Номер провадження: 11-кп/813/1671/21
Номер справи місцевого суду: 521/571/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційними скаргами прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_12 та представника потерпілого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 17.06.2021 року про закриття кримінального провадження №0002698 від 29.08.2019 року стосовно:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Молдова, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -

встановив:

оскарженою ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17.06.2021 року задоволено клопотання захисника ОСОБА_10 та закрито кримінальне провадження, внесене 29.08.2019 року до ЄРДР за №0002698 за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України, після повідомлення про підозру.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те, що злочин у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_11 , не відносяться до категорії тяжких чи особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, а тому, оскільки обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні був переданий до суду першої інстанції 16.01.2021 року, тобто за межами строку досудового розслідування, визначеного положеннями ст. 219 КПК України, кримінальне провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України підлягає закриттю.

Не погодившись з ухвалою суду, прокурор Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_12 та представник потерпілого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 подали апеляційні скарги, в яких кожен окремо вказують на незаконність ухвали, просять її скасувати, а обвинувальний акт направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Прокурор в апеляційній скарзі посилається на допущене судом першої інстанції істотне порушення вимог КПК України, оскільки з огляду на законодавчі зміни, суд не мав права в підготовчому судовому засіданні закривати кримінальне провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України.

Представник потерпілого - адвокат ОСОБА_8 посилається в апеляційній скарзі на аналогічні доводи, які зазначені в апеляційній скарзі прокурора, а також вказує на незаконність ухвали в частині не вирішення питання щодо заявлених цивільних позовів.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора ОСОБА_7 , який підтримав апеляційні скарги прокурора та представника потерпілого, просив їх задовольнити; потерпілого ОСОБА_9 та його представника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги представника потерпілого та прокурора, просили їх задовольнити; думку обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_10 , які заперечували проти задоволення апеляційних скарг; дослідивши матеріали кримінального провадження та провівши судові дебати; апеляційний суд приходить висновку про таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України (далі КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст.1 КПК порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до положень ст. 2 КПК, одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Відповідно до ст.ст. 8, 9 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права, згідно з якими людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і визначають зміст та спрямованість діяльності держави.

Законність, як загальна засада кримінального провадження, полягає в забезпеченні єдиного порядку кримінального провадження в усіх кримінальних провадженнях, неухильному дотриманні процесуальної форми та передбаченої процедури, однаковості застосування закону і поширюється на всі стадії та інститути кримінального процесу, всіх його суб`єктів, усі дії і процесуальні рішення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Тобто, обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства на всіх стадіях судового розгляду.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, виходячи з такого.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17.06.2021 року, за результатами підготовчого судового засідання, задоволено клопотання захисника та закрито кримінальне провадження, яке внесене до ЄРДР за №0002698 від 29.08.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України, після повідомлення про підозру.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, зокрема обвинувального акта та долученого до нього Реєстру матеріалів досудового розслідування, відомості про кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 125 КК України внесені до ЄРДР №0002698 від 29.08.2019 року.

02.03.2020 року ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

20.03.2020 року було складено та затверджено обвинувальний акт відносно ОСОБА_11 , за обвинувачення останнього у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, який був направлений до суду.

11.08.2020 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси, у зв`язку з внесенням змін до КПК, обвинувальний акт був повернутий прокурору.

Після отримання обвинуваченого акта, 28.04.2020 року, ОСОБА_11 повідомлено про завершення досудового розслідування (п.21 додатку I Реєстру) та того ж дня в порядку ст. 290 КПК, надано матеріали кримінального провадження для ознайомлення (п. 22 додатку I Реєстру).

Разом з тим, обвинувальний акт відносно ОСОБА_11 не був направлений прокурором до суду.

Далі, 28.11.2020 року, ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, в порядку ст.298-4 КПК (п.п. 25 додатку I Реєстру).

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, враховуючи положення п.2 ч.3 ст.219 КПК та фактичні обставини кримінального провадження (невизнання обвинуваченим вини та відсутності необхідності проведення додаткових слідчих (розшукових) дій), закінчувався 17.12.2020 року.

