ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №483/162/20
Провадження №1-кп/483/46/2021
ВИРОК
Іменем України
10 листопада 2021 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000660 від 02 серпня 2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Єкатеринбург РФ, є громадянином України, з повною загальною середньою освітою, одружений, працює на посаді охоронця в ТОВ «Нібулон» раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України,

В С Т А Н О В И В:

22 липня 2019 року о 18 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання, а саме по АДРЕСА_2 , разом зі своєю родиною проводив дозвілля в приміщенні свого житлового будинку. В цей час до території вищевказаного домоволодіння під`їхало таксі, з якого вийшли ОСОБА_7 разом з іншою особою та підійшли до вхідної хвіртки домоволодіння ОСОБА_5 . Щоб з`ясувати мету візиту останніх, з будинку вийшла співмешканка ОСОБА_5 - ОСОБА_8 . Під час розмови біля хвіртки вищевказаного домоволодіння між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 виник словесний конфлікт, в результаті якого останній кулаком правої руки завдав не менше одного удару в ліву сторону обличчя ОСОБА_8 , в результаті чого вона, не втримавши рівновагу, впала на землю. У подальшому, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 допомогли ОСОБА_8 підвестись з землі та завели останню на територію домоволодіння. Дізнавшись про дану конфліктну ситуацію, з вищевказаного будинку вийшов ОСОБА_5 та, закривши хвіртку на засов, просив ОСОБА_7 йти геть. Однак, ОСОБА_7 , не звертаючи уваги на заборону входити на територію домоволодіння, де мешкає ОСОБА_5 , відчинив хвіртку, зайшов на територію домоволодіння та, пройшовши повз ОСОБА_5 , попрямував до ОСОБА_8 . Побачивши, як ОСОБА_7 біжить та замахується знову на його співмешканку ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , розуміючи не співмірність дії та протидії, при явній невідповідності обстановці захисту, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, з метою захисту від суспільно-небезпечного посягання, взяв дерев`яну палицю, яка стояла у дворі, та, тримаючи її у правій руці, перевищуючи межі необхідної оборони, умисно завдав один удар ОСОБА_7 в область лівої лобно-тім`яної частини голови.

Так, ОСОБА_5 своїми протиправними та умисними діями спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин волосистої частини голови та обличчя, забою головного мозку середнього ступеня, крововиливу під тверду мозкову оболонку (субдуральна гематома 70 мл.), які за своїм ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ст. 124 КК України визнав повністю, показав, що в один з днів липня 2019 року він перебував всередині свого будинку АДРЕСА_2 . В будинку також перебували його дружина ОСОБА_8 та її сестри ОСОБА_9 та ОСОБА_11 . Раптом у кімнату зайшла ОСОБА_12 та повідомила, що до їхнього домоволодіння підійшов ОСОБА_7 . Останнього ОСОБА_5 знав як особу, яка вимагала гроші від зятя обвинуваченого ОСОБА_13 . Коли обвинувачений вийшов з будинку, то побачив, що ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ведуть його дружину ОСОБА_14 .Ріпку під руки, і тоді ж І.Волик повідомила, що ОСОБА_7 її вдарив. Тоді обвинувачений підійшов до хвіртки, зачинив її та просив ОСОБА_7 піти. В той же час дружина ОСОБА_7 почала кликати ОСОБА_9 , а остання сказала, що їм немає про що говорити. Після цього ОСОБА_7 відкрив хвіртку та увійшов на територію домоволодіння, а сам обвинувачений, сподіваючись, що це зупинить ОСОБА_7 , взяв дерев`яну палицю, яка стояла неподалік. Не реагуючи на заборону входити до домоволодіння, ОСОБА_7 відкрив хвіртку, швидко попрямував до ОСОБА_8 , яку супроводжували ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , і замахнувся на неї, а обвинувачений, тримаючи палицю у правій руці, вдарив нею ОСОБА_7 по голові, від чого останній впав на коліна. Цивільний позов обвинувачений визнав частково, а саме в межах фактично підтверджених витрат на лікування.

Окрім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненому також підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами.

Так, допитаний в якості потерпілого ОСОБА_7 пояснив, що події того дня, коли йому було нанесено тілесні ушкодження по вул. Суворова в с. Куцуруб, Очаківського району Миколаївської області, пам`ятає погано, оскільки він перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння. В той день він разом з дружиною та ОСОБА_15 . ОСОБА_16 приїхав на таксі до будинку ОСОБА_5 , в якому також проживає зять останнього ОСОБА_17 . Перебуваючи біля хвіртки воріт домоволодіння ОСОБА_5 , він став гукати, щоб до нього вийшов ОСОБА_17 , який винен йому 400 гривень. Однак, до воріт вийшла дружина ОСОБА_5 ОСОБА_18 , та у грубій формі просила піти. В ході словесного конфлікту він вдарив останню долонею, можливо штовхнув. В цей час з будинку вийшов ОСОБА_5 . Де саме він перебував в момент нанесення йому удару, потерпілий не пам`ятає, як наносився удар не бачив. Після удару він підвівся, відчув біль в області голови та пішов додому, а наступного дня звернувся за медичною допомогою. Цивільний позов підтримав повністю, просив його задовольнити.

Свідок ОСОБА_8 під час допиту у судовому засіданні показала, що 22 липня 2019 року вона разом зі своїми сестрами ОСОБА_19 та ОСОБА_20 перебувала у кухні будинку, відмічала вступ дитини до навчального закладу. Приблизно о 18 годині повз будинок проїхав автомобіль і зупинився приблизно в 15 метрах від хвіртки воріт. До хвіртки підійшли ОСОБА_7 та ОСОБА_10 . Свідок вийшла з будинку, підійшла до ОСОБА_7 , але все ще залишалася на подвір`ї свого домоволодіння. Вона сказала ОСОБА_7 більше не приходити до них, у відповідь на що він вдарив її правою рукою, внаслідок чого вона впала обличчям на землю. Їй допомогли підвестися її сестра ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Останні повели її до будинку. З будинку вийшов ОСОБА_5 . Палки в нього тоді не було. Він пішов до хвіртки, щось сказав ОСОБА_7 та зачинив калитку. Потім ОСОБА_7 відкрив калитку, вбіг на подвір`я будинку, замахнувся на неї та ОСОБА_9 , а ОСОБА_5 вдарив його дерев`яною палицею. Це також бачила дружина ОСОБА_7 ..

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 показала, що в один з днів липня 2019 року вона перебувала вдома разом зі своїми сестрами - ОСОБА_21 та ОСОБА_20 . Приблизно о 18 годині вона через вікно кухні побачила, як повз будинок проїхало таксі і зупинилось неподалік. До калитки підійшов ОСОБА_7 . До нього з будинку вийшла ОСОБА_8 . Раптом ОСОБА_7 ударив ОСОБА_8 , і вона впала на землю. В цей час свідок вже підходила до неї, помогла підвестися. Допомогу також надав ОСОБА_10 , який приїхав разом зі ОСОБА_7 . З будинку також вийшов ОСОБА_5 , який підійшов до калитки і закрив її на засув. Коли свідок разом із ОСОБА_14 .Ріпкою вже підходили до будинку, свідок почула, що калитка хлопнула і залаяли собаки. Вона озирнулася і побачила, як до них біжить ОСОБА_7 , який був вже на подвір`ї. Коли ОСОБА_7 замахнувся на них, ОСОБА_5 вдарив його дерев`яною палицею, яку тримав у правій руці. Зі ОСОБА_7 та ОСОБА_10 свідок раніше не була знайома особисто, але за декілька днів до цього ОСОБА_7 приїжджав до будинку і вимагав гроші від її чоловіка, влаштував сварку. Цього дня ОСОБА_7 , будучі в стані сильного алкогольного сп`яніння, приїхав зі своєю дружиною та ОСОБА_10 ..

Свідок ОСОБА_11 під час допиту у судовому засіданні показала, що наприкінці липня 2019 року вона перебувала в будинку, де мешкає її двоюрідна сестра ОСОБА_8 та її чоловік ОСОБА_5 в селі Куцуруб Очаківського району. У другій половині дня, приблизно між 17 год. та 18 год. до будинку під`їхало таксі, з якого вийшли ОСОБА_7 з дружиною, а також невідомий чоловік з дівчиною. Перебуваючи вже біля хвіртки домоволодіння з боку дороги, ОСОБА_7 почав кликати ОСОБА_17 - чоловіка ОСОБА_9 , який також проживає в будинку з ОСОБА_5 . До ОСОБА_7 вийшла ОСОБА_8 , а сама свідок пішла до кімнати, де ОСОБА_5 дивився телевізор щоб покликати його. Коли вона разом з ОСОБА_5 виходила з будинку, то бачила, як ОСОБА_9 разом із чоловіком, який приїхав зі ОСОБА_7 , ведуть ОСОБА_8 під руки від воріт до будинку. В цей час невідомий чоловік залишив ОСОБА_8 на ОСОБА_9 , а сам вийшов з подвір`я за ворота. ОСОБА_5 зачинив за ним калитку та повертався до будинку. В цей час дружина ОСОБА_7 почала кликати ОСОБА_9 , однак остання відмовилася з нею розмовляти, після чого ОСОБА_7 відчинив калитку, увійшов на територію подвір`я та швидко попрямував до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . В момент, коли він замахнувся, ОСОБА_5 взяв дерев`яну палицю та вдарив ОСОБА_7 ..

