05.10.2021
Справа № 642/2455/21
Провадження 1-кс/642/3676/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2021 року м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000098 від 19.11.2019 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рогань, Харківського району, Харківської області, громадянина України, працюючого на посаді заступника начальника відділу поліції № 2 Чугуївського районного управління поліції ГУНП в Харківській області, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчинені кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.2 ст.365, ч.2 ст.127 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_6 , звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який підозрюється у вчинені кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.2 ст.365, ч.2 ст.127 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві проводиться досудове розслідування у кримінальному № 0000098 від 19.11.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 127 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , на підставі наказу ГУНП в Харківській області № 702 о/с від 28.11.2017, призначений на посаду заступника начальника ВП начальника сектору кримінальної поліції Зміївського ВП ГУНП в Харківській області, має спеціальне звання підполковника поліції, та відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» є представником центрального органу виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» правоохоронні органи - органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ст. 23 Закон України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Займаючи відповідну посаду у Зміївському ВП ГУНП в Харківській області, відповідно до посадової інструкції, затвердженої, він мав наступні права та обов`язки, зокрема: при виконанні службових обов`язків повинен керуватися положеннями Конституції, законів України, актів Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами, організаційно-правовими актами, організаційно-розпорядчими документами МВС, Національної поліції, ГУНП в Харківській області, відділу (відділення), що належать до сфери діяльності Національної поліції.

Крім того, на поліцейського ОСОБА_5 , відповідно до посадової інструкції покладені обов`язки по вжиттю заходів з метою з виявлення, розкриття та припинення кримінальних правопорушень, в тому числі тяжких та особливо тяжких.

Зобов`язаний особисто дотримуватися норм законності, службової дисципліні, антикорупційного законодавства, службового етикету.

Відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Крім того, статтею 1 Конвенції проти катувань та інших жорстоких, нелюдських або таких, що принижують гідність, видів поводження і покарання, від 10.12.1984 (ратифікована 26.01.1987 року), визначений термін "катування" означає будь-яку дію, якою будь-якій особі навмисне заподіюються сильний біль або страждання, фізичне чи моральне, щоб отримати від неї або від третьої особи відомості чи визнання, покарати її за дії, які вчинила вона або третя особа чи у вчиненні яких вона підозрюється, а також залякати чи примусити її або третю особу, чи з будь-якої причини, що ґрунтується на дискримінації будь-якого виду, коли такий біль або страждання заподіюються державними посадовими особами чи іншими особами, які виступають як офіційні, чи з їх підбурювання, чи з їх відома, чи за їх мовчазної згоди. В цей термін не включаються біль або страждання, що виникли внаслідок лише законних санкцій, невіддільні від цих санкцій чи спричиняються ними випадково.

Так, 17.11.2019 року о 17.23 год. до Зміївського ВП ГУНП в Харківській області, від голови селищної ради с. Задонецьке Зміївського району Харківської області ОСОБА_7 , надійшло повідомлення про виявлення за Харківська область, Зміївський район, с. Омельченки, вул. Миру, буд. № 8, трупу ОСОБА_8 з ознаками насильницької смерті.

За даним фактом слідчим відділом Зміївського ВП ГУНП в Харківській області 17.11.2019 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001038 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та розпочате досудове розслідування.

17.11.2019 приблизно о 19.00 год. до с. Омельченки Зміївського району Харківської області, з метою розкриття вказаного злочину та встановлення особи, яка його скоїла, прибули невстановлені не цей час працівники Зміївського ВП ГУНП в Харківській області (далі Зміївський ВП), серед яких знаходились, на той час, заступник начальника ВП - начальник сектору кримінальної поліції Зміївського ВП ОСОБА_5 .

При спілкуванні та проведенні опитування мешканців с. Омельченки, ОСОБА_5 та інші невстановлені не цей час працівники поліції отримали інформацію що померлий ОСОБА_8 товаришував з місцевим мешканцем ОСОБА_9 , тому ОСОБА_10 та інші невстановлені не цей час працівники поліції, не маючи на той час переконливих доказів, що вбивство ОСОБА_8 скоїв саме ОСОБА_11 , з метою найшвидшого розкриття вказаного тяжкого злочину вирішили примусити ОСОБА_11 вчинити дії, що суперечать його волі, а саме отримати від нього відомості та визнання ним вбивства ОСОБА_8 , шляхом умисного заподіяння сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання шляхом нанесення побоїв, мучення та інших насильницьких дій.

17.11.2019 року, приблизно о 22.00 годині ОСОБА_5 , та інші невстановлені не цей час працівники поліції, діючи за попередньою змовою між собою, з метою умисного заподіяння сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання шляхом нанесення побоїв, мучення та інших насильницьких дій ОСОБА_11 , з метою примусити ОСОБА_11 вчинити дії, що суперечать його волі, у тому числі отримати від нього відомості та визнання ним вбивства ОСОБА_8 , прибули за місцем проживання ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 , де зайшли до приміщення будинку через незаперті вхідні двері, де в одній із кімнат спав ОСОБА_11 .

Побачивши ОСОБА_11 , який спав у ліжку, ОСОБА_5 діючи з єдиним умислом за попередньою змовою з іншими невстановленими на цей час працівниками поліції, з метою умисного заподіяння сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання шляхом нанесення побоїв, мучення та інших насильницьких дій ОСОБА_11 , з метою примусити ОСОБА_11 вчинити дії, що суперечать його волі, у тому числі отримати від нього відомості та визнання ним вбивства ОСОБА_8 , наніс не менше чотирьох ударів дерев`яною палицею по спині ОСОБА_11 , після чого притиснув вказаною дерев`яною палицею голову ОСОБА_11 до подушки, щоб він не мав змоги кричати, кликати на допомогу, дихати та почав задихатися, тим самим спричинив останньому сильний нестерпний фізичний біль та страждання.

Продовжуючи спільні злочинні дії, ОСОБА_5 із застосуванням фізичної сили підняв з ліжка ОСОБА_11 на ноги та наніс йому не менше п`яти ударів кулаками обох рук в передню частину тулубу, спричинивши останньому сильний нестерпний фізичний біль та страждання.

У зв`язку із зазначеним раптовим нелюдським поводженням з боку працівника поліції, відчуванням нестерпного фізичного болю, страху за своє життя та здоров`я, фізичних та моральних страждань, воля ОСОБА_11 до супротиву була повністю подавлена.

Після чого, цього ж дня 17.11.2019 приблизно о 23.30 год. ОСОБА_5 та інші невстановлені на цей час працівники поліції, застосували до ОСОБА_11 кайданки та на невстановленому легковому автомобілі, проти волі ОСОБА_11 доставили його до приміщення Зміївського ВП, розташованого за адресою: Харківська область, м. Зміїв, вул. Донецька, 26, де завели останнього через внутрішній вхід (з двору) до службового кабінету відділу поліції.

Знаходячись в кабінеті ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою та в групі з іншими не встановленими на цей час працівниками поліції, з метою умисного заподіяння сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання шляхом нанесення побоїв, мучення та інших насильницьких дій ОСОБА_11 , з метою примусити ОСОБА_11 вчинити дії, що суперечать його волі, у тому числі отримати від нього відомості та визнання ним вбивства ОСОБА_8 , упродовж тривалого часу не менше години, почергово нанесли пластиковою пляшкою заповненою водою по потилиці ОСОБА_11 понад 30 ударів, спричинивши тим самим потерпілому нестерпний фізичний біль, фізичні та моральні страждання.

Не досягши поставленої мети щодо отримання від ОСОБА_11 відомостей та визнання ним вбивства ОСОБА_8 , приблизно о 02.00 год. 18.11.2019, ОСОБА_5 та ще троє невстановлених на цей час працівників поліції, продовжили катування ОСОБА_11 , для чого два невстановлених на цей час працівника поліції стали тримати ОСОБА_11 за руки з обох боків, а третій невстановлений на цей час працівник поліції став тримати ОСОБА_11 за ноги, таким чином зафіксувавши його у нерухомому стані. У свою чергу, користуючись безпорадним станом ОСОБА_11 . ОСОБА_5 одягнувши на руки гумові медичні рукавички, почав здавлювати та відтягувати генеталії ОСОБА_11 , спричиняючи останньому нестерпний фізичний біль та страждання, вимагаючи від ОСОБА_11 визнання ним скоєння вбивства ОСОБА_8 .

У зв`язку з тривалим катуванням, нелюдським поводженням та іншими насильницькими діями, які фактично відбувались безперервно на протязі п`яти годин, воля ОСОБА_11 до спротиву була повністю подавлена та він вимушений був написати зізнання у скоєнні вбивства ОСОБА_8 , після чого приблизно о 04.00 год. 18.11.2019 року, його катування з боку ОСОБА_5 та інших невстановлених на цей час працівників поліції були зупинені.

Після зазначених злочинних дій ОСОБА_11 продовжували утримувати в приміщенні Зміївського ВП ГУНП в Харківській області до 17.00 год. 18.11.2019, до фактичного складання протоколу про його затримання на підставі ст. 208 КПК України.