28.11.2020 року складено та затверджено новий обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

28.11.2020 року, ОСОБА_11 та його захиснику, в порядку ст. 290 КПК, надано матеріали кримінального провадження для ознайомлення(п.п. 31 додатку I Реєстру).

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002698 від 29.08.2019 року відносно обвинуваченого ОСОБА_11 складений дізнавачем та затверджений прокурором Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_13 - 28.11.2020 року (п.11 додатку II Реєстру).

Того ж дня, 28.11.2020 року дізнавачем ОСОБА_14 складено, підписано, а прокурором ОСОБА_13 затверджено обвинувальний акт, який разом з реєстром матеріалів досудового розслідування та копіями матеріалів дізнання були направлені ОСОБА_11 відправленням «Укрпошта експрес» (накладна, квитанція, опис вкладення на а.с. 10).

04.12.2020 року керівником Одеської місцевої прокуратури №2 складено супровідний лист про направлення обвинувального акту від 28.11.2020 року до Малиновського районного суду м. Одеси (а.с. 12).

Згідно вимог п.2 ч.3 ст.219 КПК, строк досудового розслідування у кримінальних провадженнях щодо проступків, складає двадцять діб у разі повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку у випадках, якщо підозрюваний не визнає вину, або необхідності проведення слідчих (розшукових) дій, або вчинення кримінального проступку неповнолітнім.

Разом з тим, незважаючи на підписання 04.12.2020 року керівником Одеської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_15 супровідного листа про направлення обвинувального акта у даному кримінальному провадженні, всупереч положенням п.2 ч.3 ст.219 КПК, вказаний обвинувачений акт фактично надійшов до Малиновського районного суду м. Одеси 16.01.2021 року, про що свідчать супровідний лист місцевої прокуратури та штемпель вхідної кореспонденції суду першої інстанції (а.п.12).

Зазначені обставини щодо руху кримінального провадження, дати повідомлення ОСОБА_11 про підозру, а також дат складання, затвердження та направлення обвинувального акта до суду першої інстанції, прокурор та представник потерпілого в апеляційних скаргах та під час апеляційного розгляду не заперечували.

При цьому, під час апеляційного розгляду, прокурор не надав суду раціонального пояснення відносно того, з яких підстав обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні, який був складений та підписаний 28.11.2020 року, супровідний щодо направлення якого до суду був підписаний керівником місцевої прокуратури 04.12.2020 року, не був переданий до суду в строк до 17.12.2020 року, тобто в межах строку досудового розслідування.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в підготовчому судовому засіданні суду першої інстанції захисник ОСОБА_10 заявила клопотання про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_11 у вчиненні кримінального проступку, передбаченому ч. 2 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК, оскільки обвинувальний акт направлений до суду поза межами строку досудового розслідування.

Розглянувши клопотання захисника, перевіривши реєстр матеріалів досудового розслідування та врахувавши обставини кримінального провадження, зокрема питання щодо дотримання прокурором строків направлення до суду обвинувального акта, а також врахувавши правові висновки Верховного Суду викладені в постановах від 26.05.2020 року (справа №556/1381/18) та від 21.04.2020 (справа №991/6516/20), а також ухвалі від 26.05.2020 року (справа №712/6375/18), суд першої інстанції задовольнив клопотання сторони захисту та закрив кримінальне провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК, керуючись при цьому положеннями п.2 ч.3 ст.314 КПК.

Апеляційний суд погоджується з таким рішенням суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 КПК досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і, серед іншого, закінчується направленням до суду обвинувального акта.

Однією з підстав закриття провадження у справі є закінчення строку досудового розслідування, визначеного статтею 219 КПК, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, як це вбачається з п.10 ч.1 ст.284 КПК.

