ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/4568/21 Провадження № 1-кп/636/837/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 листопада 2021 року Чугуївський міський суд Харківської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
прокурора ОСОБА_2 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0001729, внесеному 10 листопада 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Нововасилівка, Бердянського району, Запорізької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, колишнього військовослужбовця військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресом: АДРЕСА_1 , -
у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи на посаді розвідника - далекомірника відділення управління командира батареї взводу управління командира 1 реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась за адресом: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості своєчасно прибути до цієї частини, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, за відсутності поважних причин, 19.04.2021 не з`явився вчасно до місця дислокації військової частини НОМЕР_1 та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

19.06.2021 наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 132-РС старшому солдату ОСОБА_4 призупинено військову службу та виключено його зі списків особового складу військової частини. 17.09.2021 старший солдат ОСОБА_4 добровільно та з власної ініціативи прибув до органу досудового розслідування - другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві (м. Харків, вул. Є. Котляра, 7), де заявив про себе та вчинене ним кримінальне правопорушення.

Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфікуються за ч. 4 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду (крім воєнного стану), вчинене військовослужбовцем ( крім строкової служби).
Обвинувачений в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав, щиро розкаявся та погодився з зазначеними в обвинувальному акті обставинами вчинення злочину, пояснивши суду, що дійсно він проходив службу та залишив службу по сімейним обставинам, по причині хвороби дитини.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
За згодою сторін, згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі, як покази свідків та інших доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніхто не оспорює.
Тому, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого:
- довідки ОСК ГУНП України в Запорізькій області і ГУНП України в Харківській області та ОСК МВС України від 30.06.2021, згідно якої обвинувачений ОСОБА_4 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності;
- службової характеристики за місцем служби у військовій частині НОМЕР_2 , згідно якої ОСОБА_4 характеризується позитивно, до виконання службових обов`язків відноситься якісно, до вивчення військової справи ставиться відповідально, ініціативний, дисциплінований, врівноважений та вихований;
- інформації КНП «Бердянський заклад з надання психіатричної допомоги» від 01.07.2021, згідно якої ОСОБА_4 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває;
- інформації КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» від 02.07.2021, згідно якої ОСОБА_4 на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, за медичною допомогою не звертався;
- сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду серії 10ААЖ № 256128 від 27.10.2020 та медичної довідки до нього серії 12 ЯЯУ № 889948, згідно яких до управління автотранспорту придатний, психіатричних показань не має,
- подяки міського голови м. Бердянськ, Запорізької області 2012 року ОСОБА_4 за сумлінну працю та професіоналізм;
- свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якої вказаний ОСОБА_4 .
Оцінюючи в сукупності всі досліджені докази, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у самовільному залишенні військової частини НОМЕР_1 , де обвинувачений проходить службу за контрактом, без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує характер і ступінь скоєного злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, конкретні обставини вчиненого злочину та дані про особу обвинуваченого, а саме: раніше не засуджений, за місцем служби характеризується позитивно.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, згідно зі ст. 12 КК України, є тяжким злочином та дані про особу винного.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття та визнання вини. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Крім того, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Європейський суд) передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

При призначенні покарання суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також, достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів, пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину, і вважає, що виправлення ОСОБА_4 і попередження скоєння ним нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства.
Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності та відсутність тяжких наслідків, а також, враховуючи дані про особу, суд вважає за можливе у даному випадку, призначивши ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі та застосувати до нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши на засудженого обов`язки, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Судових витрат та речових доказів по справі немає.
Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався та підстав для його обрання суд не вбачає.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування, право на ознайомлення з журналом та технічним записом судового засідання і подати на них письмові зауваження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок його копію після проголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя