Справа № 331/6069/21
Провадження № 1-в/331/109/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2021 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3
представника слідчого ізолятору ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
засудженого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі у режимі дистанційного судового провадження клопотання адвоката ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина України, засудженого 30.09.2019 Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі,-
ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 , звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. В обґрунтування клопотання зазначив, що 30 вересня 2019 року вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі. Згідно вироку Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 вересня 2019 року строк відбування покарання ОСОБА_6 рахується з дня його затримання та в строк відбування покарання зараховано період його перебування під вартою, з 03.05.2019 р. по 27.06.2019 р. До вступу вироку в законну силу, засудженому ОСОБА_6 залишено застосовану міру запобіжного заходу у вигляді застави. Вирок набрав законної сили 4 лютого 2020 року. Після чого, 01.03.2020 року ОСОБА_6 зателефонував співробітник Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області та повідомив, що йому необхідно з`явитись до органів поліції. 02.03.2020 р. ОСОБА_6 прибув до Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, після чого був направлений до місця відбування покарання. За час утримання в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» порушень режиму тримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Особисті речі тримав в охайному стані, норм санітарії дотримувався. Турбувався про стан здоров`я. До представників адміністрації відносився ввічливо, законні вимоги виконував. В середовищі ув`язнених, в тому числі і в камері, конфліктних ситуацій не створював. На заходи профілактичного характеру реагував позитивно. Таким чином, Богатир відбув більше 2/3 призначеного йому покарання, сумлінною поведінкою довів своє виправлення, тому просив звільнити останнього умовно-достроково від подальшого відбування покарання.
В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 та їйого захисник адвокат ОСОБА_5 вказане клопотання підтримали за викладеними вище мотивами та обґрунтуванням, просили його задовольнити. Додатково зазначили, що засуджений повністю усвідомив свою протиправну поведінку, зробив для себе відповідні висновки, має намір вести законослухняний спосіб життя, має родину та малолітню дитину на утриманні, тому просили задовольнити клопотання.
Представник адміністрації ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» ОСОБА_7 .З поклав вирішення вказаного клопотання на розсуд суду, зазначивши, що дійсно з 04.03.2020 ОСОБА_6 утримується в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» у зв"язку із розглядом іншої справи щодо нього в суді, за час відбування покарання мав стягнення, заохочень не мав. До суспільно-корисної праці не залучався, вказану ініціативу не проявляв.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вважав, що з огляду на наявність у ОСОБА_6 порушення умов та порядку відбування покарання, підстав вважати його таким, що стійко став на шлях виправлення, немає, тому просив у задоволенні клопотання відмовити.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши письмові докази, додані до клопотання, суд дійшов наступного висновку.
У судовому засіданні встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30.09.2019 ОСОБА_6 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначене покарання із застосування ст. 69 КК України у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі. Згідно характеристики ДУ "Запорізький слідчий ізолятор" ОСОБА_6 з02 березня 2020 року затриманий у зв"язку з виконанням вироку суду. Згідно до ухвали Веселівського районного суду Запорізької області від 05.02.2021 ОСОБА_6 тимчасово залишений у ДУ "Запорізький слічий ізолятор" у зв`язку із розглядом щодо нього кримінальне провадження за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121, ч.2 ст. 296 КК України.
Відповідно до ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Згідно ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як передбачено п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.
Аналіз викладеної норми закону дає підстави стверджувати, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а факт виправлення засудженого.
Під сумлінною поведінкою слід розуміти свідоме і безперечне дотримання засудженим умов відбування покарання та виконання всіх обов`язків, покладених на нього. Сумлінна поведінка передбачає не тільки наявність у засудженого заохочень, застосованих у порядку, визначеному КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад поведінки. Не можна вважати сумлінною поведінкою лише формальний факт відсутності у засудженого не знятих або погашених у встановленому порядку заходів стягнення, оскільки дотримання порядку та умов відбування покарання є обов`язком засудженого.
Сумлінне ставлення до праці - це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків, покращення кількісних та якісних показників виконуваної роботи (підвищення робітничої кваліфікації, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, суворе додержання правил безпеки тощо). Воно передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, а також відшкодування збитків, заподіяних злочином.
Дійсно, згідно наданих суду матеріалів, ОСОБА_6 відбув 2/3 призначеного йому покарання.

Однак, згідно наданої суду характеристики засуджений ОСОБА_6 утримується в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» з 02.03.2020 року. За час перебування в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» характеризується наступним чином: має стягнення, заохочення відсутні. До суспільно-корисної праці не залучався з незалежних від нього причин. За характером загалом спокійний, емоційно врівноважений, адекватний, комункабельний, постійний в уподобаннях. По відношенню до представників адміністрації грубості не проявляє, загальноприйнятих норм поведінки дотримується не завжди, соціально-корисливі зв`язки з рідними підтримує шляхом отримання передач.
Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_6 заохочень немає, має одне стягнення у вигляді попередження, одне стягнення у вигляді поміщення до карцеру та одне стягнення у вигляді догани.
Аналізуючи надані суду матеріали, суд приходить до висновку, що поведінка ОСОБА_6 під час відбування покарання в установах виконання покарання свідчить про небажання останнього змінювати свою поведінку на законослухняну, численні притягнення до відповідальності розцінюються судом як відсутність даних про сумлінну поведінку засудженого за весь час перебування у місцях позбавлення волі.
Таким чином, аналіз даних про особу засудженого не дають змогу суду зробити висновок про те, що ОСОБА_6 довів своє виправлення та не буде вчинювати нові кримінальні правопорушення, перебуваючи на волі. Часткове дотримання порядку та умов відбування покарання оцінюється судом як обов`язок засудженого, але не свідчать про зразкову поведінку та саме сумлінне ставлення до праці, до якої засуджений взагалі не залучався. Сам факт відбуття засудженим 2/3 призначеного йому строку покарання не може свідчити про наявність беззаперечних підстав для умовно-дострокове звільнення від покарання останнього.
З огляду на наведене, суд вважає, що в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина України, засудженого 30.09.2019 Шевченківським районним судом м. Чернівці за ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1