Категорія: ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України. Суддя-доповідач у апеляційній інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
Іменем України

21 жовтня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 1 лютого 2021 року,

за участю сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

у с т а н о в и л а:

Цим вироком у кримінальному провадженні під №0009534, внесеному до ЄРДР 22.09.2019 року, ухваленим щодо обвинуваченого:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у с. Карапиші, Миронівського району, Київської області, працюючого водієм, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

визнаний винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу у розмірі 30 (тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень,

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних проступків шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирався.

Також вирішено питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винуватим у викраденні офіційного документа та у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка).

Як визнав установленим у вироку суд першої інстанції, кримінальні проступки вчинені за таких обставин.

21.09.2019року, приблизно о 18:00 год., ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , після спільного розпиття алкогольних напоїв із наглядно знайомим ОСОБА_8 вирішив таємно викрасти чуже майно, а саме банківську карту «Приватбанк», яка являється офіційним документом, з метою її подальшого використання при знятті коштів, що належать потерпілому ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення документу, діючи з корисливих мотивів з метою подальшого зняття грошових коштів та проведення банківських операцій із карткових рахунків, ОСОБА_6 таємно викрав банківську картку «Приватбанк», що належить ОСОБА_8 , та утримуючи її при собі, із місця вчинення кримінального проступку зник.

Крім того, ОСОБА_6 після викрадення у ОСОБА_8 банківської картки, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів у період часу з 00:50 год. по 03:00 год. 21.09.2019 року, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Машинобудівна, 27, використовуючи вказану банківську картку, з терміналу «Приватбанк», що розміщений на фасаді приміщення магазину «АТБ» за вищезазначеною адресою, здійснив банківську операцію зі зняття грошових коштів у сумі 2000 гривень та у подальшому, перебуваючи у приміщенні відділення банку «Приватбанк», що за адресою: м. Київ, вул. Виборзька, 40/16, здійснив ще одну операцію зі зняття грошових коштів у сумі 2000 гривень, тим самим заподіявши потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди у сумі 4000 гривень.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із ухваленим місцевим судом вироком, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить: змінити вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 1 лютого 2021 року шляхом пом`якшення призначеного покарання, застосувавши положення ч. 1 ст. 185 КК України, що діяли на час вчинення кримінального проступку.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує на те, що санкція ч. 1 ст. 185 КК України, що діяла на час вчинення кримінального проступку (у редакції Закону України від 6 червня 2019 року № 2747-VIII), порівняно з санкцією, що діяла на момент оголошення місцевим судом вироку (1 лютого 2021 року), передбачала штраф від п`ятдесяти до ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а тому, на думку апелянта, судом першої інстанції за зазначеною статтею призначено покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, яке санкцією на час вчинення ним кримінального проступку передбачено не було.

Позиції учасників апеляційного провадження

Захисник обвинуваченого, про час, день та місце розгляду провадження повідомлений належним чином, будь-яких клопотань щодо неможливості свого неприбуття до суду апеляційної інстанції не надав, у зв`язку з чим колегія суддів, відповідно до положень ч. 4 ст. 405 КПК України, вважає за можливим проводити судовий розгляд у відсутність захисника, про що також не заперечував обвинувачений ОСОБА_6 .

Заслухавши суддю-доповідача; думку прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги обвинуваченого; думку обвинуваченого, який підтримав подану апеляційну скаргу; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, надавши останнє слово обвинуваченому, колегія суддів прийшла до висновку, про задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, з наступних підстав.

Мотиви Суду

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до положень ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних проступків за обставин, викладених у вироку, правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України, у поданій апеляційній скарзі не оскаржується та обвинувальний акт був розглянутий у спрощеному порядку відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України. У зв`язку із цим вирок у наведеній вище частині колегією суддів не перевірявся.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого щодо пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання за оскаржуваним вироком суду, колегія суддів з ними погоджується, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

За змістом ч. ч. 1, 2, 3 ст. 65 КК України покарання призначається судом у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини КК України враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК України.

Як вбачається з вироку, суд визнав ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України та призначив йому покарання: за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу у розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень; за ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України обвинуваченим було вчинено 21.09.2019 року. На той час ч. 1 ст. 185 КК України діяла в редакції закону із змінами, внесеними згідно із Законом № 1449-VI від 04.06.2009 р., відповідно до якої санкція ч. 1 ст. 185 КК України передбачала покарання у виді штрафу у розмірі від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до трьох років.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 2617-VIII від 22.11.2018, який набрав чинності 01.07.2020 року, було змінено санкцію ч. 1 ст. 185 КК України, а саме санкція ч. 1 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді штрафу у розмірі від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально - правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Таким чином, із урахуванням положень ст. ст. 4, 5 КК України до обвинуваченого повинні застосовуватись положення ч. 1 ст. 185 КК України (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом № 1449-VI від 04.06.2009), оскільки законом № 2617-VIII від 22.11.2018, який набрав чинності 01.07.2020 року, погіршувалось становище обвинуваченого, а тому цей закон не має зворотної сили і не поширюється на обвинуваченого.

Як вбачається із оскаржуваного вироку, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання врахував: характер та ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних проступків, що відповідно до класифікації кримінальних правопорушень не належать до злочинів та свідчать про незначну суспільну небезпеку вчинених ним діянь; особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується задовільно, працевлаштований водієм, раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра чи лікаря-нарколога. Суд встановив наявність обставин, що пом`якшують покарання - щире каяття обвинуваченого та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями наданими в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7 звернуто увагу судів на те, що висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

Ураховуючи конкретні обставини цієї справи, та те, що кримінальний проступок за який засуджено ОСОБА_6 , не є злочином (в редакції, яка діяла на момент вчинення кримінального проступку), обставини вчинення кримінального проступку, беручи до уваги дані про особу засудженого, який раніше не судимий, характеризується задовільно, а також позицію обвинуваченого в суді апеляційної інстанції, апеляційний суд дійшов висновку, що призначене ОСОБА_6 покарання необхідно пом`якшити в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України (в ред. із змінами, внесеними згідно із Законом № 1449-VI від 04.06.2009) до покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи викладене, вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 1 лютого 2021 року, ухвалений у кримінальному провадженні під №0009534,внесеному 22.09.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185КК України в частині призначеного покарання підлягає зміні. Отже, вважати ОСОБА_6 засудженим: за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень; за ч. 1 ст. 185 КК України (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом № 1449-VI від 04.06.2009) до покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень. Саме вказаний розмір покарання, на думку колегії суддів, буде відповідати тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, особі обвинуваченого та досягненню мети покарання, передбаченої ч. 2 ст. 50 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних проступків шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

У решті цей вирок суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 ч. 1, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , задовольнити.

Вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 1 лютого 2021 року, ухвалений у кримінальному провадженні під №0009534,внесеному 22.09.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185КК України, з м і н и т и в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_6 засудженим:

- за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень;

- за ч. 1 ст. 185 КК України (в редакції із змінами, внесеними згідно із Законом № 1449-VI від 04.06.2009) до покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних проступків шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

В решті цей вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

С У Д Д І:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11 р о л ь