Провадження № 1-кп/201/925/2021
ВИРОК
Іменем України
23 листопада 2021 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження №0000880 від 26.11.2020 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, громадянина України, працюючого водієм у ТОВ «Завод Біодобрив Тривко, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2009 р.н., зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3
захисник ОСОБА_5
потерпіла ОСОБА_6
потерпіла ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачення, яке пред`явлене і визнане судом доведеним
25.11.2020 року ОСОБА_3 приблизно о 18 годині 09 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Toyota Land Cruiser Prado 150», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 19 листопада 2020 року, належить ПП «Лібор Трейд», рухався з боку проспекту Добровольців у напрямку вулиці Аеропортівської з перевищенням допустимої швидкості руху в населеному пункті 50 км/год, а саме зі швидкістю приблизно 61 км/год, в темний час доби, при ввімкненому міському електроосвітленні, по чистому, вологому асфальтному покриттю в лівій смузі для руху проїзної частини вулиці Яснополянської в Соборному районі м. Дніпра, що має дві смуги руху, за напрямком руху автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado 150», реєстраційний номер НОМЕР_1 та одну смугу руху у зустрічному напрямку.
У подальшому, 25.11.2020 року приблизно о 18 годині 09 хвилин, під час руху по проїзній частині вулиці Яснополянської, поблизу будинку 143 у Соборному районі м. Дніпро, з перевищенням допустимої швидкості руху в населеному пункті 50 км/год, а саме зі швидкістю приблизно 61 км/год, водій ОСОБА_3 , проявляючи кримінальну протиправну недбалість, допускаючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, та не виконуючи покладені на нього обов`язки, як на водія, грубо порушуючи Правила дорожнього руху України, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, при виявлені небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перетинав проїзну частину вулиці Яснополянської у м. Дніпро в невстановленому для переходу місці, справа наліво, відносно напрямку руху автомобіля «Toyota Land Cruiser Prado 150», реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустив наїзд у лівій смузі для руху вулиці Яснополянської, поблизу будинку 143 у м. Дніпро, передньою лівою частиною керованого ним автомобіля на ліву частину тіла пішохода ОСОБА_8 .
Таким чином, своїми діями водій ОСОБА_3 порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3 б), 12.3, 12.4, 12.9 б) та Правил дорожнього руху України, якими передбачено:
п. 1.3. «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими»;
п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;
п. 2.3. (б) «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;
п. 12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;
п. 12.4. «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год»;
п. 12.9. Водієві забороняється:
б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.
Порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 завдано тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла: уламкового перелому кісток склепіння та основи черепа (потиличної, лівої скроневої, лівої тім`яної та клиноподібної кісток); крововиливів в товщу м`яких покривних тканин голови у лівій лобно-скроневій ділянці з переходом на тім`яно-потиличну ділянку ліворуч; крововиливів у речовину та під оболонки головного мозку; синців верхньої повіки лівого ока та внутрішнього кута правого ока; крововиливів у м`які тканини середостіння; переломів 2-5-го ребер зліва по передній пахвовій лінії та перелом 3-го ребра по середньо-ключичній лінії з ушкодженням пристінкової плеври та крововиливами в ділянках переломів; вогнищевих крововиливів у прикореневих ділянках легень, дрібновогнищевих крововиливів у навколонирковій клітковині справа; крововиливу у м`які тканини з утворенням «кишені» у крижовій ділянці; великовогнищевих крововиливів у лівій лопатковій ділянці з переходом на ділянку плечового суглоба та м`які тканини у ділянці лівої ключиці; вивиху ключиці у плечовому суглобі з розривом його капсули; великовогнищевих крововиливів у м`які тканини лівої клубової ділянки по задній поверхні; поперечного перелому голівки малогомілкової кістки у ділянці правого гомілковостопного суглобу (перелом з формуванням трикутного уламку); крововиливів у м`які тканини правої стопи на її передньо-зовнішній поверхні; уламкового перелому великогомілкової кістки у ділянці її нижньої голівки; багато-уламкових переломів 4-ї та 5-ї плюснових кісток праворуч; розриву капсули 3-го плюсно-фалангового суглобу без зміщення; синців у нижній третині правого стегна; садна у середній та нижній третині правої гомілки на її внутрішній поверхні (на 11 см вище від підошовної поверхні стоп) та у своїй сукупності, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення.
Смерть ОСОБА_8 наступила 25.11.2020 року о 23 годині 30 хвилин у приміщенні КП «Дніпропетровська обласна лікарня ім. І.І. Мечнікова» ДОР» за адресою: м. Дніпро, пл. Соборна, буд. 14, від сумісної тупої травми тіла з переломами кісток склепіння та основи черепу, ребер, правої нижньої кінцівки, вивихом ключиці, крововиливами в речовину та під оболонки головного мозку, наявністю крові у лівій плевральній порожнині, крововиливами в м`які тканини в ділянки переломів та м`які тканини голови, спини, середостіння і навколониркову клітковину, клінічний перебіг якої ускладнився розвитком шоку.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за частиною 2 статті 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

2. Позиція обвинуваченого
Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні злочину повністю та підтвердив його вчинення при викладених вище обставинах, щиро розкаявся у вчиненому, просив суд його суворо не карати.

