Справа № 372/160/17
У Х В А Л А
про продовження строку тримання під вартою

01 листопада 2021 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001184 внесеному до ЄРДР 25 серпня 2016 року відносно ОСОБА_5 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 186, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України,

за участю сторін кримінального провадження та інших учасників судового розгляду:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_7 , установив таке.

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

На підставі ч. 3 ст. 331 КПК України, на розгляд сторін кримінального провадження поставлене питання про доцільність подальшого тримання під вартою ОСОБА_5 .

Прокурор ОСОБА_6 вважав за доцільне продовжувати тримання під вартою ОСОБА_5 , посилаючись на продовження існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, яким запобігти більш м`якими запобіжними заходами, не є можливим.

Обвинувачений ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_7 просили змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання або домашній арешт, оскільки усі розумні строки тримання під вартою вже сплили, ризики вже значно зменшилися.

Установлені судом обставини із посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів .

Згідно із обвинувальним актом, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 3 ст. 186, п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України.

Відповідно до ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2021 року, тримання під вартою ОСОБА_5 продовжено, ще на шістдесят днів, тобто до 05 листопада 2021 року.

Мотиви та положення закону, якими керувався суд при постановленні ухвали.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України, за наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно із ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно із ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Суд зазначає, що при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою в суді на стадії підготовчого провадження, вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Це обумовлюється тим, що на цій стадії суд, не перевіряє обґрунтованість підозри, оскільки остання перестала існувати і на її заміну висунуте обвинувачення.

Його обґрунтованість вирішується при ухваленні вироку, що визначено у ст. 368 КПК України.

Згідно із обвинувальним актом, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 3 ст. 186, п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України.

Прокурором ОСОБА_6 заявлені ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає їх доведеними.

Судом установлено, що ОСОБА_5 непрацюючий, неодружений, не має утриманців або інших міцних соціальних зв`язків, за вчинення злочинів у яких обвинувачується ОСОБА_5 , передбачене покарання у виді позбавлення волі та довічне позбавлення волі.

Вказане, разом з обставинами його затримання на кордоні з Російською Федерацією, свідчить, що ОСОБА_5 може вчиняти спроби переховуватися від суду, тобто продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, які пов`язані з насильством, психологічним впливом, обізнаний про місце проживання свідків та потерпілих, існує ризик, передбачений п. 3 ч. 3 ст. 177 КПК України, а саме незаконного впливу на них, з метою зміни показів.

Судом установлено, що ОСОБА_5 до затримання не працював, офіційних джерел доходів не має, вчиняв злочини проти власності.

Вказані обставини в сукупності свідчать, що ОСОБА_5 не має джерел до існування, що, з огляду на його судимості, може спонукати його до вчинення нових злочинів п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зазначені дані про особу ОСОБА_5 свідчать, що запобігти більш м`якими запобіжними заходами, аніж тримання під вартою, установленим судом ризикам, передбаченим п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України не вбачається за можливе, оскільки зі спливом часу їх актуальність не втрачена, з огляду на характер обставин, на підставі яких вони з`ясовані, відсутність доходу, наявність судимостей, обізнаність про місце проживання свідків та потерпілих тощо.

Суд вважає, що доводи захисту не спростовують наведеного.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд не визначає розмір застави.

Отже, керуючись ст. 199, 331 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

запобіжний захід обраний ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, - залишити без змін.

Продовжити строк дії обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів, тобто до 30 грудня 2021 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, прокурором, обвинуваченим, захисником, безпосередньо до Київського апеляційного суду, протягом п`яти днів, з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала виконується негайно, після її оголошення.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Повний текст ухвали проголошений 04 листопада 2021 року о 08:45 год.

Головуючий - суддя
Білоцерківського міськрайонного суду І.Д. Дубановська
Київської області

Суддя
Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_2
Київської області

Суддя
Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_3
Київської області