Справа № 331/617/22
Провадження № 1-кп/331/283/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2022 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000038 від 24.01.2022 року, відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Макіївка, Донецької області, який має середню спеціальну освіту, офіційно не працевлаштований, неодружений, який на утриманні малолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-28.04.2009 Червоногвардійським районним судом міста Макіївка Донецької області за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. З ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 18.07.2014 по відбуттю строку покарання;
-04.12.2015 Мелітопольським міським судом Запорізької області за ч. 3 ст. 187 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна. 10.02.2016 вирок переглянуто Апеляційним судом Запорізької області та в частині призначеного покарання змінено, призначено за ч. 3 ст. 187 КК України покарання у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 02.02.2021 по відбуттю строку покарання;
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

І. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане Судом доведеним.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 23 січня 2022 року приблизно о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, для особистого вживання, без мети збуту, знаходячись у поблизу будинку АДРЕСА_3 , незаконно придбав шляхом присвоєння знайденого два полімерних зіп-пакети, в яких містилась кристалічна речовина білого кольору, схожа на наркотичний засіб, обіг якої обмежено, - а саме метадон. Вказані зіп- пакети ОСОБА_6 поклав до правої внутрішньої кишені куртки та, розуміючи, що дана речовина є наркотичним засобом та її обіг обмежено, став незаконно зберігати при собі для особистого вживання, без мети збуту.
Далі, реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на незаконне зберігання наркотичного засобу для особистого вживання, без мети збуту, діючи умисно, всупереч ст.ст. 13, 14 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» № 863 від 08.07.1999 (зі змінами), а також ст. 2 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» № 62/95- ВСР від 15.02.1995 (зі змінами), ОСОБА_7 продовжив пересуватись пішим ходом по вулиці Поштовій в місті Запоріжжя, при цьому він увесь цей час зберігав у своїй внутрішній кишені куртки даний наркотичний засіб до того часу, як того ж дня, приблизно о 17 годині 14 хвилин біля будинку № 25 по вулиці Поштовій у місті Запоріжжі вищевказані полімерні зіп-пакети, в якому містилась кристалічна речовина білого кольору, було виявлено в нього працівниками поліції та вилучено.
Згідно з висновком судово - хімічної експертизи № СЕ-19/108-22/1192- НЗПРАП від 25.01.2022 року та встановлено, що кристали білого кольору, котрі ОСОБА_7 зберігав при собі, містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, і сильнодіючий лікарський засіб - димедрол. Маса метадону 0,2690 г ( в перерахунку на основу). Маса димедролу складає 0,0914 г (в перерахунку на основу).

ІІ. Позиція сторони захисту.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, надав пояснення щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Пояснив, що придбав для власних потреб два пакетики із наркотичною речовиною, оскільки посварився зі своєю цивільною дружиною, дуже нервував, і думав що вживання наркотичних засобів зможе якось відвести його від поганих думок. Наркотичні засоби тримав при собі у внутрішньому кармані куртки. Коли його зупинили патрульні поліцейські і запитали чи має він заборонені у обігу речовини, він одразу добровільно видав їм ці пакетики. У скоєному розкаюється, наркотичні речовини вживати більше не бажає, просить суворо його не карати.
Захисник не заперечувала винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, однак при призначенні покарання просила врахувати матеріали, що характеризують обвинуваченого, також ту обставину, що кримінальне правопорушення він вчинив у зв`язку із емоційним стресом (тобто під впливом негативних факторів) та призначити йому мінімальне покарання, передбачене санкцією статті, не пов`язане із його реальним відбуванням.

IІІ. Дослідженні докази.
На підставі положень ч. 3 ст.349 КПК України, з урахуванням повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , думки обвинуваченого, який повідомив, що бажає закінчити судове слідство по справі без дослідження доказів, що містяться в матеріалах кримінального провадження, думки прокурора, захисника, докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не досліджувалися. Судом роз`яснено обвинуваченому обмеження у праві на апеляційне оскарження вироку суду посилаючись на невизнання обставин, які не оспорювалися під час розгляду справи. Обвинувачений також підтвердив, що йому зрозуміло, що він обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини, без мети збуту, також підтвердив, що повністю розуміє наслідки своїх дій, повного визнання вини та відмови від дослідження усіх доказів по справі.
При обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор, захисник та обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд ухвалив проводити розгляд справи відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.
Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю.

ІV. Кваліфікація дій обвинуваченого за законом України про кримінальну відповідальність
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичного , без мети збуту.

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є проступком.

V. Призначення покарання.
При призначенні покарання, суд бере до уваги особу обвинуваченого, який вину в скоєному визнав, на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, має місце реєстрації та проживання, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, , є особою раніше судимою, (однак особою, що не має судимостей пов`язаних із незаконним обігом наркотичних та психотропних речовин) характер і ступінь тяжкості суспільно небезпечного діяння, який закон відносить до проступку.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ст.66 КК України, судом встановлені наступні пом`якшуючі покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставини, - щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 суд не встановив. Суд не бере до уваги у якості обставини, що обтяжує покарання зазначену у обвинувальному акті «вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані викликаному із вживанням наркотичних засобів» з огляду на сам характер інкримінованого кримінального правопорушення.

Санкцією частини першої ст. 309 КК України передбачений широкий перелік покарань, які можуть бути призначені судом. Суд приходить до висновку, що застосування покарання у вигляді штрафу та виправних робіт не буде сприяти меті покарання, оскільки не зможе бути виконане, у зв`язку із тим, що обвинувачений не має постійного місця роботи. Таким чином, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі. Зважаючи на характер вчиненого кримінального правопорушення, характеристики обвинуваченого, суд вважає за можливе призначити покарання у вигляді обмеження волі, передбачений загальною частиною КК України.

Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком, суд звертає увагу на положення, закріплені в ч.1 ст.75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього судом обов`язків.

Враховуючи наведені вище обставини, той факт що обвинувачений має соціальні зв`язки, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття покарання, тому знаходить можливим звільнити його від призначеного покарання з випробуванням в порядку, визначеному ст.ст.75,76 КК України. Разом із тим, вирішуючи питання щодо тривалості строку випробування, суд, з огляду на тяжкість кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, вважає, що строк випробування може бути мінімальним.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду». Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

VІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.
Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Враховуючи, що по даному кримінальному провадженню була проведена судово-хімічна експертиза, висновок № СЕ-19/108-22/1192- НЗПРАП від 25.01.2022 року, вартість якої складає 686,48 грн, то процесуальні витрати в силу ст. 124 КПК України в сумі 686 грн. 48 коп. на залучення експерта, підлягають стягненню із обвинуваченого ОСОБА_4 .
З цих підстав,
Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України і призначити йому покарання у вигляді одного року обмеження волі.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку терміном один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього такі обов`язки:
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Речові докази:
-речовину в спец пакеті №5468737 з залишками об`єктів масою 0,1829 г, 0,1788 гщо містять у своєму складі метадон та димедрол, разом з попереднім упакуванням - передані на відповідальне зберігання до камери схову Відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області - знищити.
Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні у розмірі 686 (шістсот вісімдесят шість) гривень 48 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з моменту його проголошення. Для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1