УХВАЛА
Справа № 521/17262/21

Номер провадження:1-кс/521/5518/21

12 листопада 2021 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , перекладача ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, заяву ОСОБА_3 про незаконне тримання його під вартою, подану в порядку ст. 206 КПК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про негайне звільнення його з-під варти, мотивуючи її тим, що він незаконного утримується в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», без будь якого судового рішення, яке набрало законної сили, та просив звільнити його з під варти.
Заявник вказує, що 11.08.2021 року відносно нього винесено обвинувальний вирок, який на день розгляду заяви не набрав законної сили, а строк дії попередньої ухвали суду про продовження запобіжного заходу закінчився 14.08.2021 року, тому на думку заявника він тримається в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», незаконно, без будь якого судового рішення, яке набрало законної сили.
В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав доводи своєї заяви, просив винести рішення, яким звільнити його з під варти.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні просила задовольнити заяву ОСОБА_3 , додатково надала пісьмові доводи своєї позиції, які залучені до матеріалів провадження.
Орган прокуратури, якій здійснює нагляд за законністю в местах позбавлення волі (прокуратура Одеської області) був належним чином повідомлений судом про час та місце розгляду заяви, однак в судове засідання представник прокуратури не прибув, про причини неявки суд не повідомив, що не є перешкодою для розгляду заяви.
Перевіривши доводи заяви, заслухавши думку заявника та захисника, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Однією із найважливіших конституційних гарантій забезпечення та захисту прав та свобод особи є закріплення права на судовий захист.
Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантується право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі
Як свідчить практика ЄСПЛ, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченим нормами КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Положеннями ч.1 ст.206 КПК регламентовано, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
Під час судового засідання встановлено, що ОСОБА_3 перебуває в Одеському слідчому ізоляторі на підставі вироку Приморського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2021 року, за яким ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України та призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, без конфіскації майна.
Відповідно до положень пп.2 п.4 ст. 374 КПК України, суд, при ухваленні вироку, повинен вирішити питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься і питання запобіжного заходу.
Вірішуючи це питання, суд у вироку зазначив, що до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_3 повиний бути продовженим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
При розгляді заяв осіб, поданих в порядку ст. 206 КПК України, слідчий суддя не наділений правом піддавати аналізу на предмет законності тих чи інших судових рішень, на підставі яких особа тримається під вартою, а розглядає скаргу суто з врахуванням наявності чи відсутності такого судового рішення, тобто слідчий суддя позбавлений процесуальної можливості визнати рішення суду про тримання під вартою незаконним.
Разом із цим, слідчий суддя не може залишити поза увагою положення ч.3 ст. 377 КПК України, відповідно до яких лише у виняткових випадках, з урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, обвинуваченому, що тримається під вартою і який засуджений до арешту чи позбавлення волі, суд має право змінити запобіжний захід до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою, та звільнити такого обвинуваченого з-під варти. Тобто, законодавець визначив як винятковість з загальних правил, право суду змінити особі, вирок відносно якої не набрав законної сили, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який.
Якщо у даному випадку суд не знайшов таких виняткових обставин для зміни запобіжного заходу ОСОБА_3 , то є правом суду визначати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Враховуючи викладене, слідчим суддею не встановлено відомостей, які б створювали обґрунтовану підозру про те, що обвинувачений ОСОБА_3 утримується під вартою незаконно, тому заява ОСОБА_3 підлягає залишенню без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст. 206 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_3 про незаконне тримання його під вартою визнати необґрунтованою.
Копію ухвали надіслати обвинуваченому ОСОБА_3 та його захиснику ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1