Провадження № 1-м/761/136/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю скаржника ОСОБА_3 , особи, в інтересах якої подана скарга, ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 на постанову начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 від 29 листопада 2021 року про видачу громадянина Російської Федерації та Держави Ізраїль - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до Російської Федерації, для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого п. «а» ч. 1 ст. 213 КК Російської Федерації, -
в с т а н о в и в:
15 грудня 2021 року на адресу суду надійшла скарга представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 , в якій він просив визнати незаконною та скасувати постанову начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 від 29 листопада 2021 року про видачу громадянина Російської Федерації та Держави Ізраїль - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до Російської Федерації, для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого п. «а» ч. 1 ст. 213 КК Російської Федерації. Крім того, просив визнати відсутність підстав для подальшого утримання під вартою у зв`язку із екстрадиційним арештом ОСОБА_4 ; припинити відносно його підзахисного запобіжний захід у вигляді екстрадиційного арешту та звільнити його з-під варти у залі суду, через відсутність в інкримінованому на екстрадицію злочину покарання у виді позбавлення волі за законом України.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 та його підзахисний ОСОБА_4 скаргу підтримали та просили її задовольнити з підстав у ній наведених.
Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечувала проти скарги та просила відмовити у її задоволенні, оскільки на час прийняття Офісом Генерального прокурора рішення про видачу (екстрадицію) ОСОБА_4 до Російської Федерації, останній не звертався до компетентних органів України із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, а тому у Офісу Генерального прокурора не існувало підстав, передбачених ст.ст. 589, 590 КПК України, для відмови Російській Федерації у видачі (екстрадиції) ОСОБА_4 до цієї країни. Крім того, просила звернути увагу слідчого суддю на вимоги ч. 4 ст. 591 КПК України, а саме щодо не дослідження слідчим суддею під час розгляду скарги питання про винуватість ОСОБА_4 та законності процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами Російської Федерації щодо нього.
Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, вивчивши надані в судовому засіданні прокурором копії матеріалів екстрадиційної перевірки, заслухавши пояснення скаржника ОСОБА_3 , особи, в інтересах якої подана скарга, ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , слідчий суддя дійшов наступного висновку.
У судовому засіданні встановлено, що 27 серпня 2021 року під час оформлення пасажирів рейсу 776 «Тель-Авів - Київ», затримано громадянина Держави Ізраїль ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який значиться в міжнародному розшуку, з метою арешту та подальшої екстрадиції до Російської Федерації, для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого п. «а» ч. 1 ст. 213 КК Російської Федерації (хуліганство).

28 серпня 2021 року ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області відносно громадянина Російської Федерації та Держави Ізраїль ОСОБА_4 застосовано тимчасовий арешт, строком на 30 діб, тобто до 25 вересня 2021 року включно, до надходження запиту про його видачу від компетентних органів Російської Федерації.

23 вересня 2021 року Офісом Генерального прокурора отримано запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_4 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого п. «а» ч. 1 ст. 213 (хуліганство з використанням предметів в якості зброї) КК Російської Федерації.

Проведення екстрадиційної перевірки стосовно громадянина Російської Федерації та Держави Ізраїль ОСОБА_4 , Офісом Генерального прокурора відповідно до ст. 587 КПК України 24 вересня 2021 доручено Київській обласній прокуратурі.

Так, під час проведення перевірки Київською обласною прокуратурою встановлено, що 17 вересня 2017 року ОСОБА_4 в денний час, перебуваючи у громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок, здійснив багаточисленні постріли з невстановленого предмету в бік потерпілого ОСОБА_8 та автомобіля, який за наслідками протиправних дій був пошкоджений.

Такі дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування були кваліфіковані за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого п. «а» ч. 1 ст. 213 КК Російської Федерації.

08 серпня 2019 року постановою УМВС Росії по Василеостровському району м. Санкт-Петербург ОСОБА_4 оголошений в розшук.

12 березня 2021 року постановою СУ УМВС Росії по Василеостровському району м. Санкт-Петербург ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого п. «а» ч. 1 ст. 213 КК Російської Федерації.

Постановою Василеостровського районного суду м. Санкт-Петербург від 15 березня 2021 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та згідно до постанови УМВС Росії по Василеостровському району м. Санкт-Петербург від 22 березня 2021 року оголошено в міжнародний розшук.

24 вересня 2021 року згідно ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва визнано наявність підстав для застосування до громадянина ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до вирішення питання Офісом Генерального прокурора про його видачу і фактичну передачу до Російської Федерації, строком до 24 листопада 2021 року включно.
15 листопада 2021 року слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , до вирішення Офісом Генерального прокурора питання про його фактичну передачу компетентним органам Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності. Строк дії ухвали слідчого судді встановлено на 60 днів, тобто до 13 січня 2022 року включно.

29 листопада 2021 року після вивчення матеріалів екстрадиційної перевірки начальником Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 прийнято рішення, у формі постанови про видачу (екстрадицію) громадянина Російської Федерації та Держави Ізраїль - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до Російської Федерації, для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого п. «а» ч. 1 ст. 213 КК Російської Федерації.
Відповідно до відомостей запитуючої сторони, ОСОБА_4 є громадянином Російської Федерації та розшукується за вчинення злочину, що у порівнянні з законодавством України про кримінальну відповідальність, відповідає ч. 4 ст. 296 КК України (хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчинене із застосуванням вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень), що карається позбавленням волі на строк від трьох до семи років та є екстрадиційним злочином.

Строк давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , відповідно до ст. 49 КК України, не закінчився.

Згідно до ст. 587 КПК України екстрадиційна перевірка обставин, що можуть перешкоджати видачі особи, проводиться центральним органом України або за його дорученням чи зверненням відповідною обласною прокуратурою. Екстрадиційна перевірка здійснюється протягом шістдесяти днів. Цей строк може бути продовжено відповідним центральним органом України. Матеріали екстрадиційної перевірки разом із висновком щодо такої перевірки надсилаються відповідному центральному органу України.
У відповідності до приписів статті 590 КПК України рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України. Інформація про подання особою зазначених заяв або оскарження відповідних рішень не надається іноземній державі, що надіслала запит.
В силу положень ч. 1 ст. 5 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" особа, яка з наміром бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, перетнула державний кордон України в порядку, встановленому законодавством України, повинна протягом п`яти робочих днів звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
Згідно частини 1 статті 7 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, проводиться на підставі заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Така заява особисто подається іноземцем чи особою без громадянства або її законним представником до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, за місцем тимчасового перебування заявника.
Частиною 1 статті 8 вищевказаного Закону встановлено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, який прийняв до розгляду заяву іноземця чи особи без громадянства про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, видає заявникові довідку про звернення за захистом в Україні та реєструє заявника.
Згідно наявної інформації, що міститься в матеріалах екстрадиційної перевірки на момент винесення постанови начальником Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 від 29 листопада 2021 року, рішень про прийняття/відмови в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту ЦМУ ДМС, стосовно ОСОБА_4 не приймалось, інформація щодо набуття статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту стосовно вказаної особи відсутня.
Так, доводи адвоката ОСОБА_3 про те, що ним були вчинені відповідні дії та подані необхідні документи для отримання ОСОБА_4 статусу особи, яка потребує додаткового захисту, не підтверджені в судовому засіданні та спростовуються повідомленням заступника начальника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві ОСОБА_9 № 8010.7-45873/80.2-21 від 04 жовтня 2021 року, з якого вбачається, що громадянин Російської Федерації (громадянина Держави Ізраїль) ОСОБА_4 із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в установленому порядку до територіальних органів ДМС України (крім ГУДМС України в АР Крим, УДМС України в місті Севастополь та окремих населених пунктів Донецької та Луганської областей, на яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження затверджених розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р (у редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2020 року № 1125-Р) «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення») не звертався.

Також, слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до положень ч. 4 ст. 591 КПК України при розгляді скарги не досліджується питання про винуватість та не підлягає перевірці законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу.
Отже, з урахуванням вищевказаної нормиКПК України, слідчий суддя не уповноважений перевіряти доводи захисника щодо вірогідного переслідування ОСОБА_4 за політичними мотивами.
Крім того, доводи адвоката ОСОБА_3 у ймовірному застосуванні до ОСОБА_4 тортур та катування, не ґрунтуються на об`єктивних та переконливих даних, а тому не можуть бути прийняті до уваги.
Згідно до ч. 5 ст. 591 КПК України за результатами розгляду скарги на рішення про видачу особи (екстрадицію), слідчий суддя виносить ухвалу, якою: 1) залишає скаргу без задоволення; 2) задовольняє скаргу і скасовує рішення про видачу (екстрадицію).
Тому, при вирішенні питання щодо законності рішення про видачу особи (екстрадицію), слідчий суддя не вправі перевіряти наявність підстав для звільнення особи до якої застосовано екстрадиційний арешт з-під варти.
Таким чином, на підставі досліджених матеріалів скарги, а також наданих копій матеріалів екстрадиційної перевірки відносно ОСОБА_4 не встановлено і стороною захисту в ході розгляду не надано достатніх доказів того, що при проведенні перевірки відносно останнього допущено порушення закону, а відтак слідчий суддя вважає постанову обґрунтованою і приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 369-372, 589-591 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в:
Скаргу представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 на постанову начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 від 29 листопада 2021 року про видачу громадянина Російської Федерації та Держави Ізраїль - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до Російської Федерації, для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого п. «а» ч. 1 ст. 213 КК Російської Федерації залишити без задоволення.
На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1