Окрім показань потерпілого та свідків, вина ОСОБА_5 підтверджується дослідженими в судовому засіданні зібраними в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України, письмовими доказами, а саме:

-витягом з ЄДРДР №0000660 від 02 серпням 2019 року, згідно з яким 02 серпня 2019 року до ЧЧ Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області надійшла заява від ОСОБА_7 про те, що 22 липня 2019 року приблизно о 18 год. 00 хв. під час його перебування за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 на підставі раптово виниклих неприязних відносини наніс йому не менше одного удару дерев`яною палицею в область лівої частини голови, чим заподіяв тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин голови, забою головного мозку середнього ступеня, крововиливу під тверду мозкову оболонку, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень (Т.2, а.п. 2);

-змістом протоколів прийняття заяв про вчинене кримінальне правопорушення від 01 серпня 2019 року та 02 серпня 2019 року (Т.2, а.п. 3, 4);

-змістом протоколу огляду місця події від 01 серпня 2019 року з фото таблицею до нього (Т.2, а.п. 6-13);

-змістом постанови про визнання речовим доказом дерев`яної палиці розміром 86 см на 3, 5 см та квитанції про передачу речового доказу на зберігання до кімнати зберігання речових доказів (номер книги обліку 2807, порядковий номер 96) (Т.2, а.п. 14, 15);

-змістом протоколу проведення слідчого експерименту від 16 січня 2020 року, під час якого потерпілий ОСОБА_7 в приміщенні Очаківського ВП ГУНП у Миколаївській області показав механізм нанесення йому ударів ОСОБА_5 22 липня 2019 року (Т.2, а.п. 16-19);

-висновком комісійної судово-медичної експертизи №120-к, згідно з яким у ОСОБА_7 мали місце ушкодження у вигляді забою м`яких тканин обличчя та волосистої частини голови, забою головного мозку середнього ступеня, крововиливу під тверду мозкову оболонку (субдуральна гематома, 70 мл), наявні тілесні ушкодження могли утворитися від дії тупих твердих предметів, в тому числі дерев`яної палиці; за ступенем тяжкості дані ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя;

-змістом протоколу проведеного з ОСОБА_5 слідчого експерименту з фото таблицею до нього від 17 січня 2020 року, під час якого ОСОБА_5 показав, як він, перебуваючи на подвір`ї свого будинку, закрив хвіртку після виходу ОСОБА_10 , як направився в бік будинку і як наносив удар ОСОБА_7 , який самовільно відкрив засов хвіртки, увійшов на подвір`я та направився до ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . ОСОБА_5 показав, що за межі свого подвір`я він не виходив (Т.2, а.п. 76-83).

Дослідивши зазначені вище докази і оцінивши їх у сукупності, трактуючи наявні сумніви на користь обвинуваченого відповідно до стандарту доведення поза розумним сумнівом, суд знаходить доведеною вину ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за статтею 124 КК України як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони.

Перевіряючи доводи представника потерпілого про те, що дії ОСОБА_22 слід кваліфікувати за частиною 1 статті 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, суд звертає увагу на поведінку потерпілого.

Так, вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 вересня 2020 року ОСОБА_7 засуджено за частинами 1, 2 статті 125 КК України.

Судом встановлено, що 22 липня 2019 року в період часу з 18 год. по 19 год. ОСОБА_7 , перебуваючи біля домоволодіння по АДРЕСА_2 , під час словесного конфлікту з ОСОБА_8 на підґрунті неприязних відносин, маючи умисел на спричинення їй тілесних ушкоджень, умисно наніс не менше одного удару кулаком правої руки в ліву сторону обличчя, внаслідок чого потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді трьох саден обличчя, що за класифікацією ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Суд також враховує, що під час судового розгляду доведений той факт, що тілесні ушкодження були нанесені потерпілому, який в той момент перебував на території належного обвинуваченому домоволодіння та, замахуючись на ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вже після нанесення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, становив загрозу її здоров`ю, у зв`язку із чим суд вважає правильною кваліфікацію дій обвинуваченого за статтею 124 КК України як умисне заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд, відповідно до ст.ст. 65-67 КК України, враховує, що ОСОБА_5 вчинив нетяжкий злочин, його особу, а саме те, що він раніше не судимий, за місцем проживання та місцем роботи характеризується позитивно, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, провокуючу поведінку потерпілого як обставину, що пом`якшує покарання, та відсутність обставин, що його обтяжують.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження суд приходить до висновку, що мета кари виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, що уособлює основний принцип кримінального судочинства не тяжкість покарання, а його невідворотність, буде досягнута у разі призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі з призначенням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України та покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 частини 1, пунктом 2 частини 3 статті 76 КК України.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, суд виходить з такого.

