Справа № 744/1343/20
Провадження № 1-кп/739/36/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2021 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_11 ,

потерпілого ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданнікримінальне провадження №0000100 відносно:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Семенівка Семенівського району Чернігівської області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше не судимого в силу положень статті 89 Кримінального кодексу України (далі КК України),

за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_10 обвинувачується у тому, що 09 липня 2018 року о 20 год. 30 хв., він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проходячи повз ділянку місцевості, що знаходиться на відстані 150 метрів від вул. Заводська с. Кути Другі Семенівського району Чернігівської області, побачив залишений без нагляду на траві велосипед марки «Аіст» з рамою відкритого типу №517573-09, темно-синього кольору, що належить ОСОБА_12 . У подальшому ОСОБА_10 , маючи умисел на вчинення крадіжки, таємно, з корисливою метою, шляхом вільного доступу, користуючись тимчасовою відсутністю власника та сторонніх осіб, здійснив крадіжку вищезазначеного велосипеда і утримуючи викрадене майно при собі, місце скоєння кримінального правопорушення залишив, отримавши тим самим реальну можливість розпорядитися та користуватися викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_12 матеріальних збитків на загальну суму 800 грн.00 коп.

Дії ОСОБА_10 органом досудового розслідування кваліфіковані за частиною першою статті 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Допитаний у судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_10 своєї вини у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 185 КК України не визнав та дав показання про те, що кілька років тому він працював у с. Кути Другі Семенівського району, де допомагав розібрати погреб. Під час роботи він побачив жінку, що йшла з велосипедом у якому було пробите колесо. Він допоміг даній жінці, знявши зі свого велосипеда колесо, яке поставив на її велосипед, оскільки того дня господар житла, в якому він працював, мав забрати його з села. Під вечір останній повідомив, що не зможе забрати його. Потім до нього під`їхав на велосипеді хлопець на ім`я ОСОБА_13 , що перебував у селі в своєї тітки. З ним вони випили спиртного. Останній запропонував йому свій велосипед, аби доїхати додому. Даний велосипед був майже новий, жіночий, синього кольору. Він взяв даний велосипед та поїхав на ньому в бік м. Семенівка. При цьому свій велосипед сховав у кущах. Коли доїхав до моста через р. Ревна та зупинився, щоб покурити, то виявив, що немає сірників. На мосту перебували якісь хлопці, у яких він попросив сірники аби закурити. Останні сказали «запитай он у них» і вказали на автомобіль поліції, що наближався. Він зупинив автомобіль та попросив дати підкурити. Поліцейські вийшли з автомобіля та почали запитувати чи його це велосипед, він відповів, що цей велосипед йому дав хлопець на ім`я ОСОБА_13 . З поліцейськими був якийсь хлопець, який не дивлячись сказав, що це велосипед його. Далі поліцейські забрали його в свій автомобіль, при цьому чи поліцейський, чи вказаний хлопець сів на його велосипед. До автомобіля поліції він сів не з власної волі, а лише тому, що підкорився вимозі поліцейських їхати з ними. Потім вони поїхали в бік с. Кути Другі, зупинилися в полі біля кущів, поліцейські про щось поговорили з потерпілим, який стояв з жіночим велосипедом у якого було відірване сидіння, яке потерпілий постійно поправляв. Він в той час сидів у автомобілі та з нього не виходив. До господарства в якому він працював, поліцейські не їздили. Жодних документів до приїзду у відділ поліції ніхто не складав. Далі його повезли в м. Семенівка до відділу поліції, потім до лікарні на освідування, а звідти знову привезли до відділу поліції. Там він все як було розповів поліції. Поліцейські склали якісь документи, також щось фотографували в його присутності, після чого сказали підписати складені документи. Він сказав, що не знає, що підписує, але поліцейські сказали, що відправлять його в камеру. Тоді він дістав свій мобільний телефон та хотів зателефонувати захиснику, але поліцейські забрали його. Після цього він погодився підписатися якісь документи. Потім його відпустили і повернули мобільний телефон. У дворі відділу поліції він спитав як йому доїхати додому, на що поліцейські сказали «бери велосипед». Тоді він взяв той велосипед на якому його зупинили на мосту і поїхав на ньому додому. Наступного дня він взяв з собою запасне колесо і поїхав на велосипеді в с. Кути Другі, де відремонтував свій велосипед, який лежав у кущах. При цьому велосипед на якому туди приїхав, він повернув знайомому на ім`я ОСОБА_13 , якого поліцейські не шукали та не опитували. З потерпілим ОСОБА_12 та свідком ОСОБА_14 він раніше знайомий не був. Ознайомившись з протокол огляду місця події від 09 липня 2018 року обвинувачений заявив, що велосипед на фото №1 до вказаного протоколу не є тим велосипедом, на якому він їхав з с. Кути Другі до м. Семенівка, оскільки той велосипед був майже новим. Зображеного на фото велосипеда у нього не вилучали. Чому його звинувачують у викраденні велосипеда він не знає. Підписи під вказаним протоколом навпроти свого прізвища обвинувачений не впізнав. Також обвинувачений зазначив, що після того, як його забрали поліцейські, останні йому права та обов`язків не роз`яснювали, жодних документів про затримання не складали, самостійно обрати чи призначити захисника не пропонували.

Допитаний у судовому засіданні в якості потерпілого ОСОБА_12 дав показання про те, що 09 липня 2018 року о 20 год. 30 хв. він поїхав на велосипеді на город, що розташований на відстані 400 м. від с. Кути другі. Поклавши велосипед біля городу він пішов по овочі. Приблизно за 15 хв. повернувся і виявив, що велосипед зник. Повернувшись додому він зателефонував до поліції та повідомив про викрадення велосипеда. Йому сказали зачекати. Він вийшов на вулицю і очікуючи на поліцію побачив знайомого ОСОБА_15 , який їхав на своєму автомобілі. Він запитав у нього чи не бачив той кого не будь, на що останній відповів, що бачив чоловіка на велосипеді, але що то був за велосипед він не дивився. Далі приїхала поліція і він повідомив, що в бік м. Семенівка їхав чоловік на велосипеді. Поліцейські попросили його онука ОСОБА_14 показати дорогу в бік м. Семенівка та проїхати з ними. За 20 хв. його онук приїхав на його велосипеді, а на автомобілі поліції привезли якогось незнайомого на той час чоловіка, яким був ОСОБА_10 . Поліцейські запитали у ОСОБА_10 де його велосипед, на що останній відповів, що схований у кущах та вказав де саме. У велосипеда було спущене колесо. Поліцейські попросили, щоб велосипед обвинуваченого постояв у нього у дворі, на що він погодився. Далі один з поліцейських сів на його велосипед і поїхав, а інші поїхали на автомобілі. Того ж дня чи за кілька днів, точно не пригадує, поліцейські відібрали у нього заяву і він показав їм паспорт на свій велосипед марки Аіст, жіночий, синього кольору. Також до нього приїздив обвинувачений, який забрав свій велосипед. Згодом поліція повернула йому його велосипед. Потім забирали його на експертизу і знову повернули. Самого моменту викрадення велосипеда він не бачив. З місця викрадення поліція ніяких слідів не вилучала, хоча він їх і накривав для збереження. Потерпілий також розповів, що до м. Семенівка з с. Кути Другі веде дві дороги, поліція приїхала до нього по асфальтованій дорозі, а шукати велосипед поїхала по польовій дорозі. Чи складали поліцейські на місці викрадення якісь документи він не пригадує.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_15 дав показання про те, що кілька років тому він їхав на своєму автомобілі з м. Семенівка до своїх кумів в бік с. Кути Другі по старій дорозі. По дорозі зустрів чоловіка, який на вигляд перебував у стані сп`яніння. Він його пропустив. Далі він зустрів потерпілого, якому розповів, що бачив чоловіка на велосипеді. Ознак вказаного велосипеда він не пригадує, особу, яка їхала на велосипеді він не знав і уваги на неї не звертав. Згодом його допитав слідчий.

