умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.
Зазначає, що застосування положень ст. 46 КК України у даному випадку є незаконним, оскільки відсутня така обов`язкова підстава для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням, як вчинення вперше кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину.
Крім того, звертає увагу на те, що у судовому засіданні потерпілим ОСОБА_10 було заявлено клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто у зв`язку з відмовою від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Обвинувачений ОСОБА_6 , його адвокат ОСОБА_11 та законний представник ОСОБА_12 , потерпілий ОСОБА_10 та його законний представник ОСОБА_13 , будучи належним чином повідомленими про час та місце проведення апеляційного розгляду, у судове засідання не з`явились, що, відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.
Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.
Частиною 1 ст. 404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
На переконання колегії суддів, зазначених вимог суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, дотримався не в повному обсязі.
Зокрема, як слідує з матеріалів кримінального провадження, у підготовчому судовому засіданні було задоволено заяви обвинуваченого ОСОБА_6 , а також потерпілого ОСОБА_9 , та закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000236 від 13 квітня 2021 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, зі звільненням його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим ОСОБА_9 .

Поміж тим, відповідно до роз`яснень, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної
відповідальності передбачені КК України. Тільки після цього можна постановити у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення.
Статтею 46 КК України визначено, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

З наведеного слідує, що передумовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України є вчинення особою вперше кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину (окрім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції).
При цьому санкція ч. 1 ст. 122 КК України передбачає покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на строк до трьох років, тобто вказаний злочин, у розумінні ч. 4 ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.
Однак злочин, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України, характеризується умисною формою вини, що виключає можливість застосування положень ст. 46 КК України.
На противагу викладеному, судом першої інстанції прийнято рішення про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим, що призвело до застосування закону, який не підлягав застосуванню.
Крім того, на переконання колегії суддів, слушними є апеляційні доводи прокурора про те, що поза увагою суду першої інстанції залишилась заява потерпілого ОСОБА_9 , який зазначив, що відмовляється від обвинувачення та просить закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України.
Так, однією з засад кримінального провадження є принцип диспозитивності, що, зокрема, передбачає наступне: кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого; відмова потерпілого, а у випадках, передбачених КПК України, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення (ч. 4 ст. 26 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, зокрема: частиною першою статті 122 (умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження без обтяжуючих обставин).
Пунктом 7 ч. 1 ст. 284 КПК України встановлено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо:потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Таким чином, за наявності підстав для закриття провадження щодо ОСОБА_6 у зв`язку з відмовою потерпілого ОСОБА_9 від обвинувачення, судом першої інстанції одночасно порушено вимоги п. 1, 2 ч. 1 ст. 413 КПК України, оскільки не застосовано закон, який підлягає застосуванню та застосовано закон, який не підлягає застосуванню, чим допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Вказані порушення кримінального процесуального закону України є істотними, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції відповідно до пункту 4 частини 1 статті 409, пунктів 1, 2 статті 413 КПК України, підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції необхідно усунути зазначені порушення закону та ухвалити законне, обґрунтоване й належним чином умотивоване рішення.

Керуючись ст. ст. 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу заступника прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_8 - задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 12 серпня 2021 року скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, у Шевченківському районному суді м. Львова.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4