УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2021 року м. Бар Вінницької області
Барський районний суд Вінницької області в складі:
судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , щодо повернення речових доказів у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 - ст. 246, ч. 3 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України,
Адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , звернувся до суду з даним клопотанням. Обгрунтував тим, що 13 лютого 2017 року Барським районним судом Вінницької області затверджено угоду про визнання винуватості від 13 грудня 2016 року між прокурором прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , обвинуваченим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 28 - ст. 246, ч. 3 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено узгоджене покарання у виді двох років позбавлення волі із звільненням на підставі ч. 1 ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням та встановленням однорічного іспитового строку. 16 березня 2017 року вирок набрав законної сили. Під час затвердження угоди та ухваленні вироку судом не було прийнято рішення щодо вилученого майна під час огляду місця події у ОСОБА_5 16 лютого 2016 року, а саме: транспортного засобу, марки "ВАЗ 2106", зеленого кольору; реєстраційний номер НОМЕР_1 у кількості двох штук; кріплення для номерних знаків у кількості двох штук, які були передані на зберіганння до Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області. Просить розглянути клопотання та повернути ОСОБА_5 вищевказане вилучене майно.
ОСОБА_5 в судове засідання не з`явивився, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового засідання, що відповідно до положень абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків" № 11 від 21 грудня 1990 року зі змінами, суди, крім іншого, вправі вирішувати питання про долю речових доказів, якщо її не вирішено вироком суду та про визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань.
Встановлено, що 16 лютого 2016 року слідчим Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області на підставі повідомлення ОСОБА_6 про знищення дубів у кварталі № 3, урочище Велика дубина, було здійснено огляд місця події, під час якого вилучено, зокрема, транспортний засіб, марки "ВАЗ 2106", зеленого кольору, який поміщено на спецмайданчик Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області для встановлення особи власника; реєстраційний номер Г1735ЗА у кількості двох штук; кріплення для номерних знаків у кількості двох штук.
Згідно з ч. 1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.
Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Згідно з ч. 5 ст. 237 КПК України при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. У разі якщо огляд речей і документів на місці здійснити неможливо або їх огляд пов`язаний з ускладненнями, вони тимчасово опечатуються і зберігаються у такому вигляді доти, доки не буде здійснено їх остаточні огляд і опечатування.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
В угоді про визнання винуватості від 13 грудня 2016 року не було зазначено про речові докази, долю яких суд повинен вирішити і яким чином, вказані речові докази на дослідження суду не надавалися, тому під час ухвалення вироку питання про речові докази в порядку ст. 100 КПК України не вирішувалось.
Згідно з повідомленням Коростенського міськрайонного відділу з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції № 3/1414 від 05 квітня 2018 року ОСОБА_5 знятий з обліку Коростенського міськрайонного відділу з питань пробації 05 квітня 2018 року на підставі ухвали Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05 березня 2018 року у зв`язку з відбуттям іспитового строку.
Відповідно до повідомлення СВ Відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області № 2049/214/01-21 від 09 квітня 2021 року транспортний засіб, марки "ВАЗ 2106", зеленого кольору, на даний час знаходиться на майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів Відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області.
Відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Ісмаїлов проти Росії" від 06 листопада 2008 року зазначено про порушення статті першої Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де вказано, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У постановах Європейського Суду з прав людини від 09 червня 2005 року у справі "Бакланов проти Російської Федерації", від 24 березня 2005 року у справі "Фрізен проти Російської Федерації", Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів.
На підставі ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ісмаїлов проти Росії" від 06 листопада 2008 року, постанов Європейського Суду з прав людини від 09 червня 2005 року у справі "Бакланов проти Російської Федерації", від 24 березня 2005 року у справі "Фрізен проти Російської Федерації", п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків" № 11 від 21 грудня 1990 року, керуючись ч. 5 ст. 9, ч. 1 ст. 98, ч. 1, п. 1 ч. 6, ч. 9 ст. 100, ч. 2 ст. 168, ч. 1 ст. 372, частинами 1, 6, 7, п. 1 ч. 1 ст. 376, п. 2 ч. 2 ст. 395, п. 14 ч. 1 ст. 537, ч. 1, абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України, суд
Клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 щодо повернення речових доказів у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 - ст. 246, ч. 3 ст. 15 - ч. 2 ст. 185 КК України, задовольнити.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1