Допитаний у судовому засіданні в режимі відеоконференції в якості свідка ОСОБА_16 дав показання про те, що кілька років тому, у вечірній час він разом зі знайомими відпочивав біля мосту через р. Ревна. Далі побачив чоловіка, який їхав на велосипеді, це був обвинувачений, він був у стані сп`яніння. Останній попросив цигарку. Далі до них під`їхала поліція, з автомобіля вийшов якийсь молодий хлопець, у нього спитали «де твій велік» на що останній вказав на велосипед обвинуваченого. Після того хлопець сів на велосипед обвинуваченого і поїхав у сторону с. Кути Другі. Свідок припустив, що туди ж поїхала і поліція. Жодних документів на мосту поліцейські не складали. Ознак велосипеда, на якому їхав обвинувачений, свідок не пригадав.

Допитаний у судовому засіданні в режимі відеоконференції в якості свідка ОСОБА_17 дав показання про те, що кілька років тому він відпочивав зі знайомими на мосту через р. Ревна. Далі побачив як на велосипеді їде якийсь чоловік, це був обвинувачений. Останній зупинився біля них і попросив закурити. Потім під`їхав автомобіль поліції, обвинувачений його зупинив, щоб попросити цигарку. Авто зупинилося і з нього вийшов хлопець 11-12 років. Поліцейські спитали у хлопця «де твій велосипед» і у відповідь на це останній вказав на велосипед обвинуваченого, після чого хлопець сів на даний велосипед та поїхав в бік с. Кути Другі за автомобілем поліції, у якому на той час перебував обвинувачений. Вказаний велосипед був жіночим, його кольору свідок не пригадав. Жодних документів поліцейські при ньому не складали.

Також у судовому засіданні були досліджені наступні докази, подані сторонами кримінального провадження:

- рапорт співробітника поліції ОСОБА_18 про те, що 09 липня 2018 року о 21 год. 04 хв. зі служби 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_12 про викрадення у нього велосипеда «мінський» синього кольору (т.1 а.с. 134);

- заява ОСОБА_12 на адресу начальника Семенівського ВП Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області від 09 липня 2018 року про вжиття заходів щодо розшуку його велосипеда марки Мінськ, синього кольору, жіночого, який він залишив о 20 год. 30 хв. 09 липня 2018 року (т.1 а.с. 135);

- паспорт на велосипед дорожній для дорослих з відкритою рамою, жіночий (т.1 а.с. 136);

- протокол огляду місця події від 10 липня 2018 року з фототаблицею відповідно до якого було оглянуто ділянку місцевості, розташовану на відстані 150 м. від АДРЕСА_2 , розміром 3м х 3м, на якій зі слів ОСОБА_12 останній 09 липня 2018 року біля 20 год. 30 хв. залишив свій велосипед марки «Мінськ» синього кольору з відкритою рамою, після чого виявив зникнення велосипеда. У ході огляду будь-яких слідів виявлено не було (т.1 а.с. 138-141);

- протокол огляду місця події від 09 липня 2018 року з фототаблицею, проведеного на території Семенівського ВП Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області у період часу з 22 год. 20 хв по 22 год. 43 хв., за участі понятих та ОСОБА_10 , відповідно до якого об`єктом огляду був велосипед марки «Мінськ», синього кольору, із жіночою рамою, на якому сидіння має пошкодження у вигляді розриву матерії. Заводський номер велосипеда 5/7573-09. На кермі пристебнутий запірний пристрій у вигляді тросу, катафоти на колесах відсутні. Згідно даного протоколу у присутності понятих ОСОБА_10 повідомив, що даний велосипед 09 липня 2018 року він без дозволу взяв у с. Кути Семенівського району, коли повертався до м. Семенівка, оскільки у його велосипеді було пробите колесо. Відповідно до протоколу вказаний велосипед у ОСОБА_10 був вилучений (т.1 а.с. 142-144);

