Провадження (1-кп/199/121/22)
ВИРОК
іменем України

23.02.2022 року м.Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю сторін:

прокурора - ОСОБА_3

потерпілої - ОСОБА_4

представника потерпілої - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі кримінальне провадження №0001579 відносно:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровськ, громадянина України, освіта вища, одруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

15 грудня 2021 року близько 18 год. 45 хв. водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем «MERCEDES-BENZ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по шляхопроводу, з боку вул. Каруни в напрямку вул. Янтарної, в Амур - Нижньодніпровському районі м. Дніпра, у крайній правій смузі для руху, де перед перехрестям з вул. Янтарної, водій ОСОБА_6 не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «NISSANE NOTE» р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 . Після зіткнення водії ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вийшли з автомобілів, та через деякий час водій ОСОБА_6 повернувся до автомобіля та почав від`їжджати, де в цей час на смузі його руху стояла ОСОБА_4 , та ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «MERCEDES-BENZ» не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки, проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, тобто міг передбачити можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, перед початком руху в момент коли перед автомобілем у смузі його руху знаходився пішохід, не переконався, що це буде безпечно та не створить небезпеки або перешкоди іншим учасникам руху, внаслідок чого здійснив наїзд передньою частиною керованого ним автомобіля, на пішохода ОСОБА_4 , яка знаходилась перед передньою частиною автомобіля у смузі його руху. Своїми діями водій автомобіля «MERCEDES-BENZ» реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_6 , грубо порушив вимоги п.п. 1.3.,1.5., 2.3 (б), та 10.1. Правил дорожнього руху України. Порушення п. 10.1 Правил Дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої ОСОБА_4 , спричинені згідно висновку експертизи тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми лівого колінного суглобу: - закритого втисненого перелому зовнішнього виростку лівої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, гемартрозу лівого колінного суглобу, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6.

Обвинувачений ОСОБА_6 провину визнав повністю та підтвердив свою винуватість у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 286 КК України, фактичні обставини не оспорював, суду показав, що він дійсно 15.12.2021 року близько 18:45 год. керував технічно справним автомобілем «MERCEDES-BENZ» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по шляхопроводу, з боку вул. Каруни в напрямку вул. Янтарної, в Амур - Нижньодніпровському районі м. Дніпра, у крайній правій смузі для руху, де перед перехрестям з вул. Янтарної, скоїв зіткнення з автомобілем «NISSANE NOTE» р.н. НОМЕР_2 , після спілкування з водієм він сів до свого автомобілю, почав рух та скоїв наїзд на пішохода, ОСОБА_4 . З висновками експертиз він згоден, підтверджує факт порушення ним ПДР України, зазначає що умислу скоювати наїзд у нього не було, зробив це ненавмисно, просить суворо не карати, врахувати визнання вини, щиросердне каяття, наявність на утриманні неповнолітніх дітей, з заявленим цивільним позовом він згоден частково, а саме: повністю визнає матеріальну шкоду, моральну шкоду визнає частково.

Суд вважає, що винуватість ОСОБА_6 в обвинуваченні згідно обвинувального акту, крім повного визнання ним своєї провини, підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами:

- показаннями потерпілої ОСОБА_4 , які підтвердила фактичні обставини викладені в обвинувальному акті, суду показала, що у неї дійсно 15.12.2021 року близько 18:45 год., відбулось ДТП з обвинуваченим ОСОБА_6 , місце якої він хотів залишити, вона почала йому заважати це зробити та в цей момент він скоїв на неї наїзд. Зазначає що отримані тілесні ушкодження у неї саме від дій обвинуваченого ОСОБА_6 , збитки останній їй не відшкодував, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суворо покарати обвинуваченого ОСОБА_6 ;

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 15.12.2021 року з фото таблицею та схемою місця ДТП до нього (т.2 а.п.9-20);

- протоколом огляду відеозапису, проведеного 16.12.2021 року, в період часу з 10:00 по 10:15 год., в присутності понятих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (т.2 а.п.31);

- протоколом огляду відеозапису, проведеного 16.12.2021 року, в період часу з 09:00 по 09:25 год. (т.2 а.п.32);

- висновком судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/104-21/39863-ІТ від 20.12.2021 року, відповідно до якої, ОСОБА_6 порушив п. 10.1 Правил Дорожнього руху України, які знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди (т.2 а.п.47-48);

- висновком судово-медичної експертизи №3301е від 22.12.2021 р. згідно якої, ОСОБА_4 , спричинені тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми лівого колінного суглобу: - закритого втисненого перелому зовнішнього виростку лівої великогомілкової кістки зі зміщенням уламків, гемартрозу лівого колінного суглобу, що зумовили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6 (т.2 а.п.51-53);

- речовими доказами (т.2 а.п.28,33,34).

