П О С Т А Н О В А
Іменем України
11 жовтня 2021 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження №12010748 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Миколаїв Миколаївської області, за національністю - українець, громадянина України, остання відома адреса: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

В С Т А Н О В И В:
У провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.12.2012 ОСОБА_3 оголошено у розшук.

Згідно листа начальника Центрального ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_4 , 26.10.2019 р., в ході проведення оперативно-розшукових заходів, місце знаходження розшукуваного ОСОБА_3 встановлено та згідно постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.12.2012 було направлено до ІТТ ГУНП в Миколаївській області, та в подальшому доставлено до СІЗО м. Миколаєва. Згідно листа начальника ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» ОСОБА_5 , повідомлено, що ОСОБА_6 утримувався в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» з 28.10.2019 р. до 27.12.2019 р.

В зв`язку із вищезазначеним, провадження з розгляду кримінальної справи відносно ОСОБА_3 було відновлено.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 вересня 2021 року було вирішено доставити обвинуваченого ОСОБА_3 приводом в судове засідання призначене на 11 жовтня 2021 року, оскільки останній тривалий час у призначені судові засідання не з`являвся.

Згідно рапорту ст. ДОП ВП №1 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 щодо виконання постанови Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.09.2021 року про привід ОСОБА_3 , повідомлено, що при виході за останньою відомою адресою проживання обвинуваченого ОСОБА_3 , двері будинку ніхто не відчинив, при огляді будинку встановлено, що у ньому вже давно ніхто не мешкає. В ході опитування сусідів, було встановлено, що ОСОБА_3 за даною адресою не мешкає на протязі тривалого часу, та де саме перебуває ОСОБА_3 не відомо з 2012 року.

Прокурор ОСОБА_8 направив до суду лист щодо закриття провадження у справі та звільнення ОСОБА_3 від відповідальності, відповідно до вимог ст. 11-1 КПК України (1960 року) та ст. 49 КК України (2001 року), оскільки станом на 11.10.2021 року з часу скоєння злочину минуло вже більше 9 років.

Суд, зважаючи на позицію прокурора та дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 282 КПК України (1960 року), якщо під час судового розгляду справи будуть установлені підставі для закриття справи, передбачені п. п. 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11 ст. 6 і ст. ст. 7, 7-2, 8, 9, 10, 11-1 цього Кодексу, суд, вислухавши думку учасників судового розгляду і висновок прокурора, своєю мотивованою ухвалою, а суддя - постановою, закриває справу.

Частиною 2 ст. 11-1 КПК України (1960 року) встановлено, що суд у судовому засіданні за наявності підстав, передбачених ст. 49 КК України, закриває кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків давності у випадках, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком.

Кримінальне правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_3 мало місце у вересні 2012 року. Правова кваліфікація правопорушення органом обвинувачення встановлена за ч. 2 ст. 190 КК (в редакції закону на вересень 2012 року), за кваліфікуючими ознаками заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно. Вказане правопорушення в редакції Кримінального Кодексу на 2012 рік, відповідно до ст. 12 КК було злочином середньої тяжкості. В теперішній час є нетяжким злочином і відповідає кваліфікації ч. 2 ст. 190 КК.

Відповідно до положень ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за

який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі; 3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину. Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Крім того, у постанові від 12.11.2019 року по справі № 566/554/16-к Верховний Суд зробив висновок, що визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та здійснюється незалежно від визнання своєї вини у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК України підстав та відсутності заперечень закрити кримінальне провадження.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) - досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції.

Оскільки всі формальні вимоги закону у даному випадку дотриманні є очевидним, що існують законні підстави для звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 та закриття щодо нього кримінального провадження.

Разом з тим, постає процесуальне питання, яке пов`язано з явкою обвинуваченого до суду і прийняття ним участі у розгляді питання щодо закриття кримінального провадження та звільнення його від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 262 КПК України (1960 року), розгляд справи в засіданні суду першої інстанції відбувається з участю підсудного, явка якого до суду є обов`язковою. Розгляд справи при відсутності підсудного допускається лише у виняткових випадках: 1) коли підсудний перебуває за межами України і ухиляється від явки до суду; 2) коли справу про злочин, за який не може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі, підсудний просить розглянути у його відсутності. Проте суд має право і в цьому разі визнати явку підсудного обов`язковою.

Кожна норма закону як і принцип права повинні бути застосовані розумно. Законодавець створюючи норму обов`язкової участі підсудного в засіданні суду, створив також норму виключення, яка передбачає підстави для проведення розгляду справи без участі підсудного, а також застосування певного розсуду суду у разі необхідності.

Суд вважає, що у даному випадку обставини вказаної кримінальної справи свідчать про можливість застосування норми виключення із правила, враховуючи значний строк який минув з часу вчинення правопорушення до дня судового розгляду. Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України у 2012 році та з моменту вчинення кримінального правопорушення і до теперішнього часу минуло більше 9 років, тобто минули строки давності притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_3 не з`являючись до суду з першого дня перебування справи у суді, фактично ігнорує не тільки правосуддя але й обставини які можуть вплинути на його життя. Не бажання розумно оцінити всі наслідки притягнення до кримінальної відповідальності, ігнорування системи правосуддя, на думку суду, свідчать про небажання у будь-який спосіб вирішити вказану кримінальну справу. Зазначені обставини вказують на те, що ОСОБА_3 не бажає спростування обвинувачення та реалізації свого права на захист, відмовляючись у такий спосіб від своїх прав, які передбачені і гарантовані КПК України (1960 р.), в тому числі і від права на розгляд відносного нього справи у суді.

Враховуючи викладені обставини та встановлені факти, а також вимоги КПК, суд вважає, що у даному випадку можливо без шкоди для особи, яка притягається до кримінальної відповідальності провести розгляд кримінального провадження без її участі та закрити провадження у справі з підстав встановлених у законі, звільнив ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності.

Керуючись ст. 49 Кримінального кодексу України, ст. ст. 11-1, 282 КПК України в редакції 1960 року, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Кримінальне провадження №12010748 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України - закрити у зв`язку із закінченням строків давності.
Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України - у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Постанова може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1