- висновок експерта №874 від 17 серпня 2018 року відповідно до якого ринкова вартість велосипеда марки «Аіст 28», модель 112-314 з відкритою рамою (в редакції ухвали суду велосипед марки «Мінськ») станом на 09 липня 2018 року могла становити 1 385 грн. 00 коп. (т.1 а.с. 156-159);

- висновок експерта №3908/19-24 від 03 жовтня 2019 року відповідно до якого ідентифікувати марку та модель наданого на дослідження велосипеда з рамою відкритого типу №517573-09, темно-синього кольору не надається можливим. Вартість велосипеду марки «Аіст» модель 112-314 з рамою відкритого типу №517573-09 темно-синього кольору, з ознаками природного зносу, на вторинному ринку України станом на 09 липня 2018 року може складати 800 грн. 00 коп., при умові, що товарний стан велосипеда на момент проведення експертизи відповідає товарному стану на 09 липня 2018 року (т.1 а.с. 199-203);

- висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_10 , складений о 23 год. 45 хв. 09 липня 2018 року, відповідно до якого на час огляду ОСОБА_10 перебував у стані алкогольного сп`яніння (т.1 а.с. 151).

Також судом за клопотанням прокурора викликався для допиту в якості свідка сторони обвинувачення ОСОБА_14 , однак останній на виклики не з`являвся у зв`язку з чим до нього судом було застосовано привід, який здійснено не було через відсутність свідка за місцем його проживання. При цьому з повідомлення поліції вбачається, що за наявною інформацією вказаний свідок перебуває в м. Чернігові, однак місце його перебування не встановлено. У зв`язку з вжиттям судом всіх заходів забезпечення участі даного свідка у судовому засіданні для його допиту, які однак результатів не дали, беручи до уваги те, що саме на прокурора покладено обов`язок подання доказів, а суд лише сприяє сторонам в цьому, з урахуванням думки учасників кримінального провадження, судом відповідно до пункту 3 частини третьої статті 97 КПК України було визнано неможливим допит свідка ОСОБА_14 .

Крім того, судом було відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про виклик для допиту в якості свідків сторони обвинувачення співробітників поліції, заявленого на стадії дослідження доказів, оскільки вказані свідки не допитувалися під час досудового розслідування, клопотання про їх допит не заявлялося стороною обвинувачення на відповідній стадії судового розгляду, прокурором не було надано суду необхідних відомостей про анкетні дані цих свідків та адреси їх проживання чи роботи, а також не було наведено обґрунтування щодо необхідності їхнього допиту.

Всі досліджені у судовому засіданні докази суд визнає належними, оскільки вони підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для даного кримінального провадження.

Вирішуючи питання щодо допустимості таких доказів, як протокол огляду місця події від 09 липня 2018 року з фототаблицею, відповідно до якого 09 липня 2018 року на території Семенівського ВП Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області було оглянуто велосипед марки «Мінськ», синього кольору, із жіночою рамою, заводський номер велосипеда 5/7573-09, при цьому згідно протоколу ОСОБА_10 повідомив, що даний велосипед 09 липня 2018 року він без дозволу взяв у с. Кути Семенівського району, а також висновку експерта №874 від 17 серпня 2018 року, суд враховує наступне.