Положеннями ч.2 ст.283 КПК, передбачено обов`язок прокурора у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: закрити кримінальне провадження; звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Вимогами процесуального закону, які закріплені у ст.ст. 219, 294-295 КПК, законодавець визначив строки досудового розслідування, порядок їх обчислення та продовження.

Положеннями ч.1 ст.219 КПК регламентовано, що строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом.

При цьому, згідно з Параграфом 3 Глави 24 КПК, регламентуючи звернення до суду з обвинувальним актом, законодавець визначив, що передання обвинувального акта до суду та надання під розписку копії обвинувального акту та копії реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному його захиснику, законному представнику здійснюється одночасно (ст. 293 КПК). Таким чином, діючий процесуальний закон не передбачає можливості будь-яких затримок передання обвинувального акту до суду поза межами строків досудового розслідування.

Відповідно до ч.1 ст. 115 КПК - строки, встановлені КПК України, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію. В даному випадку законодавець встановив строки вказівкою на подію звернення до суду з обвинувальним актом.

Крім того, у ч.3 ст. 219 КПК, законодавець визначив який саме строк не включається до строку досудового розслідування - строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 КПК.

Таким чином, встановлення будь-яких інших строків, які не входять до строку досудового розслідування (підготовка обвинувального акта до передачі до суду, тощо) неможливе.

Відповідно до положень п.2 ч.3 ст. 314 КПК, у підготовчому судовому, засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Аналіз наведених вимог процесуального закону стосовно направлення до суду обвинувального акта в межах строку досудового розслідування, дає підстави апеляційному суду прийти до висновку, що ухвалюючи оскаржуване рішення на стадії підготовчого судового засідання, суд першої інстанції дотримався наведених вимог закону, на законних підставах задовольнив клопотання захисника та закрив кримінальне провадження стосовно ОСОБА_11 на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК.

З урахуванням наведеного, зважаючи на чітко визначений кримінальним процесуальним законом строк досудового розслідування, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_11 фактично надійшов до суду першої інстанції 16.01.2021 року, тобто поза межами строку досудового розслідування, визначеного положеннями ст. 219 КПК.

Аналіз наведених вище норм процесуального закону вказує на те, що обвинувальний акт мав бути направлений до суду в межах строку досудового розслідування, оскільки саме з цією подією КПК пов`язує закінчення строку досудового розслідування, а тому цей строк не може встановлюватися прокурором на власний розсуд.

З огляду на викладені вище обставини, апеляційний суд приходить до висновку, що системний аналіз положень п.2 ч.3 ст.314 та п.10 ч.1 ст.284 КПК дає підстави стверджувати про можливість закриття кримінального провадження у зв`язку із закінчення строків досудового розслідування на стадії підготовчого судового засідання.

Доводи апеляційних скарг прокурора та представника потерпілого про відсутність у суду першої інстанції визначеним законом повноважень на закриття в підготовчому судовому засіданні кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК, з посиланням на те, що таким правом наділений лише прокурор, апеляційний суд визнає необґрунтованими, з огляду на таке.

Відповідно до положень п.2 ч.3 ст.314 КПК, чинній на день ухвалення оскарженого рішення, у підготовчому судовому засіданні суд мав право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 КПК.

Відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР 29.08.2019 року.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо забезпечення дотримання прав учасників кримінального провадження та інших осіб правоохоронними органами під час здійснення досудового розслідування» №2213-VІІІ від 16.11.2017 року п.2 ч.3 ст.314 КПК доповнено посиланням на п.10 ч.1 ст.284 КПК. Нова редакція п.2 ч.3 ст.314 КПК набрала чинності 07.12.2017 року.

Слід відзначити, що на момент прийняття цього закону пункт 10 частини 1 статті 284 КПК мав інший зміст і вказував про таку підставу для закриття провадження, як наявність не скасованої постанови слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.п.1,2,4,9.

Разом з цим, далі, Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року до ч.1 ст.284 КПК було включено пункт 10 наступного змісту: «після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи».

