Cправа № 127/6441/22
Провадження № 1-кс/127/2604/22
У Х В А Л А
Іменем України
22 березня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора: ОСОБА_3

підозрюваного: ОСОБА_4

захисника: адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Городківка, Крижопільського району Вінницької області, громадянина України, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 153 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітан поліції ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 153 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що відділом розслідування злочинів скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.03.2022 за №0000176, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 153 КК України.
Досудовим розслідуванням установлено, що старшина ОСОБА_4 виконує службові обов`язки у складі військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окремий батальйон територіальної оборони), що дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , на посаді командира взводу матеріально-технічного забезпечення.
Відповідно до вимог п. 16 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про основи національного спротиву» (далі - Закон) територіальна оборона система загальнодержавних, воєнних і спеціальних заходів, що здійснюються у мирний час та в особливий період з метою протидії воєнним загрозам, а також для надання допомоги у захисті населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій.
Статтею 3 Закону передбачено, що завданнями територіальної оборони, окрім іншого, є: своєчасне реагування та вжиття необхідних заходів щодо оборони території та захисту населення на визначеній місцевості, участь у посиленні охорони, участь у захисті населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, ліквідації наслідків ведення воєнних (бойових) дій, участь у забезпеченні заходів громадської безпеки і порядку в населених пунктах.
Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України, командир взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 старшина ОСОБА_4 учинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Так, 20.03.2022 у денний час старшина ОСОБА_4 виконував службові обов`язки у складі територіальної оборони на території КЗ «Вінницький ліцей № 15», що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Келецька, 62.
Цього ж дня близько 13 год. 15 хв. старшина ОСОБА_4 , перебуваючи на 1 поверсі приміщення КЗ «Вінницький ліцей № 15», помітив малознайому йому ОСОБА_7 , яка працює у вказаному навчальному закладі на посаді педагога-організатора та, займаючись волонтерською діяльністю, виконує завдання щодо добровільної допомоги Збройним Силам України в умовах воєнного стану.
В цей же час та місці у старшини ОСОБА_4 виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на вчинення насильницьких дій сексуального характеру по відношенню до ОСОБА_7 , не пов`язаних із проникненням в її тіло, без добровільної згоди останньої.
У зв`язку з чим, 20.03.2022 близько 13 год. 15 хв. старшина ОСОБА_4 , упевнившись, що навколо нього та ОСОБА_7 відсутні сторонні особи, переконав ОСОБА_8 у наявності спільної теми для особистої розмови наодинці та, обійнявши правою рукою талію ОСОБА_7 підштовхнув її до бібліотеки указаного вище ліцею, приміщенням якої старшина ОСОБА_4 , у зв`язку з виконанням службових обов`язків, тимчасово користувався, де зачинив за собою з середини вхідні двері, чим унеможливив доступ до такого приміщення сторонніх осіб.
Надалі, в цей же час та місці старшина ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою вступу у статеві зносини з ОСОБА_7 та проти волі останньої, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив насильницькі дії сексуального характеру по відношенню до ОСОБА_7 , а саме користуючись своєю фізичною перевагою та усвідомлюючи, що ОСОБА_7 добровільно не виявила бажання вступити з ним у статеві зносини, продовжив кримінально-протиправні дії, пов`язані з вчиненням насильницьких дій сексуального характеру по відношенню до ОСОБА_7 та проти волі останньої, а саме правою рукою схопив ОСОБА_7 у районі шиї позаду, а лівою рукою здійснив декілька стискань у різні частини її сідниць, при цьому наблизившись передньою частиною свого тіла впритул до тіла ОСОБА_7 та здійснив декілька поцілунків у різні частини її шиї.
ОСОБА_7 , усвідомлюючи явне посягання на свою статеву недоторканість та свободу, внаслідок здійснення опору, а саме активної фізичної протидії намірам старшини ОСОБА_4 , відштовхнула останнього з метою припинення кримінально-протиправних дій.
Водночас, ОСОБА_4 з метою стримування ОСОБА_7 схопив її за правий рукав куртки, у результаті чого, він був відірваний, що надало можливість ОСОБА_7 вибігти з приміщення бібліотеки у коридор, де перебували сторонні особи.
У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Городківка Крижопільського району Вінницької області, українець, громадянин України, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_4 .
ОСОБА_4 20.03.2022 затриманий в порядку ст. 208 КПК України та 21.03.2022 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 153 КК України.
На думку слідчого, причетність підозрюваного ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом заяви ОСОБА_7 , протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 , протоколом впізнання, а також іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.
У відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може застосовуватись до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі ця особа переховувалась від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню.
Наведене вказує на те, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:
- п. 1 ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, усвідомлюючи покарання, яке йому загрожує;
- п. 3 ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілу та свідків, які можуть бути у подальшому допитані, особи та місця проживання і роботи яких відомі ОСОБА_4 , з метою їх спонукання шляхом погроз, вмовляння до дачі неправдивих показань або відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування та його результати. Отже, необрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою надасть йому можливість безперешкодно спілкуватись зі свідками з метою доведення до них обставин кримінального правопорушення, з метою впливу на їх показання;
- п. 4 ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (може бути направлений до іншого місця проходження військової служби, отримати травми чи пропасти безвісти, що призведе до порушення розумних строків та неможливості проведення з ним необхідних слідчих дій);
- п. 5 ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення.
При цьому враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Домашній арешт не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку особи та перешкодити здійсненню ним психологічного впливу на осіб у кримінальному провадженні, у зв`язку з перебуванням особового складу на казарменому положенні та можливістю зміни дислокації підрозділу, тощо.
Враховуючи неможливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів слідчий звернувся до суду з даним клопотанням та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували щодо поданого клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просили відмовити у його задоволенні, посилаючись на відсутність будь-яких доказів на підтвердження обгрунтованості підозри, а також на відсутність будь-яких ризиків визначених ст. 177 КПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження №0000176, заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, враховуючи наступне.
Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять наданні сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.
Згідно з частиною першою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
З матеріалів справи вбачається, що 20 березня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000176 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 153 КК України.

Як зазначено слідчим у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що старшина ОСОБА_4 виконує службові обов`язки у складі військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 окремий батальйон територіальної оборони), що дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , на посаді командира взводу матеріально-технічного забезпечення.

Відповідно до вимог п. 16 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про основи національного спротиву» (далі - Закон) територіальна оборона система загальнодержавних, воєнних і спеціальних заходів, що здійснюються у мирний час та в особливий період з метою протидії воєнним загрозам, а також для надання допомоги у захисті населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій.

Статтею 3 Закону передбачено, що завданнями територіальної оборони, окрім іншого, є: своєчасне реагування та вжиття необхідних заходів щодо оборони території та захисту населення на визначеній місцевості, участь у посиленні охорони, участь у захисті населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, ліквідації наслідків ведення воєнних (бойових) дій, участь у забезпеченні заходів громадської безпеки і порядку в населених пунктах.

Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України, командир взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 старшина ОСОБА_4 учинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 20.03.2022 у денний час старшина ОСОБА_4 виконував службові обов`язки у складі територіальної оборони на території КЗ «Вінницький ліцей № 15», що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Келецька, 62.

Цього ж дня близько 13 год. 15 хв. старшина ОСОБА_4 , перебуваючи на 1 поверсі приміщення КЗ «Вінницький ліцей № 15», помітив малознайому йому ОСОБА_7 , яка працює у вказаному навчальному закладі на посаді педагога-організатора та, займаючись волонтерською діяльністю, виконує завдання щодо добровільної допомоги Збройним Силам України в умовах воєнного стану.

В цей же час та місці у старшини ОСОБА_4 виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на вчинення насильницьких дій сексуального характеру по відношенню до ОСОБА_7 , не пов`язаних із проникненням в її тіло, без добровільної згоди останньої.

У зв`язку з чим, 20.03.2022 близько 13 год. 15 хв. старшина ОСОБА_4 , упевнившись, що навколо нього та ОСОБА_7 відсутні сторонні особи, переконав ОСОБА_8 у наявності спільної теми для особистої розмови наодинці та, обійнявши правою рукою талію ОСОБА_7 підштовхнув її до бібліотеки указаного вище ліцею, приміщенням якої старшина ОСОБА_4 , у зв`язку з виконанням службових обов`язків, тимчасово користувався, де зачинив за собою з середини вхідні двері, чим унеможливив доступ до такого приміщення сторонніх осіб.

Надалі, в цей же час та місці старшина ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, з особистих мотивів та з метою вступу у статеві зносини з ОСОБА_7 та проти волі останньої, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив насильницькі дії сексуального характеру по відношенню до ОСОБА_7 , а саме користуючись своєю фізичною перевагою та усвідомлюючи, що ОСОБА_7 добровільно не виявила бажання вступити з ним у статеві зносини, продовжив кримінально-протиправні дії, пов`язані з вчиненням насильницьких дій сексуального характеру по відношенню до ОСОБА_7 та проти волі останньої, а саме правою рукою схопив ОСОБА_7 у районі шиї позаду, а лівою рукою здійснив декілька стискань у різні частини її сідниць, при цьому наблизившись передньою частиною свого тіла впритул до тіла ОСОБА_7 та здійснив декілька поцілунків у різні частини її шиї.

ОСОБА_7 , усвідомлюючи явне посягання на свою статеву недоторканість та свободу, внаслідок здійснення опору, а саме активної фізичної протидії намірам старшини ОСОБА_4 , відштовхнула останнього з метою припинення кримінально-протиправних дій.

Водночас, ОСОБА_4 з метою стримування ОСОБА_7 схопив її за правий рукав куртки, у результаті чого, він був відірваний, що надало можливість ОСОБА_7 вибігти з приміщення бібліотеки у коридор, де перебували сторонні особи.

20 березня 2022 року ОСОБА_4 затримано в порядку статті 208 КПК України.

21 березня 2022 року слідчим складено та прокурором погоджено повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 153 КК України.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).

Проаналізувавши зміст клопотання про обрання запобіжного заходу, а також доданих до клопотання доказів, а саме: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000176 від 20.03.2022; протоколу заяви ОСОБА_7 , протоколу допиту потерпілої ОСОБА_7 , протоколу впізнання, а також інших матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що на час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 153 КК України обґрунтована.

Однак, надаючи оцінку обгрунтованості поданого клопотання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд звертає увагу на наступне.

Як зазначено вище, 21 березня 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 153 КК України.

Відповідно до частини першої статті 153 КК України вчинення будь-яких насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи (сексуальне насильство) - карається позбавленням волі на строк до п`яти років.

Отже, санкцією частини першої статті 153 КК України передбачено можливість застосування до винної особи покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років.

Відповідно до частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При цьому, частиною другою статті 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як:

1) до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений не виконав обов`язки, покладені на нього при застосуванні іншого, раніше обраного запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує;

2) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

3) до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;

5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки;

6) до особи, яку розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбачених розділом ІХ цього Кодексу або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 :

- раніше не судимий;

- санкція частини першої статті 153 КК України, яка інкримінується ОСОБА_4 , передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років.

Отже, судом встановлено, що жоден з пунктів частини другої статті 183 КПК України, за наявності яких до підозрюваного ОСОБА_4 може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в даному випадку немає місця, а відтак слідчим подано, а прокурором погоджено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке не ґрунтується на вимогах закону.

В клопотанні слідчий та у судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 зазначив, що підставою для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є пункт 3 частини другої статті 183 КПК України.

Однак, такі посилання слідчого та прокурора є безпідставними, оскільки за правими визначеними пунктом 3 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Однак, жодних відомостей та доказів того, що підозрюваний ОСОБА_4 переховувався від органу досудового розслідування чи суду, чи буд-яким чином перешкоджав кримінальному провадженню, або ж йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, матеріали справи не містять.

Відповідно до статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Як уже зазначалося, на теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років, а тому враховуючи обставини кримінального правопорушення, їх наслідки, тяжкість покарання за злочин по якому оголошено підозру, особу підозрюваного, суд під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи без запобіжного заходу може переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у зазначеному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або ж вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Однак, прокурором в ході розгляду даного клопотання не доведено, що вказані обставини, є достатніми для переконання, що запобіжні заходи не пов`язані з триманням під вартою, не зможуть запобігти зазначеним вище ризикам, оскільки ОСОБА_4 одружений, зареєстрований та має постійне місце проживання, де проживає разом зі своєю дружиною, раніше не судимий, що в сукупності дає підстави для висновку про наявність соціальних зв`язків підозрюваного.

Зокрема, в судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що він військовослужбовець, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає разом зі своєю дружиною та двома неповнолітніми дітьми. Прокурор не заперечував, щодо наявності таких обставин.

Таким чином, оцінюючи в сукупності усі вищенаведені обставини, беручи до уваги міцність соціальних зв`язків підозрюваного, наявність постійного місця проживання, наявність родини, відсутність судимостей, а також те, що в судовому засіданні встановлено, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не ґрунтується на вимогах статті 183 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про достатніcть підстав для переконання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі.

Відповідно до частини першої та другої статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Таким чином, слідчий суддя, враховуючи вимоги статті 181 КПК України, вважає за можливе та необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, так як даний запобіжний захід зможе запобігти ризикам зазначеним у ст. 177 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176-178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , до 21 травня 2022 року, в межах строку досудового розслідування.

Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки, а саме:

1. прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

2. не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи;

4. утриматися від спілкування з потерпілою ОСОБА_7 та особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні.

Ухвала про застосування домашнього арешту до ОСОБА_4 діє до 21 травня 2022 року.

Копію ухвали направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя