КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 13 січня 2022 року клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційні скарги представника ТОВ «Фінтех_Колект» та ТОВ «Українська Колекторська Агенція», - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 листопада 2021 року,

за участі:

представника
власника майна ОСОБА_5
ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження №0000306 від 20.04.2021та накладено арешт на майно, вилучене 04.11.2021 в ході проведення обшуку за адресою: Київська область, м. Біла Церква, бульвар Михайла Грушевського,13, літ. Й згідно переліку.
Не погоджуючись з таким рішенням, представник ТОВ «Фінтех_Колект» та ТОВ «Українська Колекторська Агенція», - адвокат ОСОБА_5 в інтересах кожного окремо подала апеляційні скарги, в яких просить, скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.
Вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необгрунтованною.

Щодо поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що розгляд клопотання відбувся у відсутність представника ТОВ «Фінтех-Колект», про існування оскаржуваної ухвали стало відомо 19 листопада 2021 року, копію рішення представнику ТОВ «Укрколект» - адвокату ОСОБА_7 вручено 19 листопада 2021 року, апеляційну скаргу направлено поштовим зв`язком у встановлений законом строк.
Зазначає, що арештоване майно вилучене всупереч ухвалі слідчого судді.
Окрім того, не доведено, що за місцем проведення обшуку та вилучення майна свою господарську діяльність здійснює саме ТОВ «Укрколект», оскільки вилучення техніки здійснювалося за юридичною та фактичною адресою іншого підприємства- ТОВ «Фінтех-Колект».
Також зазначає, що будь-які докази того, що працівники ТОВ «Фінтех-Колект» використовують банки даних СБ України, МВС, ДМС, Мін`юсту та банківських установ відсутні.
Окрім того, органом досудового розслідування не надано доказів того, що вилучена комп`ютерна техніка належить саме ТОВ «Укрколект».
Апелянт стверджує, що вилучене майно не має жодного відношення до кримінального провадження, а вказані товариства між собою не пов`язані.
На думку представника, вилучене майно не відповідає критеріям ст. 98 КПК України, а тому арешт накладено незаконно.
В судове засідання прокурор не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, хоча про час та місце судового засідання його повідомлено у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власників майна ОСОБА_8 , яка просила задовольнити апеляційні скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з вимогами ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення, а у випадку якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Оскільки, 12 травня 2019 року слідчим суддею розглянуто клопотання прокурора без виклику власника майна, про наявність оскаржуваної ухвали стало відомо 12 жовтня 2021 року, апеляційну скаргу подано 13 жовтня 2021 року, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 20 квітня 2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000306, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 355 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що на території м. Києва, Київської та Чернігівської областей функціонують Call-центри, які з використанням електронної обчислювальної техніки, надають телекомунікаційні послуги колекторським компаніям, при цьому за наявними матеріалами встановлено, що працівники вказаних Call-центрів діючи в складі організованої групи, використовуючи банки даних СБ Україени. МВС, ДМС, Мінюсту та банківських установ, систематично примушують осіб до виконання цивільно-правових зобов`язань із використанням погроз насильством стосовно осіб-боржників за кредитними договорами та їх родичів на користь третіх осіб, реквізити яких не мають будь-якого відношення до їх фінансових зобов`язань.

Так, 04 листопада 2021 року на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 жовтня 2021 року за адресою: Київська область, м. Біла Церква, бульв. М. Грушевського, 13, літ. Й проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено майно, яке є предметом клопотання.
04 листопада 2021 року постановою старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 вилучені речі під час обшуку визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000306.
09 листопада 2021 року прокурор Київської міської прокуратури ОСОБА_6 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на вилучене майно.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 листопада 2021 рокуклопотання задоволено.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою, зокрема, забезпечення збереження речових доказів.

У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчим суддею зазначених вимог закону дотримано.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000306 про накладення арешту вилучені речі в ході обшуку 04 листопада 2021 року за адресою: Київська область, м. Біла Церква, бульв. М. Грушевського, 13, літ. Й, слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що з метою забезпечення кримінального провадження та збереження вилученого майна, яке відповідає ознакам речових доказів згідно ст. 98 КПК України, наявні достатні підстави для арешту вказаного в клопотанні майна.

Вказане майно у даному кримінальному провадженні постановою старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 визнане речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000306 (а.с. 82-86), відтак є предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 355 КК України.
Слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співрозмірність втручання у права ТОВ «Фінтех_Колект» та ТОВ «Українська Колекторська Агенція» з потребами кримінального провадження, тому з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Тому, посилання автора апеляційної скарги на те, що слідчим суддею безпідставно накладено арешт на вказане майно, не приймаються до уваги, оскільки арешт на майно накладено з правових підстав, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про необхідність накладення арешту на вказане майно, з метою збереження речових доказів, оскільки слідчим доведені обставини, які підтверджують, що незастосування такого обмеження може призвести до наслідків, які можуть перешкодити досудовому розслідуванню.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Інші доводи апеляційних скарг, з урахуванням наведеного, не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційні скарги представника ТОВ «Фінтех_Колект» та ТОВ «Українська Колекторська Агенція», - адвоката ОСОБА_5 навіть з урахуванням викладених в них доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Поновити представнику ТОВ «Фінтех_Колект» та ТОВ «Українська Колекторська Агенція», - адвоката ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 листопада 2021 року.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 листопада 2021 року, - залишити без змін, а апеляційні скарги представника ТОВ «Фінтех_Колект» та ТОВ «Українська Колекторська Агенція», - адвоката ОСОБА_5 - без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12

Єдиний унікальний № 761/40138/21 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_13
Справа № 11сс/824/360/2022 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК