ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.10.2021 Київський районний суд м. Харкова у складі:
Судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, який не одружений, має середню освіту, не працює, раніше судимий:
- вироком Київського районного суду м. Харкова від 13.03.1997 за ст. 17, ст. 44, ч. 1 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 45 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;
- вироком Московського районного суду м. Харкова від 09.11.1998 за ст. 43, ч. 2 ст. 141 КК України (в редакції 1960 року) до позбавлення волі строком на 3 роки, звільнений 16.10.1999 умовно-достроково, невідбутий строк 11 місяців 22 дні;
- вироком Московського районного суду м. Харкова від 18.05.2000 за ст. 43, ч. 2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до позбавлення волі строком на 3 роки, 02.11.2001 звільнений у зв`язку з відбуттям строку покарання;
- вироком Київського районного суду м. Харкова від 27.05.2002 за ст. 69, ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, 31.03.2005 звільнений у зв`язку з відбуттям строку покарання;
- вироком Московського районного суду м. Харкова від 28.02.2008 за ч. 2 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, 15.10.2009 звільнений у зв`язку з відбуттям строку покарання;
- вироком Московського районного суду м. Харкова від 05.10.2010 за ст. 70, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, 14.02.2014 звільнений у зв`язку з відбуттям строку покарання;
- вироком Київського районного суду м. Харкова від 06.12.2017 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки,
зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-
встановив:
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, визнав, пояснив, що знайшов зброю на зупинці та вирішив її продати з метою збагачення.
Враховуючи те, що обвинувачений визнав винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за обставин, вказаних вище, беручи до уваги, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду не оспорювали фактичні обставини справи, правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції відсутні, вислухавши думки учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та розглянув кримінальне провадження у відповідності до ст. 349 КПК України.
Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.
За таких обставин суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, встановлена та доведена у повному обсязі, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 263 КК України, тобто незаконний збут вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.
Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, відомості про обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Вивченням відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше судимий:
- вироком Київського районного суду м. Харкова від 13.03.1997 за ст. 17, ст. 44, ч. 1 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 45 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;
- вироком Московського районного суду м. Харкова від 09.11.1998 за ст. 43, ч. 2 ст. 141 КК України (в редакції 1960 року) до позбавлення волі строком на 3 роки, звільнений 16.10.1999 умовно-достроково, невідбутий строк 11 місяців 22 дні;
- вироком Московського районного суду м. Харкова від 18.05.2000 за ст. 43, ч. 2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до позбавлення волі строком на 3 роки, 02.11.2001 звільнений у зв`язку з відбуттям строку покарання;
- вироком Київського районного суду м. Харкова від 27.05.2002 за ст. 69, ч. 4 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, 31.03.2005 звільнений у зв`язку з відбуттям строку покарання;
- вироком Московського районного суду м. Харкова від 28.02.2008 за ч. 2 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, 15.10.2009 звільнений у зв`язку з відбуттям строку покарання;
- вироком Московського районного суду м. Харкова від 05.10.2010 за ст. 70, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, 14.02.2014 звільнений у зв`язку з відбуттям строку покарання;
- вироком Київського районного суду м. Харкова від 06.12.2017 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки,
31.05.2018, 03.08.2018, 22.05.2019, 30.05.2019 до Київського районного суду м. Харкова та Московського районного суду м. Харкова направлено обвинувальні акти відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, процесуальні рішення по яким на цей час не прийняті, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, пом`якшуючу покарання обставину, вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України, оскільки його виправлення та перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства. Саме покарання у вигляді позбавлення волі, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
При цьому, стороною обвинувачення даних щодо переривання іспитового строку, призначеного вироком Київського районного суду м. Харкова від 06.12.2017, суду не надано.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою слід залишити без змін, продовживши його до набрання вироком законної сили.
Судові витрати за проведення судових експертиз в сумі 1372 грн 96 коп, підлягають стягненню з обвинуваченого.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -
ухвалив:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» №27 залишити без змін до набрання чинності цим вироком.
Початок строку відбування покарання рахувати з 29.07.2021.
Речовий доказ: обріз одноствольної, гладкоствольної, переламної рушниці, моделі «ЗК» 16 калібру - знищити.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1