Дата документу 17.11.2021 Справа № 554/3636/16-к

УХВАЛА
Іменем України

17 листопада 2021 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого, в порядку ст.303 КПК України,-
В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_4 звернувся до Октябрського районного суду м.Полтави зі скаргою на постанову слідчого, в порядку ст.303 КПК України, в якій просить скасувати постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 від 23.09.2021 року про відому у визнанні потерпілим та проведення слідчих, процесуальних дій у кримінальному провадженні №0000770, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.03.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України; зобов`язати слідчого першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_6 повторно розглянути подані у кримінальному провадженні №0000770, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.03.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, клопотання про визнання потерпілим та проведення слідчих, процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000770 від 23.03.2016 року.

На обґрунтування скарги заявник посилається на ті обставини, що у провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, перебувають матеріали кримінального провадження № 0000770, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.03.2016року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

ОСОБА_4 слідчому Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, було направлено клопотання про залучення ОСОБА_4 , як потерпілого, а також про проведення слідчих та процесуальних дій по даному кримінальному провадженню.

Постановою слідчого першого СВ ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 від 23.09.2021 року відмовлено у задоволенні клопотань ОСОБА_4 про визнання його потерпілим та у проведенні слідчих, процесуальних дій у кримінальних провадженнях, об`єднаних в кримінальне провадження № 0000770. ОСОБА_4 вважає постанову слідчого незаконною та необґрунтованою, а тому прохав її скасувати.

В судовому засіданні представник заявника - адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримала, просила її задовольнити у повному обсязі.
Слідчий, прокурор до суду повторно не з`явилися, про розгляд скарги повідомлені належним чином.
Від слідчого першого СВ ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_7 до суду надійшло повідомлення про те, що на виконання вимог ухвал Отябрського районного суду м. Полтави у справі № 554/3636/16-к, якими зобов`язано розглянути клопотання ОСОБА_4 , вказані клопотання було розглянуто першим СВ ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, в межах компетенції. За результатами їх розгляду заявнику надано відповідь, про прийняте рішення повідомлено письмово у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, відсутність слідчого та прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, а слідчий суддя обмежений щодо строку розгляду скарги, на підставі чого суд розглядає скаргу за їх відсутності.
Суд, вислухавши адвоката, дослідивши документи та оцінивши докази за скаргою, вважає за необхідне відмовити у задоволенні скарги з наступних підстав.

Відповідно до положень п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення в порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Положеннями ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Встановлено, що слідчими ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000770, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.03.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

ОСОБА_4 надіслав до ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, заяви про залучення його до кримінального провадження № 0000770 як потерпілого та проведення по даному кримінальному провадженню слідчих та процесуальних дій.
23.09.2021 року слідчим першого СВ ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_5 винесена постанова про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_4 щодо залучення як потерпілого до кримінального провадження № 0000770 від 21.03.2016 року та про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000770 від 21.03.2016 року.
Зокрема, згідно постанови: у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості про факт завдання шкоди ОСОБА_4 діями службових осіб правоохоронних органів, так як не встановлено беззаперечний факт вчинення останніми кримінального правопорушення; вимога заявника щодо проведення певних процесуальних дій суперечить принципу процесуальної самостійності слідчого, закріпленої ч.5 ст.40 КПК України.

Із змісту ч.5 ст.55 КПК України випливає, що у разі відмови особі у визнанні її потерпілою, слідчий або прокурор виносить мотивовану постанову, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Згідно вимог ст. 303 КПК України рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, можуть бути оскаржені тільки під час досудового розслідування.
У відповідності до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмова у задоволенні скарги.
Частиною першою ст.55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.
Разом з тим ч.5 даної статті визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.
Відповідно до ст. 110 КПК України, в постанові слідчого обов`язково повинні бути зазначені зміст обставин, які є підставою для прийняття постанови, мотиви прийняття рішення, їх обґрунтування.
Суд вважає, що висновки в оскаржуваній постанові відповідають фактично встановленим обставинам і їм дана правильна кримінально-правова оцінка, названа постанова є законною і обґрунтованою, тому підстави для скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні відсутні.
Разом з тим, судом встановлено, що досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000770 від 23.03.2016 рокутриває.
Отже, на момент винесення слідчим постанови про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_4 органом досудового розслідування не було здобуто достатньо доказів того, що ОСОБА_4 завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, також не проведено всі необхідні слідчі дії.
Таким чином, наявність постанови про відмову у визнанні потерпілим не перешкоджає в подальшому визнати ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні при наявності для цього підстав.
Відповідно до ст. 223 КПК України слідчі(розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Відповідно до ст.93 ч.3 КПК України ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку ,передбаченому ст. 220 цього Кодексу.
Статтею 220 КПК України передбачено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав або відмовити, про що виноситься вмотивована постанова.
Таким чином, слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.220 КПК України, вирішено клопотання ОСОБА_4 про проведення процесуальних дій, прийнята постанова від 23.09.2021 року містить обґрунтування відмови у задоволенні вимог заявника.
Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.
Із змісту абз. 2 п. 12 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» від 09.11.2012 року № 1640/0/4-12 вбачається, що, якщо підстави для задоволення скарги відсутні, слідчий суддя постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги, яка не підлягає оскарженню.
Згідно ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.
За загальним правилом, визначеним в ч.1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.
Суд вважає, що обґрунтовуючи відмову у задоволенні клопотання, слідчим було переконливо доведено відсутність необхідності в задоволенні клопотань ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні.
Суд приходить до висновку, що аналіз викладених обставин справи і діючого законодавства свідчить про відсутність підстав для задоволення скарги.
Частиною 3 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого, в порядку ст.303 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1