Справа №-613/1326/21 Провадження №-1-кп/613/45/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2022 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Богодухові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000292 від 01.06.2021 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Самара, Російська Федерація, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 30.09.2020 Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільненого з іспитовим строком 2 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , діючи повторно, 25.05.2021 приблизно о 20 год. 00 хв., прийшов на територію приватного домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де здійснював будівельні роботи за усною домовленістю із власником зазначеної території ОСОБА_6 .. В цей час ОСОБА_4 звернув увагу, що на території вказаного домоволодіння розташована чавунна батарея, після чого у останнього раптово виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Скориставшись зручними обставинами, а саме тим, що за його діями ніхто не спостерігає та він перебуває на зазначеній території сам, таємно, із корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, ОСОБА_4 25.05.2021 о 20 год. 15 хв. шляхом вільного доступу викрав чавунну батарею на 10 секцій, вартістю, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/121-21/13625-ТВ від 18.06.2021 498 гривень 00 копійок, що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого з місця події зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив останньому майнову шкоду на вищевказану суму.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину за ч. 2 ст. 185 КК України визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, повністю підтвердив фактичні обставини вчинення злочину, надав показання щодо місця, часу, способу вчинення злочину так, як вони встановлені судом.

Зокрема, під час допиту у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що 25.05.2021 перебував на території домоволодіння ОСОБА_6 , де здійснював вантажні роботи, побачив біля паркану чавунну батарею, яка лежала там декілька років, та вирішив здати її на металобрухт, оскільки не мав постійної роботи та коштів. Наступного дня він здав батарею у пункт прийому металобрухту, і в цей же день до нього приїхали працівники поліції з вилученою батареєю. ОСОБА_4 відразу зізнався у викраденні майна, визнав свою вину в повному обсязі, добровільно брав участь у проведенні допиту та слідчого експерименту, під час якого детально розказав і показав працівникам поліції, де саме він взяв батарею, вказав механізм вчинення злочину. Підтвердив, що з потерпілим ОСОБА_6 наразі має добрі відносини, останній не має до нього жодних претензій. Повідомив, що наразі шкодує про вчинене, щиро розкаюється та зобов`язується в подальшому не допускати подібних вчинків. Разом з тим, заперечив перебування у стані алкогольного сп`яніння під час вчинення злочину, та зазначив, що вживав алкогольні напої лише напередодні, у день вчинення злочину їх не вживав, при цьому, медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння щодо нього не було проведено. Зазначив, що був обізнаний з умовами звільнення від призначеного покарання з іспитовим строком, та усвідомлює факт їх порушення.

Враховуючи пояснення обвинуваченого, повне визнання ним своєї вини, а також те, що він не заперечує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів в частині відомостей, які характеризують особу обвинуваченого, письмових доказів щодо долі речових доказів та щодо процесуальних витрат по кримінальному провадженню.

На виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Суд вважає обґрунтованою таку кваліфікацію дій обвинуваченого та такою, що знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. При таких обставинах, підстав для зміни правової кваліфікації дій обвинуваченого або його виправдання, суд не вбачає.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 (із наступними змінами та доповненнями), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Окрім того, метою призначення покарання, виходячи із положень ч. 2 ст. 50 КК України є не лише кара, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.

Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_4 вчинив нетяжкий злочин.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, тяжких (хронічних) захворювань чи інвалідності не має, не одружений, дітей чи інших утриманців не має, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується нейтрально.

Згідно з досудовою доповіддю Богодухівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Харківській області від 15.11.2021, рівень ризику вчинення ОСОБА_4 повторного злочину є високим, рівень небезпеки для суспільства, у т.ч. окремих осіб, є високим.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 66 КК України визнає його щире каяття, яке виразилось у повному визнанні своєї вини, правдивій розповіді про обставини скоєного злочину, критичній оцінці своєї протиправної поведінки, висловленої ним в судовому засіданні, а також активне сприяння розкриттю злочину, яке полягало в тому, що обвинувачений добровільно брав участь у проведенні слідчого експерименту, під час якого детально показав механізм та розповів обставини вчинення ним злочину, після зізнання у вчиненні злочину не змінював своєї позиції, отже надавав органам досудового розслідування активну допомогу під час розслідування злочину.

При цьому, суд, керуючись ч.2 ст.67 КК України, не визнає обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки докази перебування ОСОБА_4 у стані алкогольного сп`яніння в день вчинення злочину (25.05.2021) в матеріалах кримінального провадження відсутні, а обвинувачений, в свою чергу, заперечив цю обставину та зазначив, що огляд його на стан алкогольного сп`яніння не проводився.

Крім того, з огляду на приписи ч. 4 ст. 65 КК України та п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» вчинення злочину повторно в даному випадку не визнається судом обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , оскільки частиною 2 статті 185 КК України, за якою органом досудового розслідування кваліфіковано дії обвинуваченого, передбачено відповідальність саме за крадіжку, вчинену повторно. Отже, вказана обставина передбачена частиною 2 статті 185 КК України як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, тому не може бути врахована судом як обставина, що обтяжує покарання.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, сукупності усіх обставин, що його характеризують, обставин, що пом`якшують покарання, відсутністю обставин, що обтяжують покарання, даних про особу обвинуваченого, позицію потерпілого, який щодо призначення покарання обвинуваченому покладався на розсуд суду, та повідомив, що не має до обвинуваченого жодних претензій матеріального чи морального характеру, обставин вчинення злочину і ставлення обвинуваченого до вчиненого, висновок досудової доповіді, суд вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

Також при призначенні покарання суд враховує, що інкримінований злочин ОСОБА_4 вчинив у період іспитового строку, встановленого вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 30.09.2020.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

За приписами ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

При цьому, згідно з ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

У відповідності до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 № 7, виходячи з положень ч.2 ст.75 та ч.3 ст.78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

За приписами п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 № 7, у разі коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням, або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково, і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема, й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання.

Оскільки за вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 30.09.2020 ОСОБА_4 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, а інкримінований злочин він скоїв у період іспитового строку, тому на підставі ч. 1 ст. 71 КК України суд остаточно призначає обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши невідбуту частину покарання за попереднім вироком у виді 2 років 2 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід під час досудового слідства обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався. З урахуванням вимог ст.ст. 176, 177, 178 КПК України, у суду відсутні підстави для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

По справі є судові витрати з проведення судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/212-21/13625-ТВ від 18.06.2021 у розмірі 514 гривні 86 копійок, які на підставі ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 71, 78, 100, 124, ч.3 ст.349, ст.ст.369 - 371, 373, 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 30.09.2020 у виді 2 (двох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.
Строк покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання - з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 ..

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме:

- чавунну батарею на 10 секцій та металевий візок, які передані на відповідальне зберігання під розписку ОСОБА_6 вважати повернутими власнику;

Стягнути з ОСОБА_4 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 27.03.2009) на користь держави процесуальні витрати за проведену судово-товарознавчу експертизу у сумі 514 грн. 86 коп. (п`ятсот чотирнадцять гривень 86 коп.).

Вирок може бути оскаржений з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Богодухівський районний суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1