Справа № 309/1822/17
Провадження № 1-кп/309/250/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2021 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

у складі: колегії суддів головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

обвинуваченої ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

захисника ОСОБА_11

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Хуст у режимі відеоконференції клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за п.12 ч.2 ст.115 КК України

В С Т А Н О В И Л А:

До Хустського районного суду Закарпатської області 6 серпня 2021 року з Закарпатської обласної прокуратури надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000177 за обвинуваченням ОСОБА_8 за п.12 ч.2 ст.115 КК України та ОСОБА_9 за п.12 ч.2 ст.115 КК України.

Стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Постановою Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому неодноразово продовжувався ухвалами Апеляційного суду Львівської області та Хустського районного суду, останнім днем запобіжного заходу є 14 жовтня 2021 року.

В підготовчому судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: обвинувачені можуть переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

В підготовчому судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_7 клопотання прокурора підтримали.

В підготовчому судовому засіданні захисники обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 заперечували щодо задоволення клопотання прокурора.

Обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в підготовчому судовому засіданні підтримали думки своїх захисників.

Заслухавши думки всіх учасників судового розгляду, колегія суддів вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України: строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1/переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2/знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3/незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4/перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5/вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Згідно ст.178 КПК України: при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1/вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2/тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3/вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4/міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5/наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6/репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7/майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8/наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9/дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10/наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11/розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12/ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Вирішуючи питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія судів враховує вимоги п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу. Відповідно до п.«с» ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Колегія суддів враховує, що відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, §219, 21.04.2011р.).

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., §57).

При розгляді клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 колегія суддів враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення /злочину/, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до особливо тяжкого, санкція за вчинення якого, згідно ч.2 ст.115 КК України, передбачає покарання у вигляді позбавленні волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі.

Постановою колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 27 грудня 2020 року включно, а ухвалами Апеляційного суду Львівської області та Хустського районного суду запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно обвинувачених продовжувався, останнім днем запобіжного заходу є 14 жовтня 2021 року.

Продовжуючи застосування такого виду запобіжного заходу як тримання під вартою, колегія суддів виходить з того, що на сьогоднішній день судове слідство по справі не розпочато, потерпілий та свідки не допитані, а тому продовжують існувати ризики, визначені ст.177 КПК України, оскільки обвинувачені з метою ухилення від кримінальної відповідальності можуть переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене ними діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення вини у вчинені вищевказаного злочину, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Беручи до уваги, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , оскільки на даний час не відпали ризики, які були встановлені під час обрання їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів, з врахуванням положень ст.177,178,183,194 КПК України, ст.5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», вважає за необхідне продовжити обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Керуючись ст.176-178, 183, 193-194, 196-197, 199, 205, 331, 369, 372, 395 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, - з 15 жовтня 2021 року до 13 грудня 2021 року включно.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, - з 15 жовтня 2021 року до 13 грудня 2021 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору, захисникам обвинувачених та надіслати до ДУ Закарпатської УВП №9 м.Ужгорода - для відома.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвалу може бути оскаржено до Закарпатського Апеляційного суду через Хустський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

ОСОБА_3