Провадження № 1-кп/947/40/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2022 року Київський районний суд м.Одеси в складі:

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщені суду питання доцільності подальшого тримання під вартою обвинуваченої у кримінальному провадженні №0000511 від 01.07.2021 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченої під вартою.

Пунктом 20-5 Перехідних положень КПК України визначено, що тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) встановлюються певні особливості судового контролю за дотримання прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження. Зокрема цим пунктом визначено, що у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

24.02.2022 року указом президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан.

Згідно рішення Ради суддів України від 24 лютого 2022 року № 9 щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні, в умовах воєнного стану робота судів не може бути припинена, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист.

Прокурор звернувся до суду із письмовим клопотанням про продовження строків тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_5 , оскільки щодо неї є обґрунтоване обвинувачення у вчиненні в період іспитового строку особливо тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк до 12 років, а також наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачена може здійснити дії, спрямовані на спроби переховуватися від суду з метою уникнення покарання, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню або вчинити новий злочин, оскільки обвинувачена офіційно не працевлаштована, не має стійких соціальних зв`язків, притягувався до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, не має постійного місця мешкання в Одесі та Одеській області.

Захисник ОСОБА_4 та обвинувачена ОСОБА_5 заперечували щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченій, у зв`язку з тим що ризики прокурором не доведені та не обґрунтовані, у обвинуваченої є постійцне місце мешкання, є малолітня дитина яка мешкає в місті Києві, тому можливо обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, суд приходить до наступного.
Відповідно до п. 4,5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років або ж до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Таким, чином при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 , суд враховує обставини, передбачені ст.ст. 177-178 КПК України, з урахуванням особи обвинуваченої ОСОБА_5 , її віку, стану здоров`я, майнового стану, міцності соціальних зв`язків, що вона обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, та того факту, що передбачені ст.177 КПК України ризики не знизились та не відпали, а саме вона може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, скоїти інше кримінальне правопорушення, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, суд приходить до висновку про суспільний інтерес у триманні обвинуваченої під вартою, переважає над особистими інтересами обвинуваченої і що жоден з більш м`яких запобіжних заходів може не забезпечити належної поведінки обвинуваченої та запобігти передбаченим ст. 177 КПК України ризикам, а тому вважає доцільним продовжити дію обраного відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Все вищевикладене у сукупності свідчить, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 та обмеження її прав, не суперечать ст.5 «Конвенції з прав людини та основоположних свобод», оскільки в матеріалах кримінального провадження існують ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, перевищує принцип поваги до особистої свободи та є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.
Враховуючи положення ч.3 ст.183 КПК України, а також обставини вчиненого кримінального правопорушення, беручи до уваги, що злочин вчинено без застосування насильства, суд вважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченою обов`язків, передбачених КПК України, в розмірі визначеному ухвалою слідчого судді.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.31,177-178,183,184,194,196,197,331,369-372 КПК України, п.20-5 Перехідних положень КПК України,ст.ст.5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, суд,-
УХВАЛИВ:
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 з відповідним визначеним судом розміром застави у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень та покладеними обов`язками, на строком на 60 днів, тобто до 26.04.2022 року включно, з утриманням в ДУ ОСІ.
Копію ухвали вручити обвинуваченій, прокурору та направити уповноваженій особі місця ув`язнення.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів до Одеського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1

ОСОБА_6