За вказаних обставин згідно висновків судово-медичної експертизи ОСОБА_11 спричинені тілесні ушкодження у вигляді садна, на тлі припухлості м`яких тканин, у лівій виличній дільниці, гематоми на задній поверхні грудної клітини у ділянці нижніх ребер праворуч та ліворуч, які за ступеням тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України, катуванні, тобто умисному заподіянні сильного фізичного болю, фізичного та морального страждання шляхом нанесення побоїв, мучення та інших насильницьких дій з метою примусити потерпілого вчинити дії, що суперечать його волі, у тому числі отримати від нього відомості та визнання, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

30.09.2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки існують аргументовані ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечували та просили обрати більш м`який запобіжний захід, оскільки вважають, що з моменту скоєння злочину сплинув значний проміжок часу, підозрюваний не переховується від досудового розслідування та суду, має постійне місце проживання та стійкі соціальні зв`язки.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

В провадженні Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у м. Полтава (з дислокацією у м. Харкові) знаходиться кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000098 від 19.11.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.2 ст.365, ч.2 ст.127 КК України.

30.09.2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 127 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_12 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколами допитів у якості свідка та потерпілого ОСОБА_11 , у тому числі при його допиті слідчим суддею, проведеним з його участю слідчим експериментом; висновками судово-медичної, додаткової та комісійної судово-медичних експертиз; проведеним впізнанням за фото за участю ОСОБА_11 в ході якого він впізнав ОСОБА_12 ; показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , аналізом трафиків телефонних з`єднань та місця розташування в той час потерпілого ОСОБА_15 та підозрюваного ОСОБА_12 , іншими доказами які містяться в матеріалах кримінального провадження.

Згідно п. 7 Постанови Пленуму ВССУ № 14 від 19.12.2014 року «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанцій процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» у ч. 1 ст. 197 КПК визначено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Судам під час визначення строку закінчення дії ухвали про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід враховувати, що в разі продовження тримання під вартою попередня ухвала втрачає свою силу. Такий підхід відповідає загальній засаді законності кримінального провадження і унеможливлює випадки визначення в ухвалі строку тримання під вартою понад 60 днів.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або продовжити злочину діяльність. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, має бути враховано тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу обвинуваченого та розмір заподіяної ним майнової шкоди.

Відповідно до ст. 194 КПК України - під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

Відповідно до п.4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою. має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікання встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

Відповідно до п.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенція), ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97 ВР, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім певних випадків та відповідно до процедури, встановленої законом. П. З ст. 5 Конвенції кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту "с" пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Це ж положення відображено в ч. 4, 5 ст. 28 КПК України, а саме кримінальне провадження щодо особи, яка тримається під вартою має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово. Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.

З моменту ратифікації Конвенції Україна взяла на себе низку зобов`язань у сфері захисту прав людини. Серед них відповідно до статей 32, 46 Конвенції є визнання Україною юрисдикції Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї, а також виконання остаточних рішень ЄСПЛ у справах проти України. ч.4 ст.9 КПК України вказує, що у разі наявності протиріччя норм КПК України міжнародному договору, застосовуються положення відповідного міжнародного договору.

В п. 48 рішення «Чеботар проти Молдови» N 35615/06, від 13 листопада 2007 року вказується, що вимога обґрунтованої підозри є важливим елементом гарантії від свавільного арешту і затримання. Того факту, що підозра є добросовісною, недостатньо. Слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин. Суд підкреслює в цьому зв`язку, що за відсутності розумної підозри особу не може бути заарештовано або затримано з метою змусити його дати свідчення або свідчення проти інших осіб, або для виявлення фактів або інформації, які можуть служити для обґрунтування підозр щодо нього.

Відповідно до п.1 ч.1 ППВСУ № 11 від 17.10.2014 "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення" При здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Загальне положення щодо розумних строків у таких випадках викладено у правовій позиції ЄСПЛ в рішенні у справі "Харченко проти України", згідно з якою "розумність" строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання осіб під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахування конкретних обставин. Тримання осіб під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

При розгляді питання про доцільність тримання осіб під вартою судовий орган повинен брати до уваги факти які можуть мати відношення до справи: характер «обставини» і тяжкість передбачуваного злочину, обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання яке можливо буде призначене в результаті засудження, характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування до підозрюваного міри запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою та підставами застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, встановленим в ході досудового слідства.

Згідно з вимогами ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного. Відповідно до ч. 6 цієї ж статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Беручи до уваги вищевикладене, слідчий суддя вважає, що відсутні підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , враховуючи, що з моменту скоєння злочину сплинув значний проміжок часу, підозрюваний від досудового слідства та суду не переховується, має постійне місце роботи, одружений, раніше не судимий, має стійкі соціальні зв`язки, підозра була пред`явлена через рік після скоєння злочину, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає за доцільне обрати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000098 від 19.11.2019 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, за адресою: АДРЕСА_1 , поклавши на нього наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

2) не залишати місце постійного проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, визначити в два місяці, однак у межах строку досудового розслідування в даному кримінальному провадженні, починаючи з 01 жовтня 2021 року.

Зобов`язати старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_6 направити ухвалу для виконання до відповідного відділу поліції за місцем проживання підозрюваного.

Строк дії ухвали 2 місяця.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 05.10.2021.

Слідчий суддя ОСОБА_1