Справа № 274/7684/20
Провадження № 1-кс/0274/1750/21
"07" грудня 2021 р. м. Бердичів
в с т а н о в и л а:
11.11.2021 ОСОБА_3 звернулася зі скаргою, згідно якої просить:
- зобов`язати слідчого СВ Бердичівського РВП ГУНП в Житомирський області ОСОБА_4 відповідно до її клопотання від 06.10.2021 винести вмотивовану постанову про розгляд її клопотання.
Обставини, на які посилається особа, яка подала клопотання
Вона вважає себе потерпілою у даному кримінальному провадженні, тому вп`яте 06.10.2021 направила слідчій клопотання про винесення постанови про визнання її потерпілою, вручення пам`ятки потерпілого.
16.09.2021 у приймальні Бердичівського РВП вона отримала постанову слідчого від 04.11.2021 про відмову у задоволенні її клопотання з тих підстав, що слідством не встановлено жодного факту завдання їй моральної, фізичної та майнової шкоди. Зазначає, що попередні постанови слідчого є однаковими за своїм змістом та ґрунтуються на неправдивих доказах, тому вона звернулась до ДВБ із скаргою на слідчого. Їй завдано моральну шкоду та вона не отримала фінансової вигоди на суму 2800000 грн.
З вказаною постановою вона не згодна, оскільки досудове розслідування проводиться неефективно, твердження слідчого при винесенні оскаржуваної постанови ґрунтуються на неправдивих та недопустимих доказах.
Процедура, позиції учасників провадження
Ухвалою від 11.11.2021 відкрито провадження за скаргою ОСОБА_3 про відмову у визнанні її потерпілою та врученні пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілої.
Скаржниця подала до суду заяву, в якій просить розглядати вказану скаргу у її відсутності та вимоги скарги задовольнити.
Слідча та прокурор у судове засідання не з`явились, про час і розгляду скарги повідомлені належним чином, будь-яких заяв від них не надходило.
Неявка слідчого та прокурора не перешкоджає розгляду скарги.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Кримінально-процесуальне законодавство
Відповідно до п. 5, п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені: рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.
За положеннями ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Згідно ч.5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, які не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 5 ст.55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом
Згідно ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.
Частиною 2 ст.307 КПК України встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Обставини, встановлені слідчою суддею, їх оцінка та висновки
Мотивуючи відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою, слідча вказала, що згідно ч.1 ст.382 КК України шкода завдається інтересам та авторитету правосуддя, як самостійної галузі державної діяльності. У ході досудового розслідування встановлено, що факт щодо невиконання службовою особою рішення суду, що набрало законної сили, щодо продажу належного на праві спільної власності 1/2 Детківським нерухомого майна та невнесення до інформаційних систем інформації ТОВ "ОТП Факторинг Україна" та АТ "ОТП банк" щодо зняття з ОСОБА_3 боргу, не охоплює диспозицію статті 382 КК України. Тому слідство не вбачає на даний час підстав для залучення ОСОБА_3 в якості потерпілої. У оскаржуваній постанові також зазначено, що у ході розслідування кримінального провадження та із заяви ОСОБА_3 не вбачається заподіяння їй майнової, фізичної та моральної шкоди.
Зазначена постанова відповідає вимогам закону із таких підстав.
Обов`язковість виконання рішення суду, яке набрало законної сили, закріплено в ст. 129-1 Конституції України, ст. 18 ЦПК України та ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».
Предметом злочину за ч. 1 ст. 382 КК України є судовий акт органів правосуддя (рішення, вирок, ухвала, постанова), який постановлений судом будь-якої юрисдикції та інстанції із будь-якої категорії судових справ, та який набрав законної сили у встановленому законом порядку.
При цьому, умисне невиконання або перешкоджання виконанню судових актів є злочином проти правосуддя для будь-якої особи, а для службових осіб спеціальним видом службового зловживання.
Одним із правових засобів забезпечення виконання судових рішень є кримінальна відповідальність, встановлена у ст. 382 Кримінального кодексу України. Положеннями такої норми кримінального закону охороняється порядок здійснення, у тому числі, цивільного судочинства.
Об`єктивна сторона складу кримінального правопорушення передбаченого ст.382 КК України, характеризується діянням, яке полягає в одному із таких, альтернативно зазначених у диспозиції діянь, як невиконання (ухилення від виконання) ухвали, вироку, постанови, рішення суду або перешкоджання їх виконанню.
Невиконання судового акту являє собою бездіяльність, що полягає у незастосуванні передбачених законом і судовим актом заходів, необхідних для його виконання, вчинене з прямим умислом.
Вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України завдається шкода саме інтересам та авторитету правосуддя, як самостійної галузі державної діяльності.
Скаржницею не наведено обставин або доказів, які б не були предметом дослідження в ході досудового розслідування і спростовують або ставлять під сумнів мотиви, наведені в оскаржуваній постанові.
Фактично доводи скарги базуються на суб`єктивній думці скаржниці, яка ґрунтується на непогодженні з самим рішенням слідчої, а не з встановленими обставинами справи чи неповнотою досудового розслідування.
Постанова про відмову у врученні ОСОБА_3 пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілої слідчою не виносилася.

Отже у задоволенні скарги ОСОБА_3 належить відмовити, як необґрунтованої.

Керуючись ст. ст. 55, 110, 220, 303-309, 395 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову від 10.10.2021 слідчого СВ Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000862 від 02.12.2020 про відмову у визнанні її потерпілою та врученні пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілої відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідча суддя ОСОБА_1