Суворовський районний суд міста Одеси
Провадження №1-кп/523/310/21
У Х В А Л А
про скасування арешту майна

09.12.2021 року м. Одеса

Колегія суддів Суворовського районного суду м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , Лупенка, за участю секретаря ОСОБА_3 , прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , захисників адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та обвинувачених, під час судового розгляду у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду кримінальне провадження із звинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.306, ч.3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.3 ст.313 КК України, а також ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.3 ст.313 КК України,

в с т а н о в и л а:

Під час досудового розслідування даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 18 травня 2018 року, з метою збереження слідів, знаряддя злочину було накладено арешт на вилучений у ОСОБА_11 належний ОСОБА_12 автомобіль марки «Nissan Primera», номерний знак НОМЕР_1 , рама НОМЕР_2 .

Розгляд клопотання було проведено у відсутність власника майна.

Представником ОСОБА_13 адвокатом ОСОБА_5 , за згодою сторони захисту, подано клопотання про скасування арешту на визнаний в якості речового доказу вищезазначений транспортний засіб, обґрунтоване відсутністю подальшої потреби у накладенні такого арешту.

З`ясувавши заперечення прокурора, суд дійшов наступного.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.
До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.
Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).
Ст.174 КПК України передбачає можливість для особи, інтересів якої стосується арешт майна, що був накладений у її відсутність під час судового розгляду, ініціювати розгляд з перегляду правомірності такого заходу і при цьому фактично це є поновленням судового розгляду, передбаченого ст.ст.172, 173 цього Кодексу, у якому тягар доведення залишається на особі, яка подала клопотання про арешт майна.

При накладенні арешту 18 травня 2018 року слідчий суддя виходив із того, що зазначене майно є речовим доказом.

З усних пояснень прокурора вбачається, що арештований транспортний засіб був використаний як засіб вчинення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_11 злочинів, у зв`язку із чим, він вважав необхідним вирішити долю цього речового доказу в порядку ст.100 КПК України, тобто при ухваленні остаточного судового рішення в даному провадженні.

Всупереч викладеному суд зазначає, що викладені в обвинувальному акті фактичні обставини злочинів не містять жодного посилання на арештований транспортний засіб як засіб вчинення інкримінованих обвинуваченому злочинів.

Окрім того, стороною обвинувачення також не доведено, що власник транспортного засобу, надаючи його в користування обвинуваченому ОСОБА_11 , був обізнаним з можливим неправомірним використанням цього автомобіля.

За таких обставин необхідно дійти висновку, що прокурором не доведено доцільність подальшого накладення арешту на зазначений речовий доказ, а відтак арешт підлягає скасуванню, з наступною передачею даного майна власнику чи його представнику на відповідальне зберігання.

Керуючись ст.ст.167-174, 369-372 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання представника ОСОБА_14 адвоката ОСОБА_5 задовольнити.

Арешт, накладений на належний ОСОБА_12 автомобіль марки марки «Nissan Primera», номерний знак НОМЕР_1 , рама НОМЕР_2 скасувати.

Передати зазначений транспортний засіб безоплатно на відповідальне зберігання представнику власника.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_15

ОСОБА_16