Справа № 357/2235/22
У Х В А Л А

25 березня 2022 року м. Біла Церква. Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Великий Березний, Ужгородського району, Закарпатської області, громадянина України, освіта вища, розлученого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: 2007, 2010 року народження, офіційно не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України

В С Т А Н О В И В :

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що Слідчим відділом Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області розслідується кримінальне провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000666 від 23.03.2022 року за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до ст. 178 Цивільного кодексу України - об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи. Види об`єктів цивільних прав, перебування яких у цивільному обороті не допускається (об`єкти, вилучені з цивільного обороту), мають бути прямо встановлені у законі. Види об`єктів цивільних прав, які можуть належати лише певним учасникам обороту або перебування яких у цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом (об`єкти, обмежено оборотоздатні), встановлюються законом.

Відповідно до «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого Постановою Верховної Ради України від 17 червня 1992 року «Про право власності на окремі види майна», не може перебувати у власності громадян громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України - зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку N 2, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), бойова і спеціальна військова техніка, ракетно-космічні комплекси.

Відповідно до Положення про дозвільну систему (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576 з наступними змінами) до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, серед іншого належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї, холодна зброя, (арбалети, мисливські ножі тощо), пневматична зброя калібру понад 4,5 мм і швидкістю польоту кулі понад 100 м за секунду, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, вибухові матеріали і речовини.

Згідно з Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів (затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 р. № 622; зі змінами, внесеними наказом від 13 квітня 1999 р. № 293) завданнями органів поліції є запобігання порушенням порядку виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорони, перевезення та використання вогнепальної зброї, пневматичної зброї калібру понад 4,5 мм та швидкістю польоту кулі понад 100 м за секунду (далі - пневматична зброя) і холодної зброї (арбалети, луки з зусиллям натягу тятиви більше ніж 20 кг, мисливські ножі тощо (далі - холодна зброя), пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії (далі - пристрої), та патрони до них, основних частин зброї бойових припасів до зброї і охолощеної зброї, вибухових матеріалів і речовин, попередження випадків їх втрати, крадіжок, використання не за призначенням та з протиправною метою.

Однак, всупереч вказаним вимогам законодавства України, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що не має передбаченого законом дозволу на придбання, носіння, зберігання бойових припасів в невстановлений слідством час, дату та місці, усвідомлюючи що вказаний предмет є боєприпасом, всупереч встановленому Законом порядку, незаконно придбав предмет зовні схожий на гранату «Ф-1» і залишив зберігати при собі, а саме: предмет зовні схожий на запал у внутрішній кишені куртки у яку був одягнений на момент вчинення кримінального правопорушення та предмет зеленого кольору зовні схожий на корпус гранати «Ф-1» у задньому кармані штанів у які був одягнений на момент вчинення кримінального правопорушення.

23.03.2022 близько 18 год. в ході проведення особистого обшуку у гр. ОСОБА_4 на блокпості АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено корпус гранати «Ф-1» у задній кишені штанів та запал до неї у внутрішній кишені куртки, в які ОСОБА_4 був одягнений на момент вчинення кримінального правопорушення, та які відповідно до акту перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 23.03.2022 виданого начальником сектору забезпечення вибухобезпеки № 2 відділу вибухо-технічної служби ГУ НП в Київській області, являються боєприпасами, які останній придбав та зберігав при собі, без передбаченого законом дозволу.

23.03.2022 о 20 годині 05 хвилин (фактично затриманий о 18 год. 00 хв. 24.03.2022) на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Великий Березний, Закарпатської області, громадянин України, з вищою освітою, одружений, не працюючий зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, якого було затримано за підозрою у вчинені вказаного кримінального правопорушення.