Так, обвинувачений ОСОБА_10 під час допиту вказав, що коли він перебував на мосту через річку Ревна то співробітники поліції забрали його в свій автомобіль, куди він сів підкорившись вимозі поліцейських проїхати з ними, тобто ОСОБА_10 був фактично затриманий. Потім вони поїхали в бік с. Кути Другі, де поліцейські про щось поговорили з потерпілим, який стояв поряд з жіночим велосипедом. Далі відвезли його до відділу поліції, при цьому жодних документів до приїзду у відділ поліції ніхто не складав. У відділі поліцейські склали якісь документи і щось фотографували в його присутності після чого сказали підписати складені документи, пригрозивши, що у противному випадку відправлять його до камери та забравши у нього мобільний телефон. При цьому обвинувачений заперечив викрадення велосипеда у потерпілого, вказавши, що він їхав на велосипеді свого знайомого на ім`я ОСОБА_13 . Показаннями свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 підтверджується фактичне затримання обвинуваченого співробітниками поліції на мосту через р. Ревна.

Відповідно до статті 209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Таким чином, з огляду на вимоги статті 209 КПК України ОСОБА_10 був особою, яка фактично була затримана уповноваженою службовою особою.

Відповідно до частини п`ятої статті 208 КПК України про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору.

Зі змісту вказаного вище протоколу огляду місця події вбачається, що огляд велосипеда проводився за участі ОСОБА_10 без визначення його процесуального статусу, але з роз`ясненням прав, передбачених статтею 42 КПК України. Сам ОСОБА_10 прибув до місця, яке оглядалося, в супроводі працівників поліції, а велосипед, який був предметом огляду, окремо доставив один зі співробітників поліції. При цьому жодної події, пов`язаної з викраденням велосипеда у потерпілого ОСОБА_12 , на території вказаного відділу поліції не відбувалося, а присутньому під час огляду ОСОБА_10 , який на час проведення відповідної слідчої дії фактично був затриманим за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, не було забезпечено право на захист, на що також вказав і сам ОСОБА_10 . У порушення вимог КПК України слідчим жодних документів про затримання ОСОБА_10 та вилучення саме у нього відповідного велосипеда не складалося. Все це свідчить про істотне порушення прав та свобод обвинуваченого.

Аналогічні висновки щодо вказаних недоліків досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні зробив Верховний суд у своїй постанові №744/499/19 від 04 червня 2020 року.

Частиною першою статті 87 КПК України передбачено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Враховуючи вищевикладене, на підставі частини першої статті 87 КПК України протокол огляду місця події від 09 липня 2018 року з фототаблицею суд визнає недопустимим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки він здобутий з істотним порушенням прав та свобод обвинуваченого, у зв`язку з чим згідно частини другої статті 86 КПК України суд не може посилатися на нього при ухваленні вироку.

Частиною п`ятої статті 101 КПК України передбачено, що висновок експерта не може ґрунтуватися на доказах, які визнані судом недопустимими.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові, винесеній 13 листопада 2019 року у справі №1-07/07 зазначила, що відповідно до сформованої практикою ЄСПЛ доктрини «плодів отруєного дерева» (fruit of the poisonous tree), якщо джерело доказів є недопустимим, всі інші дані, одержані з його допомогою, будуть такими ж (рішення у справах «Гефген проти Німеччини», пункти 50-52 рішення у справі «Шабельник проти України (№ 2)», пункт 66 рішення у справі «Яременко проти України (№ 2)»). Зазначена доктрина передбачає оцінку не лише кожного засобу доказування автономно, а і всього ланцюга безпосередньо пов`язаних між собою доказів, з яких одні випливають з інших та є похідними від них. Критерієм віднесення доказів до «плодів отруєного дерева» є наявність достатніх підстав вважати, що відповідні відомості не були б отримані за відсутності інформації, одержаної незаконним шляхом.

Враховуючи те, що дані, які містяться у висновку експерта №874 від 17 серпня 2018 року, складеного за результатами проведеної судової товарознавчої експертизи щодо вартості велосипеда, є похідними від визнаного недопустимим доказом протоколу огляду місця події від 09 липня 2018 року, відповідно до якого було вилучено даний велосипед, з наведених вище підстав суд визнає даний доказ, тобто висновок експерта №874, також недопустимим.

Аналогічна правова позиція щодо застосування наведених вище положень законодавства стосовно визнання недопустимими протоколу огляду місця події, у якому зафіксовано вилучення певних речей у особи, що фактично була затримана, та висновку експерта, як похідного доказу, висловлена Верховним Судом у поставі від 21 січня 2020 року, винесеній у справі №756/8425/17.

Всі інші докази суд визнає допустимими, оскільки вони отримані в порядку, визначеного чинним кримінальним процесуальним законодавством.

Аналізуючи досліджені у судовому засіданні належні та допустимі докази, з точки зору їх достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення суд зазначає наступне.

Так, обвинувачений свою причетність до викрадення велосипеда, належного потерпілому ОСОБА_12 заперечив, зазначивши, що він велосипед у потерпілого не викрадав, а додому в м. Семенівка з с. Кути Другі повертався на жіночому велосипеді синього кольору, який йому дав його знайомий ОСОБА_13 , тобто такого ж типу та кольору, що й велосипед потерпілого ОСОБА_12 . Належними та допустимими доказами у кримінальному провадженні факт вилучення у обвинуваченого велосипеда, власником якого є ОСОБА_12 , не підтверджується. Сам потерпілий ОСОБА_12 не був очевидцем викрадення його велосипеда і жодних відомостей, що свідчили б про причетність обвинуваченого до викрадення суду не повідомив. Свідок ОСОБА_15 , який зустрів обвинуваченого на дорозі до с. Кути Другі, не зміг пригадати на якому саме велосипеді їхав останній, оскільки не звертав на це уваги. Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 вказали лише на те, що обвинувачений їхав на жіночому велосипеді, хоча обвинувачений даного факту не заперечує, при цьому описати вказаний велосипед вони не змогли. Протокол огляду місця події від 10 липня 2018 року, відповідно до якого здійснювався огляду місця викрадення велосипеда, належного потерпілому ОСОБА_12 , жодних відомостей щодо обставин викрадення не містить. Висновок експерта №3908/19-24 від 03 жовтня 2019 року, складений за результатами проведення судової товарознавчої експертизи, містить відомості щодо вартості велосипеда, належного потерпілому ОСОБА_12 , водночас жодних відомостей щодо обставин вчиненого кримінального проступку, які б підтверджували причетність до його вчинення ОСОБА_10 , він не містить.

Будь-яких інших доказів на підтвердження того, що саме обвинувачений ОСОБА_10 викрав велосипед, належний потерпілому ОСОБА_12 , суду не надано, а досліджені судом докази не підтверджують поза розумним сумнівом причетності ОСОБА_10 до викрадення вказаного велосипеда.
Викладене вище свідчить про недоведеність вчинення ОСОБА_10 кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 185 КК України.

Частиною другою статті 17 КПК України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до частини четвертої статті 17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Статтею 94 КПК України визначено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Пунктом 2 частини першої статті 373 КПК України передбачено, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Оскільки в ході судового розгляду стороною обвинувачення не доведено, що обвинувачений ОСОБА_10 вчинив викрадення велосипеда, належного потерпілому ОСОБА_12 , тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений частиною першою статті 185 КК України, суд приходить до висновку про необхідність визнання його невинуватим та виправдання на підставі пункту 2 частини першої статті 373 КПК України.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_10 підлягає виправданню, судові витрати, здійснені на проведення судових товарознавчих експертиз у розмірі 1 300 грн. (572 грн. 00 коп. + 628 грн. 00 коп.) слід віднести на рахунок держави.

Після набрання законної сили речовий доказ Велосипед марки «Мінськ» залишити у володінні його власника ОСОБА_12 .

На підставі викладеного, керуючись статтями 17, 87, 94, 100, 104, 208, 209, 368, 370, 373, 374, 392, 393 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_10 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 185 КК України та виправдати у зв`язку з недоведеністю, що вказане кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_10 .

Речовий доказ велосипед марки «Мінськ» залишити у володінні його власника ОСОБА_12 .

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області.

Суддя ОСОБА_1