Відповідно до вказаного Закону, п.10 ч.1 ст.284 КПК вводиться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не має зворотної дії в часі та застосовується до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін. З огляду на зазначене слід констатувати, що п.10 ч.1 ст.284 КПК набув чинності 16.03.2018 року.

Таким чином, на момент внесення відомостей про кримінальне правопорушення в даному кримінальному провадженні, п.10 ч.1 ст.284 КПК (у новій редакції) був чинним.

Законом України «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення забезпечення дотримання прав учасників кримінального провадження та інших осіб правоохоронними органами під час здійснення досудового розслідування» №2548-VІІІ від 18.09.2018, який набрав чинності 04.11.2018 року, у статті 284 абзац одинадцятий частини першої було замінено двома абзацами такого змісту: «9-1 існує нескасована постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9 цієї частини, у кримінальному провадженні щодо того самого діяння, що розслідувалося з дотриманням вимог щодо підслідності. Учасники кримінального провадження мають право заявляти клопотання слідчому, прокурору про закриття кримінального провадження за наявності передбачених цим пунктом підстав».

Таким чином, пункт 10 частини 1 статті 284 КПК у попередній редакції, передбачав наявність не скасованої постанови слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.1,2,4,9, став пунктом 9-1, але в редакції Закону №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, який набув чинності 16.03.2018 року, п.10 ч.1 ст.284 КПК в подальшому не змінювався.

Отже, апеляційний суд вважає, що застосовуючи положення п.2 ч.3 ст.314 КПК, суд першої інстанції вірно послався на пункт 10 ч.1 ст.284 КПК (в ред. від 16.03.2018 року).

З огляду на викладене, доводи апеляційних скарг прокурора та представника потерпілого в цій частині апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки апелянти не навели належного обґрунтування того, чому суд першої інстанції не повинен був керуватися п.10 ч.1 ст.284 КПК у редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року у сукупності з положеннями п.2 ч.3 ст.314 КПК, чинними на день прийняття оскарженого рішення.

Апеляційний суд звертає увагу, що ухвалюючи оскаржене рішення суд першої інстанції керувався положеннями ст.5 КПК, відповідно до якої процесуальне рішення приймається згідно з положеннями КПК, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення, що свідчить про безпідставність доводів прокурора та представника потерпілого відносно того, що суд першої інстанції керувався невідповідними положеннями процесуального закону.

Апеляційний суд вважає, що мотиви прийнятого судом першої інстанції рішення узгоджуються з висновками Верховного Суду викладеними у постановах від 26.05.2020 року (справа №556/1381/18), від 21.04.2021 року (справа №991/6516/20), від 01.07.2021 року (справа №752/3218/20).

Доводи представника потерпілих про порушення судом першої інстанції вимог процесуального закону, що полягало у не вирішенні питання щодо заявлених в даному кримінальному провадженні цивільних позовів ОСОБА_9 та ОСОБА_16 , апеляційний суд визнає необґрунтованими, з огляду на таке.

Главою 9 КПК визначено порядок вирішення у кримінальному провадження питання щодо відшкодування (компенсації) шкоди.

Оскільки статтею 129 КПК не визначені дії суду у разі закриття кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що при закритті кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК, суд першої інстанції не мав повноважень розглядати цивільні позови та приймати рішення за результатами такого розгляду.

Такий алгоритм дій суду першої інстанції відповідає загальним засадам кримінального провадження, передбаченим ст.ст. 7, 9 КПК, оскільки в такому випадку, тобто з урахуванням факту закриття кримінального провадження відносно особи фактично за нереабілітуючими обставинами, цивільні позивачі ОСОБА_9 та ОСОБА_16 не позбавлені передбаченого законом права звернутися до суду з відповідними позовами в порядку цивільного судочинства.

Під час апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведені обставини апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційних скарг прокурора та представника потерпілого є необґрунтованими, а тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційні скарги прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_12 та представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 17.06.2021 року якою кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_11 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 125 КК України закрито на підставі п.10 ч. 1 ст. 284 КПК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4