Провадження № 1-кп/470/63/21
Справа № 470/404/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2021 року смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участі прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Березнегувате кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 травня 2021 року за №0000150, стосовно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку, р. Азербайжан, громадянина Вірменії, не працюючого, який має повну середню освіту, утриманців не має, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
27 травня 2021 року приблизно о 12 годині 15 хвилин, ОСОБА_4 діючи умисно, таємно, шляхом вільного доступу зайшов на територію домоволодіння потерпілої ОСОБА_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , підійшов до вхідних дверей будинку та шляхом відкриття гачку на вхідних дверях будинку відчинив двері та проник в середину будинку. Перебуваючи в кухні будинку, ОСОБА_4 взяв з кухонного столу чавунну сковорідку, вартістю 330,66 грн., а з іншого столу два курині яйця, кожне з яких вартістю 3,50 грн.
Після цього, обвинувачений ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 337,66 грн.
Вказаними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, поєднана з проникненням у житло.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав себе винним повністю, у вчиненому розкаявся.
Суду пояснив, що дійсно 27 травня 2021 року він зайшов на територію домоволодіння потерпілої ОСОБА_6 , щоб взяти цигарки. Оскільки її не було вдома, він зайшов в будинок та викрав з кухонного столу чавунну сковорідку та два курині яйця.
Захисник ОСОБА_5 , не оспорюючи обставини за яких обвинувачується ОСОБА_4 , просить призначити йому покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі строком на 1 рік, із застосуванням ст.75 КК України.
Крім повного визнання своєї вини, винуватість обвинуваченого підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, зокрема:
- протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 27.05.2021 року та витягом з ЄРДР від 28 травня 2021 року за №0000150, згідно яких 27 травня 2021 року приблизно о 12 годині 30 хвилин невідома особа шляхом відкриття гачку на вхідних дверях приникла в будинок та викрала кухонний посуд;
- рапортом від 27.05.2021 року, з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_7 повідомила в поліцію про вчинення крадіжки з її будинку наглядно відомим їй чоловіком, якій вибіг з будинку та щось ніс поперед себе;
- заявою потерпілої ОСОБА_6 від 27.05.2021 року, про добровільну видачу поліції викраденої сковородки;
- протоколом огляду місця події від 27.05.2021 року та таблицею до нього, яким встановлено місце викрадення майна, яке збігається з показами обвинуваченого;
- протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 06.07.2021 року, згідно якого свідок ОСОБА_8 впізнала обвинуваченого ОСОБА_4 , як особу яка здійснила крадіжку;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 07.06.2021 року з відеозаписом, згідно якого обвинувачений ОСОБА_4 в присутності понятих показав та розказав яким чином здійснив викрадення у потерпілої ОСОБА_6 майна;
- висновком судово-товарознавчої експертизи складеної 28.05.2021 року, згідно якої ринкова вартість чавунної сковорідки складає 330,66 грн.
Таким чином, обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення знайшло своє підтвердження у ході судового розгляду сукупністю досліджених доказів, а тому суд кваліфікує його дії за ч.3 ст.185 КК України, як крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, поєднана з проникненням у житло.
Відповідно до вимог, викладених в п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Обираючи міру покарання суд враховує, що обвинувачений вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відноситься до тяжкого злочину, мотиви та наслідки його вчинення, а також те, що він характеризується посередньо, зловживає алкогольними напоями, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не має постійної роботи - працює по найму, раніше не судимий, відсутність обтяжуючих покарання обставин.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.
Враховуючи вище наведені обставини, суд дійшов висновку про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинене, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а також буде відповідати меті покарання.
Разом з тим, враховуючи те, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину в інкримінованих йому діяннях, щиро розкаявся, проживає з цивільною дружиною, працює за найму, раніше не судимий, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому відповідно до вимог ст.75 КК України, ОСОБА_4 слід звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку з покладенням певних обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Крім цього, судом враховано позицію прокурора та захисника висловлену в судових дебатах, щодо можливого призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з покладенням певних обов`язків.
Що стосується доводів захисника про доцільність застосування до обвинуваченого при призначенні покарання положень ст.69 КК України, то суд вважає їх необґрунтованими, оскільки згідно роз`яснень наведених у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 Про практику призначення судами кримінального покарання, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч.1 ст.69 КК України. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.
Отже, підставами призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, визнано дві групи чинників, які характеризують як вчинений злочин, так і особу винного, та мають враховуватися в їх сукупності, а саме: наявність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину; дані, які певним чином характеризують особу винного.
При призначенні ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч.3 ст.185 КК України зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік, суд тим самим врахував усі обставини справи, в тому числі вказані захисником, наслідки злочину, особу обвинуваченого, про що зазначив у вироку.
На переконання суду, щире каяття та повне визнання вини, незначна завдана матеріальна шкода, на що звертав увагу захисник, це ті обставини, які враховуються при призначенні покарання, однак такі не свідчать про істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення й можливість виправлення обвинуваченого шляхом відбування менш суворого покарання, а отже не можуть бути безумовними підставами для застосування ст.69 КК України.
Обставин, які б дійсно беззастережно вказували на істотне зниження ступеня суспільної небезпечності вчиненого ОСОБА_4 злочину, який було вчинено з проникненням у приватне житло, як того вимагає норма закону про кримінальну відповідальність при призначенні більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, сторона захисту та обвинувачення в суді не навела.
Крім того, під час судового розгляду встановлено наявність лише однієї обставини, яка пом`якшує покарання - щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, яка не є достатньою підставою для застосування вимог ч.1 ст.69 КК України, оскільки застосування цих вимог закону можливо лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Суд не приймає в якості пом`якшуючої обставини активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки матеріали провадження не містять даних, що під час досудового розслідування ОСОБА_4 добровільно надавав будь-яку допомогу слідству в установлені невідомих їм обставин справи, повідомив правоохоронні органи або суд факти у справі, видав знаряддя і засоби вчинення злочину, майно здобуте злочинним шляхом, або добровільно усунув заподіяну шкоду.
Визнання засудженим своєї вини та надання правдивих показань не підтверджує наявності такої обставини, що пом`якшує покарання, як активне сприяння розкриттю злочину.
Про це також наголошував Верховний Суд у постановах від 07.04.2021 року справа № 263/15605/17, від 18.09.2019 року справа № 166/1065/18.
Підстав вважати призначене покарання таким, що не відповідає тяжкості злочину та особі обвинуваченого, немає.
Запобіжний захід до обвинуваченого на момент розгляду кримінального провадження не був застосований.
Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому статтею 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлявся.
Відповідно до ст. 124 КПК України, стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення експертизи.
Керуючись статтями 370, 371, 373, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Міра запобіжного заходу обвинуваченому не обиралась.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави процесуальні витрати у кримінальному проваджені на залучення експерта для проведення експертизи у сумі 150 грн.
Речовий доказ: два курині яйця - залишити власнику ОСОБА_6 ; сковорідку, яка зберігається у кімнаті речових доказів СПД №1 ВП №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області - повернути власнику ОСОБА_6 .
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, захиснику, потерпілому та прокурору.
Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Березнегуватський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_1