Наведені докази суд вважає належними, допустимими і достатніми.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням письмових документів, висновків експерта (т.1 а.п.71). Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Відповідно до ст.17 Закону України від 23.02.2006 р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.2 ст.8 КПК України - суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішенням «Ірландія проти Сполучного Королівства» від 18.01.1978 р., «Коробов проти України» від 21.10.2011 р. - Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів, суд, як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винуватість ОСОБА_6 в пред`явленому обвинуваченні «поза розумним сумнівом» знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду даного кримінального провадження.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_6 , що виразилися у порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження за ч. 1 ст. 286 КК України.

Представником потерпілої ОСОБА_5 заявлено цивільні позови до обвинуваченого ОСОБА_6 , підтримані ОСОБА_4 , про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 16 869 (шістнадцять тисяч вісімсот шістдесят дев`ять) грн. 00 коп., включаючи судові витрати, та моральної шкоди у розмірі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) грн.., 00 коп., заподіяної в результаті злочину (т.1 а.п.33-46).

Обвинувачений ОСОБА_6 , він же цивільний відповідач, позовні вимоги представника потерпілої ОСОБА_5 , в інтересах потерпілої ОСОБА_4 , визнав частково, а саме: повністю визнає матеріальну шкоду, моральну шкоду визнає у розмірі 25 000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп.

Прокурор ОСОБА_3 вважав, що цивільний позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи заявлений представником потерпілої цивільний позов, суд враховує, що цивільні позови підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана злочином може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Згідно до положень ст.ст. 128, 129 КПК України цивільний позов особи, якій злочином завдано майнової та/або моральної шкоди, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно з положеннями ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу.

Верховним Судом України в п. 2 Постанови Пленуму «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року за № 6 (з подальшими змінами та доповненнями) роз`яснив судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про його особу, обставини, що пом`якшують покарання.

Обтяжуючих покарання обставин згідно ст.67 КК України судом не встановлено.

ОСОБА_6 повністю визнав провину, розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, має на утриманні неповнолітнього сина, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що судом враховується як пом`якшуючі покарання обставини згідно ст.66 КК України, на обліку у лікаря - психіатра та нарколога не перебуває, не судимий, характеризується позитивно, завдані збитки потерпілій не відшкодував, тому суд вважає за можливе призначити йому покарання у виді штрафу, з додатковою мірою у виді позбавлення права керування транспортними засобами, враховуючи тяжкість наслідків такого керування, які призвели до середньої тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_4 , також, що обвинувачений не є професійним водієм. При цьому, суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

У відповідності до ст.ст.124 ч.2, 126 ч.1 КПК України документально підтвердь-жені процесуальні витрати, а саме витрати на проведення: в Дніпропетровському Науково-Дослідному експертно-криміналістичному центрі МВС України експертизи: №СЕ-19/104-21/39863-ІТ від 20.12.2021 року у сумі 1372 (одна тисяча триста сімдесят дві) грн. 96 коп. (т.2 а.п.46) - підлягають стягненню на користь держави з обвинуваченого ОСОБА_6 ідентифікаційний номер НОМЕР_4 (т.1 а.п.20).

У даному кримінальному провадженні до ОСОБА_6 запобіжний захід не обирався, речовими доказами суд вважає необхідним розпорядитися у відповідності до ст.100 КПК України (т.2 а.п.28,29,76).

Керуючись ст.ст.369,370,371,373,374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.286 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 4000 (чотири тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 68 000 (шістдесят вісім тисяч) грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Цивільні позови представника потерпілої ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_6 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) на користь потерпілої ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ), в рахунок відшкодування матеріальної шкоди у розмірі: 16869 (шістнадцять тисяч вісімсот шістдесят дев`ять) грн. 00 коп.; в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі: 50000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) витрати на проведення: в Дніпропетровському Науково-Дослідному експертно-криміналістичному центрі МВС України, на користь держави експертизи: №СЕ-19/104-21/39863-ІТ від 20.12.2021 року у сумі 1372 (одна тисяча триста сімдесят дві) грн. 96 коп.

Речові докази автомобіль «MERCEDES-BENZ» реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути за належністю ОСОБА_10 , знявши накладений згідно ухвали Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська арешт; DVD-R диск зберігати в матеріалах кримінального провадження (т.2 а.п.28,29,76).

Вирок може бути оскаржено учасниками судового провадження до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, копія вироку надається обвинуваченому, прокурору, направляється потерпілій негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1