27 травня 2020 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом, предметом якого є: стягнення з ОСОБА_5 50 947 грн 33 коп. матеріальної шкоди та 300 000 грн моральної шкоди, завданої злочином (Т.1. а.п. 69).

Свої вимоги обґрунтував тим, що ним фактично витрачено на лікування 26 917 грн 33 коп., а також заплановано операцію, вартість якої становить 24 030 грн.

27 липня 2020 року представником цивільного позивача подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій останній зазначає про збільшення витрат на лікування на суму 23 015 грн 75 коп. та просить стягнути з ОСОБА_5 матеріальну шкоду усього в сумі 73 963 грн 08 коп. (Т.1, а.п. 105).

Відповідно до ст.ст. 127-129 КПК України, суд, постановляючи обвинувальний вирок залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє позов повністю, частково, відмовляє в його задоволенні чи залишає без розгляду, роз`яснюючи цивільному позивачеві право звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

На підставі статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно зі ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Оскільки вина ОСОБА_5 у спричиненні потерпілому тілесних ушкоджень доведена належними та допустимим доказами, а факти перебування потерпілого на лікуванні та понесення ним у зв`язку з отриманими травмами витрат на суму 25 825 грн 96 коп. (Т.1, а.п. 60-68) доведені долученими до цивільного позову доказами, суд задовольняє позов про відшкодування матеріальної шкоди в цій частині вимог.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині вимог про стягнення витрат на заплановану операцію в сумі 24030 грн, суд виходить з того, що підтвердження необхідності проведення зазначеної операції та підтвердження фактичних витрат суду так і не було надано (Т.1, а.с. 69).

Крім того, дослідивши докази, долучені до заяви про збільшення позовних вимог на суму 23 015 грн 75 коп., суд встановив, що фіскальні чеки на вказану суму видані в період з 25 квітня по 05 травня 2020 року, тоді як події, за яких, як доведено під час судового розгляду, цивільний позивач отримав тяжкі тілесні ушкодження, мали місце 22 липня 2019 року.

Оскільки суду не надано доказів на підтвердження того факту, що ці витрати були понесені саме позивачем та пов`язані з травмами, отриманими 22 липня 2019 року, як не надано доказів, які б підтверджували наявність відповідних лікарських приписів, суд відмовляє в задоволенні цієї частини вимог.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 3 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

З урахуванням викладеного, а також всіх обставин кримінального правопорушення, суд вважає доведеним, що потерпілому ОСОБА_7 була завдана моральна шкода, що полягає у душевних стражданнях внаслідок вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, однак, зважаючи на поведінку самого потерпілого, а також те, що інститут відшкодування моральної шкоди не має на меті збагачення, а виконує компенсаторну функцію, задовольняє позов частково, а саме в сумі 7 000 грн.

Згідно з п. 3 ч. 9 ст.100 КПК України, речовий доказ у кримінальному провадженні дерев`яна палиця розміром 86 на 3,5 см, що зберігається у кімнаті зберігання речових доказів Очаківського ВП ГУНП в Миколаївські області, підлягає знищенню.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_5 судом не обирався.

Керуючись ст.ст. 370, 373-375 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на один рік.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 на період іспитового строку обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.
На підставі п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України додатково покласти на ОСОБА_5 на період іспитового строку обов`язок - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, 25 825 (двадцять п`ять тисяч вісімсот двадцять п`ять) гривень 96 коп., а також в рахунок відшкодування моральної шкоди 7 000 (сім тисяч) гривень.

Речовий доказ у кримінальному провадженні - дерев`яну палицю розміром 86 на 3,5 см, що зберігається у кімнаті зберігання речових доказів Очаківського ВП ГУНП в Миколаївські області, знищити.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Прокурору та обвинуваченому копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Головуючий: