Справа №592/4065/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/395/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 04.11.2020 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу

- 22.01.2018 року вироком Ковпаківського районного суду м. Суми за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч.1 ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 в якій вона, не оспорюючи фактичних обставин справи, доведеності вини та правильності правової кваліфікації дій обвинуваченого, просила вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 04.11.2020 року відносно ОСОБА_7 , скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Просила ухвалити новий вирок за яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиенні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 2 років позбавлення волі. В іншій частині вирок суду просила залишити без зміни.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді 6 місяців арешту.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не обирався, а строк відбування покарання визначено рахувати з часу його затримання.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор вказувала, що призначаючи ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції не дотримався вимог ст.ст. 50 та 65 КК України, не дав належної оцінки тяжкості вчиненого злочину, обставинам його вчинення та даним про особу обвинуваченого, який маючи не зняту та не погашену судимість на шлях виправлення не стає, знову вчиняє злочини проти власності, перебуває на обліку у лікаря нарколога, негативно характеризується за місцем проживання, ніде не працює, не навчається і забезпечує себе шляхом злочинної діяльності. За ч. 2 ст. 185 КК України суд першої інстанції обрав ОСОБА_7 найменш суворий вид покарання, а до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого відніс визнання ним вини та щире каяття, тоді як останнього, на думку прокурора, в даному випадку немає.

З огляду на викладене прокурор вважала, що для виправлення обвинуваченого необхідне більш суворе покарання ніж те, що призначив суд першої інстанції, а тому замість 6 місяців арешту прокурор просила призначити ОСОБА_7 2 роки позбавлення волі.

Інші учасники кримінального провадження обвинувачений та потерпілі, апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як встановлено судом першої інстанції 16.03.2020 року о 09.57 год ОСОБА_7 перебуваючи в приміщенні магазину «Хімія», розташованому в ТЦ «Привокзальний» в м. Суми по вул. Привокзальній, 31, таємно викрав плед із мікрофібри «Пружинка» вартістю 235 грн, що належав потерпілій ФОП ОСОБА_9 .

Крім цього, 15.05.2020 року об 11.57 год ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розтащованому в АДРЕСА_2 , таємно викрав машинку для стрижки вол. В 1ЕТ-318-3 вартістю 189 грн та дорожній фен для волосся марки Ardesto HD-503Т 1200 ВТ вартістю 179 грн, а всього майна на загальну суму 368 грн, що належало потерпілому ФОП ОСОБА_10 .

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який вимоги апеляційної скарги підтримав, просив вирок суду першої інстанції скасувати і ухвалити новий вирок, яким обвинуваченому призначити більш суворе покарання, думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який проти задоволення вимог апеляційної скарги прокурора заперечив, просив вирок суду залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновків.

Висновки суду першої інстанції щодо обставин кримінального провадження, докази стосовно яких судом першої інстанції, за згодою учасників судового розгляду не досліджувались і щодо яких не надійшло апеляційних скарг, апеляційним судом не перевірялися. Підстав для виходу за межі апеляційної скарги відповідно до положень ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не знаходить.

Як вбачається з вимог апеляційної скарги прокурора, апелянт просив вирок суду першої інстанції скасувати через м`якість призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання та ухвалити в цій частині новий вирок із призначенням обвинуваченому суворішого покарання.

Дослідивши матеріали кримінального провадження в скупності з доводами апеляційної скарги колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, яке відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, та яке є необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинененого кримінального правопорушення, дані про особу винного, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, який раніше судимий, частково відшкодував завдані злочином збитки, обставин, які пом`якшують покарання визнання вини та щирого каяття, відсутності обставин які обтяжують покарання обвинуваченого, суд першої інстанції правильно визначив йому вид та розмір покарання пов`язаний з утриманням особи в умовах ізоляції, в межах санкції ч.2 ст.185 КК України.

Також при визначенні виду та розміру покарання, суд першої інстанції врахував позицію прокурора ОСОБА_8 , яка в судових дебатах просила суд врахувати наявність двох пом`якшуючих покарання обставин визнання вини та щирого каяття обвинуваченого і яка просила суд призначити обвинуваченому покарання саме у виді 6 місяців арешту, а не 2 років позбавлення волі, як про це вказує в своїй апеляційній скарзі, що підтверджується звукозаписом судового засідання від 04.11.2020 року, вивченого колегією суддів в ході підготовки матеріалів справи до апеляційного перегляду.

Отже судом першої інстанції при винесенні вироку дотримано вимог ст.ст. 50, 65 КК України, призначено покарання, що відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, як обвинуваченим, так і іншими особами.

Інші доводи апеляційної сарги прокурора, що обвинувачений притягувався раніше до відповідальності, що перебуває на обліку в нарколога, має негативну характеристику з місця проживання, не працює і не навчається, то всі вони були оголошені прокурором в судових дебатах суду першої інстанції, і саме з урахуванням цих обставин, та інших зазначених прокурором визнанні обвинуваченим вини, щирого каяття, відсутності цивільних позовів потерпілих та часткового відшкодування обвинуваченим завданої шкоди, прокурор просила суд призначити обвинуваченому покарання у виді 6 місяців арешту.

Тому, колегіє суддів звертає увагу прокурора, що судом першої інстанції дотримано закріпленого в ст. 26 КПК України принципу диспозитивності, відповідно до якого суд при призначенні покарання повинен діяти в межах позиції прокурора або потерпілого і не вправі погіршити правове становище обвинуваченого з власної ініціативи.

І крім того, колегія суддів вважає, що за крадіжку пледу вартістю 235 грн., та машинки для стрижки волосся вартістю 189 грн, та фену вартістю 179 грн., покарання у виді арешту строком на 6 місяців є достатнім .

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Вирок суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстави для скасування вироку відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 04.11.2020 року, відносно ОСОБА_7 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на цей вирок, без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4