24.03.2022 підозрюваному ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вище вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у провадженні доказами, а саме:

- електронним рапортом Подія 102 № 9584 про повідомлення 23.03.2022 о 18 год. 00 хв. на лінію «102», що надійшло повідомлення про те, що на блокпост № 9 в с. Фурси потрібен СОГ у зв`язку з затриманням осіб;

- рапортом старшого оперуповноваженого УКР ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , про те, що було зупинено автомобіль марки «Volkswagen Crafter» д.н.з. НОМЕР_1 та під час поверхневого огляду у ОСОБА_4 було виявлено предмет ззовні схожий на корпус гранати;

- протоколом затримання на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в ході якого було виявлено та вилучено корпус гранати «Ф-1» у задній кишені штанів та запал до неї у внутрішній кишені куртки, в які ОСОБА_4 був одягнений на момент вчинення кримінального правопорушення, та які відповідно до акту перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 23.03.2022 виданого начальником СЗВ № 2 ВВТС ОСОБА_8 , являються боєприпасами.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 якого було залучено в якості понятого під час затримання ОСОБА_4 в присутності якого було виявлено предмет ззовні схожий на корпус гранати Ф -1 та запал;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 якого було залучено в якості понятого під час затримання ОСОБА_4 в присутності якого було виявлено предмет ззовні схожий на корпус гранати Ф -1 та запал;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 який разом з підозрюваним ОСОБА_4 пересувався на автомобілі «Volkswagen Crafter» д.н.з. НОМЕР_1 та був зупинений працівниками поліції на блокпосту № 9 в с. Фурси Білоцерківського району з метою виявлення зброї та боєприпасів.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 який разом з підозрюваним ОСОБА_4 пересувався на належному йому автомобілі «Volkswagen Crafter» д.н.з. НОМЕР_1 та був зупинений працівниками поліції на блокпосту № 9 в с. Фурси Білоцерківського району з метою виявлення зброї та боєприпасів.

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , працівників поліції Білоцерківського РУП, які чергували на блокпосту № 9 в с. Фурси, Білоцерківського району та зупинили автомобіль «Volkswagen Crafter» д.н.з. НОМЕР_1 в якому було виявлено ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , учасників ТРО, які були присутні під час виявлення та затримання ОСОБА_4 , які охороняли вказаних осіб та які не були присутні під час виявлення вибухових пристроїв.

Згідно із рішеннями Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 з вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органу досудового розслідування та вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні.

За вчинення кримінальних правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, а тому відповідно до п.5 ч. 2 ст. 183 КПК України наявні достатні підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В ході здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, невиконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків. Зокрема:

- наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, офіційно в шлюбі не перебуває, не має малолітніх дітей чи утриманців, тобто відсутні міцні соціальні зв`язки, йому загрожує кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на досить тривалий строк. Усвідомлення можливості настання вказаних вкрай несприятливих наслідків може спонукати підозрюваного ОСОБА_4 змінювати своє місце проживання та переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

При оцінці переховування від правосуддя може братися до уваги поряд з іншими обставинами і загроза відносно суворого покарання. У параграфі рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» № 31315/96 від 25.04.2000 Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських суддів, які, у свою чергу, прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що підозрюваному загрожувало відносно суворе покарання.

Також, при встановленні наявності вказаного ризику необхідно врахувати практику Європейського суду з захисту прав людини, згідно з якою ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

- Наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризик знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення), який обґрунтовується тим, що на даний час слідством ще вживаються заходи, спрямовані на повне, всебічне встановлення всіх обставин даного кримінального правопорушення, в тому числі відшукання будь-яких слідів, речей та документів, які мають значення для досудового розслідування даного кримінального провадження, зокрема встановлення причин перебування підозрюваного на території Білоцерківського району Київської області, встановлення наявності відеозаписів з камер відеоспостережень на місці вчинення злочину, а також під час руху підозрюваного.

- Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризик незаконно впливати на свідків, який обґрунтовується тим, що оскільки є підстави вважати, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_4 знаючи дані свідків, які вказують на причетність ОСОБА_4 до скоєння даного кримінального правопорушення, шляхом умовляння, підкупу, переконання, примушування з застосуванням фізичної сили або погроз такого застосування з метою викривлення фактичних обставин справи, вистроювання спільної позиції, вигадування власного алібі з метою реабілітації себе як злочинця та уникнення передбаченої законом відповідальності.

- Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризик вчинити інше кримінальне правопорушення), який обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що не має права на придбання, зберігання та перевезення вибухових пристрої, проігнорував встановлені законодавством України заборони та зберігав корпус гранати та запал до неї, які транспортував при собі. Наявність указаних предметів у підозрюваного свідчить про його намір на їх використання, та настання відповідних наслідків, таких як знищення чи пошкодження майна, або ж навіть вбивство людей.

Більш м`які запобіжні заході не можуть бути застосовані до підозрюваного ОСОБА_4 , виходячи з наступного:

- особисте зобов`язання не може бути застосоване з огляду на високий ступінь ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, а також вчинення іншого кримінального правопорушення;

- особиста порука не може бути застосована, оскільки у органу досудового розслідування відсутні будь-які дані про осіб, які, заслуговуючи на довіру, можуть надати письмове зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків відповідно до ст.194 КПК України, і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу;

- домашній арешт не може бути застосований до підозрюваного ОСОБА_4 , оскільки у підозрюваного немає власного житла, при цьому відсутні будь-які відомості про осіб, які зможуть забезпечити перебування (утримання) підозрюваного під домашнім арештом у разі застосування такого запобіжного заходу цілодобово або у визначений час;

При обранні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 слід врахувати критерії, передбачені ч.1 ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, відсутність у підозрюваного утриманців, а також постійного місця роботи.

Таким чином, для забезпечення виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні, беручи до уваги неможливість запобіганню вище зазначеним ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, та враховуючи особу підозрюваного, є обґрунтована необхідність у застосуванні до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

У відповідності до ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначено в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів мінімальної заробітної плати.

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У відповідності до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2021 становить 2481,00 грн.

Поряд із цим, враховуючи становище підозрюваного, його особу, вчинення тяжкого злочину в умовах воєнного стану та те, що наявність у останнього вибухового пристрою зумовлена наявністю у нього намірів на його використання, вважаю за доцільне збільшення розміру визначеної застави до п`ятисот розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатної особи, що становить 1 240 500 грн.

Вислухавши прокурора, який підтримав клопотання, та його доводи на переконання слідчого судді у необхідності задоволення клопотання, підозрюваного, захисника які заперечують проти задоволення клопотання, просять застосувати інший запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою чи визначити інший менший розмір застави як альтернативний запобіжний захід, дослідивши клопотання та приєднані до клопотання документи, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати, спотворити будь-яку з речей та документів, що мають значення для кримінального провадження; 3) незаконно впливати на потерпілих у кримінальному провадженні; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, зазначені у п.п.1-11 цієї статті. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді клопотання знайшли своє підтвердження, прокурором доведені обставини передбачені ч.1 ст. 194 КПК України, а саме: 1) наявність обгрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України; 2) наявність ризиків, передбачених ст. 177 ч.1 п. 1,5 КПК України, на які вказує слідчий, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення; 3) недостатність застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених у п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»).

Обставинами, що дають підстави слідчому судді визнати наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, наявність ризиків, передбачених п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, недостатність застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, передбачених п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, є докази досліджені слідчим суддею.

Слідчому судді підозрюваний ОСОБА_4 пояснив, що йому вказані у підозрі предмети були підкинуті під час затримання на блокпосту. Він із 2014 р. займається волонтерством. Він разом із іншими особами віз допомогу до Конотопу. Не згідний із застосуванням до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Просить застосувати інший запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Слідчий суддя вважає, що відносно ОСОБА_4 має бути застосований запобіжний захід тримання під вартою, тому, що слідчим у клопотанні та доданими документами, прокурором у судовому засіданні, доведені обставини передбачені ст. 194 ч.1 п.п.1-3 КПК України.

При застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 слідчий суддя також враховує, передбачені ст. 178 ч.1 КПК України, обставини а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі його визнання винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України (позбавленням волі на строк від трьох до семи років), він не має місця проживання у м. Біла Церква Київської області, зареєстрованний і проживає у смт. Великий Березний Ужгородського району Закарпатської області, офіційно не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків, а ті які є, не являються стримуючим фактором його поведінки.

Слідчий суддя також враховує, що 24 лютого 2022 р. російська федерація загарбницьки напала на державу Україна. Йде війна. Пересування між населеними пунктами в Україні утруднене. Перебування у будь-якому місці на території України, у т.ч. м. Біла Церква Київської області, у теперішній час не є повністю безпечним. Вказане у м. Білій Церкві Київської області порівняно із місцем теперішнього проживання ОСОБА_4 очікувано буде тягнути велику ймовірність необхідності та бажання до його переміщення у інше більш безпечне місце для проживання, перебування.

Слідчий суддя вважає, що лише запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 може запобігти ризикам, передбачених п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою, є недостатніми для запобігання ризикам, передбачених п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя зазначає, що стороною захисту не надані будь-які докази, документи, які б свідчили про неможливість утримання під вартою ОСОБА_4 .

Слідчий суддя зазначає, що надані стороною захисту при розгляді клопотання документи, що характеризують особу ОСОБА_4 , у т.ч.: щодо його значної і тривалої волонтерської діяльності з 2014 р., яку слідчий суддя високо цінує, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, наявності у однієї дитини хронічних захворювань, не спростовують обгрунтованість підозри у вчинені ним інкримінованого злочину, передбаченого ст. 263 ч.1 КК України та вищезазначені ризики, що реально існують стосовно ОСОБА_4 та які доведені прокурором у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 197 ч.1 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, ОСОБА_4 затриманий 23 березня 2022 р. о 18 годині 00 хвилин.

Вирішуючи питання щодо альтернативного запобіжного заходу у виді застави слідчий суддя зазначає наступне.

Умисний злочин у вчинені якого повідомлено про підозру ОСОБА_4 безпосередньо пов`язаний із придбанням, зберіганням та послідуючим виявленням і вилученням у нього боєприпасу, тобто вибухового матеріалу, який сам по собі утворює і несе загрозу здоров`ю і життю як самого ОСОБА_4 так і інших осіб. Зважаючи на воєнний стан в Україні, придбання і зберігання вилученого у ОСОБА_4 бойового припасу (запал і корпус гранати «Ф-1» самі по собі можуть свідчити про вірогідність його застосування для враження живої сили, тобто спричинення наслідків у виді спричинення тілесних ушкоджень громадянам, тобто застосування насильства чи погрози його застосування.

Слідчий суддя при вирішенні питання зазначеного у клопотанні зважає на воєнний стан в Україні та вважає необхідним діяти для недопущення непередбачуваних наслідків, у т.ч. смерті громадян, тобто незворотних наслідків у виді вбивства громадян України.

Слідчий суддя зважаючи на вищезазначене та воєнний стан в Україні, вважає, що в підозрі інкримінованих дій ОСОБА_4 існує підстава, передбачена п.1 ч.4 ст. 183 КПК України (погроза застосування насильства), а тому дійшов висновку не можливості визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 .

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 176,177 ч.1 п.1,5, 178,183,193,194,196,197 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати стосовно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, які обчислювати з 18 години 00 хвилин 23 березня 2022 р.

Строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 закінчується о 18 години 00 хвилин 21 травня 2022 року.

У задоволенні клопотання в частині визначення альтернативного запобіжного заходу у виді розміру застави та покладенні у зв`язку з цим на підозрюваного певних обов`язків, відмовити.

У задоволенні клопотання захисника, підозрюваного про відмову у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави у меншому розмірі ніж зазначено у клопотанні ініціатора клопотання, відмовити.

Підозрюваного ОСОБА_4 утримувати в ДУ «Київський СІЗО» МЮ України.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду