Справа № 361/8219/21
Провадження № 1-кс/361/1544/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.09.21 року слідчий суддя Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бровари клопотання прокурора Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:
У провадження слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно: а саме автомобіль марки «Subaru Forester», державний номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору, vin код НОМЕР_2 , який на даний період часу на праві власності належить ФОП ОСОБА_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданого клопотання прокурор вказує на те, що сектором дізнання Броварського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 13 вересня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001333, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 12.09.2021 року, о 11 години 42 хвилини, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , громадянин ОСОБА_5 , самовільно, всупереч установленому законом порядку, забрав малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у матері ОСОБА_7 і не повернув.

В ході досудового розслідування встановлено, що 12.09.2021 року, о 11 години 42 хвилини, громадянин ОСОБА_5 , приїхав до свого малолітнього сина ОСОБА_8 , який проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_2 щоб провести з ним час, відповідно до рішення Великодимерської селищної ради. Маючи на меті забрати свого сина, ОСОБА_5 , користуючись малозначним приводом, забрав дитину з подвір`я будинку та сів з ним до орендованого ним автомобіля марки «Subaru Forester», державний номерний знак НОМЕР_1 , білого кольору та покинув місце проживання дитини. В подальшому, ОСОБА_5 на вказаному автомобілі разом із своїм малолітнім сином виїхали за межі села Богданівка, Броварського району, де поблизу КП № 1 «Нова Богданівка» в полі залишив вказаний автомобіль та разом із малолітнім сином пересів до іншого автомобіля та вирушив у невідомому напрямку, при цьому обірвавши зв`язок із матір`ю сина ОСОБА_7

14.09.2021 року було встановлено автомобіль, на який пересів ОСОБА_5 разом зі своїм сином та невідомою особою та його місце знаходження, а саме автомобіль марки Opel Vectra, державний номерний знак НОМЕР_3 синього кольору, VIN код НОМЕР_4 , належний на праві власності ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час надання пояснень ОСОБА_9 відмовився від надання будь яких показів відповідно до ст. 63 КК, та не став пояснювати, чому ОСОБА_5 разом зі своїм сином та невідомою особою рухалися на належному йому автомобілі, а також де знаходився сам ОСОБА_9 в цей.

14 вересня 2021 року автомобіль марки Opel Vectra, державний номерний знак НОМЕР_3 синього кольору, VIN код НОМЕР_4 , належний на праві власності ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вилучено в ході огляду за адресою: АДРЕСА_3 .

15 вересня 2021 року марки Opel Vectra, державний номерний знак НОМЕР_3 синього кольору, VIN код НОМЕР_4 , належний на праві власності ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вилученого в ході огляду за адресою: АДРЕСА_3 . у рамках кримінального провадження визнано речовим доказом.

Враховуючи вище викладене та те, що автомобіль Opel Vectra, державний номерний знак НОМЕР_3 синього кольору, VIN код НОМЕР_4 , належний на праві власності ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також можуть бути використане у кримінальному провадженні як докази, вважаю, що клопотання необхідно задовольнити.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату і час судового засідання були повідомлені належним чином.

Згідно ч.1 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Суд визнав за можливе розгляд клопотання проводити у відсутність прокурора, власника майна.
Згідно з нормою ч. 1 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням прокурора, приходить до наступного висновку, що клопотання є таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Крім цього, п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення).

Однак матеріали клопотання не містять доказів, що вилучене майно містить будь-які відомості, що мають значення для кримінального провадження № 0001333 від 13 вересня 2021 року.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Дане клопотання вказаним вимогам не відповідає, оскільки не містить вказівку про підстави і конкретну мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу накладення арешту, а також відповідного обґрунтування необхідності арешту майна.

У клопотанні не зазначеного про наявність жодного ризику, що передбачений абзацом 2 частини 1 ст. 170 КПК України і вказував би на необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

У клопотанні відсутні посилання на обставини, які підтверджують, що незастосування заборони або обмеження користування, а також розпорядження майном призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Не приєднано таких доказів і до матеріалів клопотання.

Також, звертаючись до суду з клопотанням про арешт майна, прокурор не зазначає, в якій спосіб просить накласти арешт на майно (яку заборону слід встановити), наведення у змісті клопотання тези про те, що потрібно накласти арешт на автомобіль позбавляє можливості слідчого суддю проаналізувати чи буде відповідне обмеження розумним та співмірним завданням кримінального провадження.

Із врахуванням вимог ч. 2 ст. 173 КПК України та встановлених слідчим суддею обставини, зокрема не доведеності необхідності у накладенні такого арешту на майно у задоволенні клопотання слідчий суддя відмовляє.

Керуючись вимогами ст.ст.170-173, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання прокурора Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001333 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1