3.Позиція потерпілих
Потерпілі ОСОБА_6 і ОСОБА_7 повідомили про повне відшкодування їм обвинуваченим моральної шкоди і просили призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі. Матеріальних і моральних претензій до обвинуваченого не мають.

4. Докази, які були досліджені судом
Прокурор надав усне клопотання про розгляд справи у скороченому провадженні, на підставі частини 3 ст. 349 КПК України, проти якого обвинувачений, його захисник і потерпілі не заперечували.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також те, що обвинувачений не оспорює всі обставини справи, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву в добровільності та істинності його позиції немає. Сторонам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
При цьому, суд обмежився допитом потерпілих, обвинуваченого, дослідив документи, які характеризують особу обвинуваченого та документи, які підтверджують процесуальні витрати.

5.Висновок суду про винуватість обвинуваченого
Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, повністю та об`єктивно доведена.
Суд вважає, що дії ОСОБА_3 кваліфіковано за частиною 2 статті 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, вірно.

6.Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд
Під час вчинення кримінального правопорушення, за даним кримінальним провадженням, обвинувачений був осудний у розумінні ст. 19 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому, згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».
Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, виходячи з положень ч. 5 ст. 12 КК України, віднесено законом до категорії тяжкого злочину.
Обставинами, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття.
Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання - не встановлено.
При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який є тяжким злочином, його соціальне та матеріальне становище, стан його здоров`я, стать та вік, неперебування на обліку у лікарів нарколога та психіатра, рівень культури та освіти, офіційне працевлаштування,позитивну характеристику з місця роботи, вищу освіту, сімейний стан, наявність на утриманні малолітньої дитини, критичне ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння та його щире каяття, добровільне відшкодування шкоди, вчинення злочину вперше.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходячи з загальних засад призначення покарання, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, конкретних обставин його вчинення, наслідків вчиненого, даних про особу обвинуваченого, необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів є покарання у вигляді позбавлення волі.
При цьому суд враховує, що обвинувачений має посвідчення водія, офіційно працює водієм, а тому має необхідність в керуванні транспортним засобом, що в свою чергу дає можливість забезпечувати себе та малолітню дитину, забезпечувати повноцінний розвиток своєї сім`ї, а також те, що кримінальне правопорушення вчинено не в стані алкогольного сп`яніння, вперше, відноситься до необережного злочину, за таких обставин суд вважає за недоцільне призначати обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, що буде відповідати як його правам та інтересам, так і інтересам його сім`ї: дружини та малолітньої дитини.
Також вказане буде відповідати інтересам держави, оскільки укримінальному провадженні є процесуальні витрати в розмірі 17 815,00 грн, у зв`язку із проведенням судових експертиз, які підлягають стягненню з обвинуваченого, втім позбавлення його права керувати транспортними засобами може утруднити або зробити неможливим відшкодування ним такого стягнення.

Разом з тим, згідно ст. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Виходячи з усіх обставин справи, а також думки прокурора, який в судових дебатах просив призначити покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням вимог ст. 75 КК України, та думки потерпілих, які просили призначити покарання не пов`язане із позбавленням волі, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції його від суспільства, а тому вважає, що обвинуваченого слід звільнити від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Призначаючи обвинуваченому зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є достатнім для його виправлення і перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання.
Підстав для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.

7.Вирішення питання щодо цивільного позову
У даному кримінальному провадженні цивільного позову про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої злочином, пред`явлено не було.

8.Вирішення питання про долю речових доказів
Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку, передбаченому статтею 100 КПК України.

9.Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку
Обвинуваченому ухвалою слідчого судді від 24.09.2021 року обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 21.11.2021 року, в подальшому він не продовжувався. Клопотань про застосування запобіжного заходу не надходило, а тому враховуючи вимоги ст. ст. 131, 132, 177, 178 КПК України і призначене судом покарання, суд не вбачає підстав для його застосування.
У кримінальному провадженні є процесуальні витрати в розмірі 17815,00 грн, у зв`язку із проведенням судових експертиз, які слід стягнути із обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 369-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.
Відповідно до положень ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 3 (три) роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення експертизи в сумі 17 815,00 грн.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази:

Автомобіль марки «Toyota Land Cruiser Prado 150», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який поставлено на майданчик тимчасового тримання СУ ГУНП в Дніпропетровській області по пр. Богдана Хмельницького, 105 в м. Дніпро (а.п. 25) - після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_3 , скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.12.2020 року на вказаний автомобіль (а.п. 30-32).

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1