н/п 1-в/953/338/21
"08" листопада 2021 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
Вироком Київського районного суду м. Харкова від 20.09.2021 затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 02.06.2021р. між прокурором та обвинуваченим у даному кримінальному провадженні.

ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень та призначено йому покарання :

за ст. 258-5 ч.2 КК України з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права займатися комерційною діяльністю, пов`язаною з переказом грошових коштів до інших країн строком на 2 роки;

за ст. 15 ч.3 - ст. 258-5 ч.2 КК України з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з позбавленням права займатися комерційною діяльністю, пов`язаною з переказом грошових коштів до інших країн строком на 1 рік.

На підставі ст.70 ч.1 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів визначено шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та призначено ОСОБА_3 покарання у вигляді 5 (п`яти ) років позбавлення волі з позбавленням права займатися комерційною діяльністю, пов`язаною з переказом грошових коштів до інших країн строком на 2 роки, та вирішено долю речових доказів, зокрема 16 купюр номіналом по 50 гривень кожна повернуто власнику, скасувавши на них арешт.

02.11.2021 на адресу суду надійшла заява від захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , в якій він з подальшим уточненням просить виправити описки у вироку суду щодо речових доказів, а саме вказати 16 купюр по 500 грн. повернути власнику, та в силу ст. 75 КК України звільнити засудженого від основного покарання, та додаткових покарань.

Учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явились, повідомлялись у встановленому законом порядку. Від прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд заяви за його відсутності у зв`язку зі службовою зайнятістю, та в її задоволенні просив відмовити. Від захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_6 надійшла заява про проведення судового засідання за її відсутності, заяву підтримала, та просила задовольнити.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступного.

Згідно до ч. 1 ст. 379 КПК України, суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Згідно вимог п.5 постанови Пленуму ВСУ №11 від 21.12.1990 р. Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків, суд може виправити очевидні описки та арифметичні помилки, допущені в судовому рішенні.

Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків тощо.

Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприйняття, а саме: неправильне розташування розділових знаків, неправильні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо.

Арифметична помилка - це помилка у визначенні результату підрахунку: пропуск цифри, випадкова перестановка цифр, спотворення результату обчислення у зв`язку із використанням несправної техніки.

Не є арифметичними помилками, а отже, не можуть бути виправлені в порядку, передбаченому коментованою статтею, застосування неправильних методик підрахунку та неправильних вихідних даних для проведення арифметичних обчислень.

Отже, судом можуть бути усунуті помилки у тексті судового рішення, зумовлені арифметичними помилками або граматичними помилками (описками), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення.

Відповідно до постанови колегії суддів другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26 квітня 2018 року № 757/15167/15-к зробила висновок, що загальні засади призначення покарання (ст.. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначати покарання або звільняти від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи не застосування ст.. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначені покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, прийде до висновку про можливість виправлення засудженого лише в умовах ізоляції.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" судам необхідно мати на увазі, що частиною 1 статті 75 КК ( 2341-14 ) передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку. Звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за цією нормою закону не допускається. Звільнити з випробуванням засуджену особу від відбування іншого виду покарання або позбавлення волі на строк понад п`ять років суд не вправі. Неповнолітній може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням лише в разі засудження його до арешту або позбавлення волі (ч. 2 ст. 104 КК). Абзац перший пункту 9 із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 8 ( v0008700-09 ) від 12.06.2009 \

При звільненні з випробуванням від відбування основного покарання суд відповідно до ст. 77 КК ( 2341-14 ) може призначити додаткові покарання: штраф (за умови, що він передбачений санкцією закону, за яким засуджується особа); позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю; позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу. Додаткові покарання підлягають реальному виконанню, про що суд зазначає в резолютивній частині вироку.

Порушене захисниками ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у заявах питання щодо виправлення описки у вироку суду від 20.09.2021, що стосується додаткового покарання не є опискою, та суд позбавлений можливості вносити до вказаного вироку додаткові відомості у вигляді звільнення від додаткового покарання, тому в цій частині заява задоволенню не підлягає.

В іншій частині заяви, з огляду на матеріали кримінального провадження , суд приходить до висновку, що описка щодо грошових коштів має бути виправлена, оскільки вона є очевидною, на очевидність цієї описки вказують матеріали кримінального провадження, та сам вирок суду від 20.09.2021.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 372, 379, 395 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Заяву захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про виправлення описки у вироку Київського районного суду м. Харкова від 20.09.2021 по справі №953/10911/21 по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.2 ст. 258-5, ч.3 ст. 15, ч.2 ст. 258-5 КК України задовольнити частково.
Виправити у резолютивній частині вироку Київського районного суду м. Харкова від 20.09.2021 відносно ОСОБА_3 . Расула по справі №953/10911/21, допущену описку, зазначивши, речові докази: 16 купюр номіналом по 500 гривень кожна, замість не вірного «16 купюр номіналом по 50 гривень кожна».
В іншій частині заяви відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Київський районний суд м. Харкова.

Головуючий суддя ОСОБА_1