ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1608/21 Справа № 201/9684/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
підозрюваної ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2021 рокупро застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Веселий Поділ Дніпропетровської області, громадянки України, заміжньої, офіційного не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 345 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2021 року клопотання слідчого СВ поліції №5 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 , було задоволено.
Застосовано щодо ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 345 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 21 листопада 2021 року, з визначенням застави у розмірі 45 400 гривень.

Рішення суду обґрунтовано тим, що в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 345 КК України, а також встановлено наявність ризику ухилення від органу досудового слідства, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні ряду злочинів і, розуміючи наслідки розгляду кримінального провадження, очевидно може намагатись ухилятися від слідства задля уникнення відповідальності. Тим паче, що в іншому кримінальному проваджені відносно неї було застосовано привід в зв`язку з її неявкою в судове засідання.
Значним, на думку суду, є й ризик продовження злочинної діяльності, так як підозрювана неодноразово судима, підозрюється у вчиненні ряду корисливих злочинів, не працює, не має джерела доходу і перебуваючи на свободі може продовжити свою злочинну діяльність. Доходячи до висновку про наявність ризику, суд звернув увагу, що ризик не є фактом, а є ймовірністю вчинення певних дій, а тому має бути доведено в судовому засіданні саме ймовірність того, що підозрювана може їх вчинити і суд вважає, що така ймовірність є доволі високою.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська, від 24 вересня 2021 року скасувати та застосувати до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.
Зазначає, що слідчим суддею не враховано, що долучена до клопотання слідчого копія протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП нерозбірлива, а сам протокол складався без участі ОСОБА_8 та не містить зазначених додатків, а саме, заяви і пояснення потерпілого, про обов`язковість дослідження яких наголошував захисник.
Апелянт вказує, що вирішуючи питання про вид запобіжного заходу, суддя в ухвалі зазначив, що підозрюваний раніше не судимий, не одружений, дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до десяти років із конфіскацією майна що не відповідає дійсності. Оскільки підозрювана має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а інкриміновані їй правопорушення за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 345 КК, є нетяжкими за класифікацією, передбаченою ч. 4 ст. 12 КК України, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований до останньої, бо не відповідає вимогам п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку підозрюваної та її захисника, які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, який вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а скаргу без задоволення, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.
Так, з наданих матеріалів убачається, що під час судового розгляду слідчий суддя належним чином з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 345 КК України, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати її у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання, а саме протоколами прийняття заяв про вчинення злочину від представників магазинів «АТБ», «Нова Лінія», «Єва» та «Варус», протоколами огляду, учасником яких в більшості випадків була ОСОБА_8 , показаннями свідків та представників потерпілих, показаннями потерпілого, свідка ОСОБА_11 , довідкою лікаря, протоколом прийняття заяви про вчинення злочину та документами, які підтверджують посаду потерпілого, іншими доказами тощо.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих їй кримінальних правопорушень, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Також приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.
Таким чином, посилання сторони захисту на недоведеність провини підозрюваної у скоєнні вищезазначених кримінальних правопорушень, тобто безпідставність підозри, є неприйнятним для колегії суддів, оскільки при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування. Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу, тож апеляційні вимоги сторони захисту в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання, необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Крім цього, у справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) Європейський суд з прав людини зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).
Європейський суд з прав людини визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.
Відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя врахував, що існує обґрунтований ризик того, що ОСОБА_8 , знаходячись на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні ряду кримінальних правопорушень і, розуміючи наслідки розгляду кримінального провадження, може намагатись ухилятися від слідства задля уникнення відповідальності, до того ж, в іншому кримінальному проваджені відносно неї було застосовано привід в зв`язку з її неявкою в судове засідання, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, так як підозрювана неодноразово судима, наразі підозрюється у вчиненні ряду корисливих злочинів, не працює, не має джерела доходу. Тож, слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку про застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним, а тому посилання сторони захисту на безпідставність зазначених слідчим у клопотанні та встановлених судом ризиків не підлягають задоволенню.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя при постановленні ухвали врахував дані, характеризуючі підозрюваної, взяв до уваги тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких вона підозрюється, міру покарання, яка передбачена них у виді позбавлення волі, та з метою запобігти встановленим ризикам судом першої інстанції було обгрунтовано задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника в частині того, що до його підзахисної не може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, бо це не відповідає вимогам п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК, є безпідставними, оскільки ОСОБА_8 неодноразово судима, а відповідно до п.5 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, а згідно з нормами закону України про кримінальну відповідальність санкціями ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 345 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років. Крім того, кримінальним процесуальним законодавством не передбачено заборони для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно осіб, які мають на утриманні неповнолітню дитину, тож вимоги апеляційної скарги в цій частині є неспроможними.
Інші доводи захисника щодо невідповідності характеризуючих його підзахисну обставин, зазначених в ухвалі слідчого судді, дійсно мають місце та є слушними, проте це, на думку колегії суддів, є лише технічною помилкою, та не впливає на обгрунтований висновок слідчого судді відносно наявності підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , як не є й підставою для скасування вірного по суті судового рішення.
З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про обрання підозрюваній ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою цілком правильним і обгрунтованим та не знаходить підстав для його зміни на даному етапі досудового розслідування на інший запобіжний захід.
Керуючись ст.ст.405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 345 КК України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4