01.02.2022
Справа № 64/5150/19
Провадження № 1-кс/642/444/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.02.2022 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого: - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_4 про відвід судді Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 у справі за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.ч.1,2 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України,,-

ВСТАНОВИВ:
У провадженні судді Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002144 від 12.10.2017 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.1, ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України.

Заявою від 31.01.2022 захисника обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_4 було заявлено відвід судді ОСОБА_5 .

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.01.2022 заява захисника обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 надійшла у провадження судді ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви про відвід слідчого судді захисник посилається на те, що 13 січня 2022 року до слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова з клопотанням про проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , у кримінальному провадженні №0000107 від 02.04.2021. Відповідно до звіту про автоматизований розподіл по справі №642/3625/21 від 13.01.2022 для розгляду вказаного клопотання була визначена суддя ОСОБА_5 . За наслідками розгляду слідчим суддею ОСОБА_5 винесено ухвалу від 13.01.2022 (справа №642/3625/21, 1-кс/642/197/22), якою клопотання слідчого повністю задоволено та надано дозвіл на проведення обшуку у помешканні ОСОБА_3 з метою виявлення та вилучення наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та приладів для їх виготовлення, в також мобільних терміналів, персональних обчислювальних машин, чорнових записів, предметів та знарядь, що призначені для виготовлення та поширення речовин і засобів, що заборонені до обігу.

На думку сторони захисту, розглянувши в статусі слідчого судді у січні 2022 року клопотання органу досудового розслідування про надання дозволу на проведення обшуку у помешканні ОСОБА_3 . ОСОБА_5 втратила свою неупередженість, через що не може далі розглядати по суті справу №635/5150/19 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.1, ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 підтвердив доводи, викладені в заяву, та просив задовольнити відвід судді.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав суду заяви про розгляд справи без його участі.

Суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 , якій заявлено відвід, пояснень не надала

Неявка прокурора, судді, якому заявлений відвід не перешкоджає розгляду заяви про відвід.

Ознайомившись із заявою захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 про відвід судді ОСОБА_5 , дослідивши у відповідних межах доводи заявника, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Крім того, положеннями ч.4 ст.9 КПК України встановлено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до положення статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», якою визначено дві вимоги щодо безсторонності суду: по-перше бути об`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будьякого обґрунтованого сумніву в його безсторонності. Суддя під час здійснення судочинства зобов`язаний бути неупередженим та незалежним, керуватися під час прийняття рішення лише вимогами закону та фактами, які ним встановлені. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримала і колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України у справі №5-15п12. Також у рішеннях «Білуга проти України» від 09.11.2006 року, «Ветштайн проти Швейцарії» від 28.10.1998 року ЄСПЛ наголошує, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

За пунктом 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. У цьому випадку незалежність судової влади є втіленням загального принципу: «Ніхто не може бути суддею у власній справі». Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси певної сторони у будь-якій суперечці. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Також у світлі прецедентної практики Європейського Суду з прав людини, об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім. При зовнішній демонстрації судом незалежності та безсторонності можуть виникнути щодо цього сумніви. Тому важливою є та довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні викликати у громадськості (див.: Hauschildt v. Denmark judgment of 24 May 1989, Series A, No. 154, p. 48).

На неупередженість судді як однієї з важливих ознак правосуддя акцентується увага й у пункті 3 Європейського статуту судді: «Суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й має сприйматися будь-ким як неупереджений». Приписами пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року (Схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23) визначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Відвід судді від участі в розгляді справи повинен мати місце також в тому випадку, коли у спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. Аналіз наведених правових норм та норм КПК України дає підстави для висновку, що підставою для відводу не обов`язково має бути доведений факт необ`єктивності чи заінтересованості судді, оскільки суддя має сприйматися будь-ким як неупереджений.

Згідно з зазначеними нормами, унеможливлюється участь судді у розгляді справи за наявності в учасника судового розгляду будь-яких сумнівів щодо його неупередженості. Законодавець надає учасникам судового провадження можливість коректного розв`язання ситуації, що створилася, шляхом заявлення відводу, що є етичним моментом законодавства, яке регулює ці питання.

З ухвали слідчого судді ОСОБА_5 про надання дозволу на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000107 від 02.04.2021 вбачається, що вона прийшла до висновку, що за його місцем проживання можуть зберігатись наркотичні засоби, психотропні речовини.

Отже, при розгляді клопотання про надання дозволу на проведення обшуку слідчому судді ОСОБА_5 стали відомі обставини щодо особи ОСОБА_3 та його дій, що дає підстави для сумніву в подальшому неупередженому розгляді кримінальної справи № 635/5150/19 суддею ОСОБА_5 за його ж обвинуваченням в сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин.

Згідно ст. 80 КПК України заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.

Заява про відвід подана захисником після встановлення факту винесення слідчим суддею ОСОБА_5 ухвали про надання дозволу на проведення обшуку.

Згідно статті 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Отже, наведені заявником захисником обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокатом ОСОБА_4 обставини можуть викликати сумнів у неупередженості судді ОСОБА_5 , що у свою чергу виключає можливість його участі у розгляді даного кримінального провадження.

Для виключення сумнівів у неупередженості судді при розгляді зазначеного кримінального провадження, суд задовольняє заяву про відвід судді.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 80, 81 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Заяву захисника ОСОБА_4 про відвід задовольнити.
Відвести суддю Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження № 635/5150/19 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.ч.1,2 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України.
Кримінальне провадження № 635/5150/19 передати до канцелярії суду на повторний автоматичний розподіл у порядку, визначеному ст. 35 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1