Номер провадження1-в/754/514/21
Справа №754/2764/17
У Х В А Л А
Іменем України

22 грудня 2021 року Деснянський районний суд м. Києва

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві клопотання про звільнення від відбування призначеного додаткового покарання на підставі ЗУ «Про амністію у 2016 році» засудженого
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з повною вищою освітою, працює, має на утриманні неповнолітню дитину, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

в с т а н о в и в :

до Деснянського районного суду м. Києва, після апеляційного перегляду, надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про приведення ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 30.03.2021 про звільнення його від відбування покарання на підставі ст. 1 п. «в» ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 у відповідність до чинного законодавства.

На момент звернення до суду, засуджений клопотання обґрунтовував тим, що вироком Деснянського районного суду м. Києва від 11.04.2018 його було засуджено за ст.ст. 286 ч.2, 135 ч.1, 70 ч.1 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки. Даний вирок ухвалою Київського апеляційного суду від 20.02.2020 залишено без змін.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 30.03.2021 до нього застосовано Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 та його звільнено від покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.20216 за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 11.04.2018.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 26.05.2021 вказану ухвалу залишено без змін.

Вважав, що в ухвалі Полтавського районного суду Полтавської області від 30.03.2021 допущено помилку, а саме в частині звільнення його тільки від основного покарання, хоча Законом України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016, передбачено звільнення від відбування основного і додаткового покарання, про що зазначено в ст. 15 даного Закону у разі застосування ст.ст. 1-5 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016.

Зазначає, що неточність у формулюванні даного рішення суду призводить до унеможливлення застосування додаткового покарання, у зв`язку з тим, що якщо особу було звільнено від основного покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 і залишено додаткове покарання у виді позбавлення права займатися певною діяльністю, то відсутня можливість обчислювати строк додаткового покарання з огляду на те, що момент відбування основного покарання, як зазначено в ст. 55 КК України, фактично ніколи не наступить.

Враховуючи вищевикладене, просив суд, привести ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 30.03.2021 про звільнення його від відбування покарання на підставі ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 у відповідність до чинного законодавства, а саме:

- звільнити його від покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортним засобом на підставі ст. 1 п. «в» ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 11.04.2018;

- звільнити його від основного та додаткового покарання на підставі ст. 1 п. «в» ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.20216 за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 11.04.2018;

- звільнити його від додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом строком три роки за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 11.04.2018 на підставі ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016, який був до нього застосований ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 30.03.2021, та чинного законодавства.

Після апеляційного перегляду, засуджений ОСОБА_4 , згідно письмової заяви, уточнив прохальну частину свого клопотання, а саме просив:

- застосувати до нього амністію в частині додаткового покарання на підставі ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016;

- звільнити його від покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком три роки на підставі вимог ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016, застосованого до нього ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 30.03.2021.

Додатково зазначив, що ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 30.03.2021 встановлено, що:

- він є суб`єктом амністії та має неповнолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо якої він не позбавлений батьківських прав;

- злочин вчинено ним, 23.07.2016, тобто до набрання Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.20216 чинності;

- злочин, вчинений ним, передбачений ст. 286 ч. 2 КК України, згідно ст. 12 КК України, є тяжким, вчиненим з необережності;

- злочин, вчинений ним, передбачений ст. 135 ч. 1 КК України, згідно ст. 12 КК України, є нетяжким.

Крім того, вказав, що дає згоду на застосування до нього амністії в частині додаткового покарання.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 клопотання підтримав в повному обсязі, за викладених обставин, та просив застосувати до нього амністію та звільнити йому від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 11.04.201 на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016.

Прокурор вважає, що клопотання засудженого підлягає до часткового задоволення.

Представник органу пробації в судове засідання не з`явився, про причини неприбуття в судове засідання не повідомив.
Згідно ст. 539 ч.5 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, а тому суд вважає за можливе розглянути клопотання засудженого у відсутність представника органу пробації на підставі наявних доказів.
Заслухавши доводи засудженого, думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016, який набрав законної сили 07.09.2017, звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі підлягають особи, визнані винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, особи визнані винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст. 12 КК України, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Згідно ст. 5 Закону України «Про застосування амністії в Україні» дія закону про амністію поширюється на злочини, вчинені до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання законом про амністію чинності.

Нормою ст. 13 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 передбачено, що дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.

В судовому засіданні встановлено:

- вироком Деснянського районного суду м. Києва від 11.04.2018 ОСОБА_4 засуджений за ст.ст. 286 ч.2, 135 ч.1, 70 ч.1 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки. Ухвалою Київського апеляційного суду від 20.02.2020, вказаний вирок, залишено без змін;

- ОСОБА_5 має неповнолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо якої він не позбавлений батьківських прав;

- злочин, за який засуджено ОСОБА_5 , він вчинив 23.07.2016, тобто до набрання Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.20216, чинності;

- злочин, за який засуджено ОСОБА_5 - 286 ч.2 КК України, згідно ст. 12 КК України, є тяжким, вчиненим з необережності;

- злочин, за який засуджено ОСОБА_5 - ст. 135 ч. 1 КК України, згідно ст. 12 КК України, є нетяжким;

- ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 30.03.2021 до нього застосовано Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 та його звільнено від покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 1 п. «в» Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.20216 за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 11.04.2018. Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 26.05.2021 вказану ухвалу залишено без змін;

- додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами ОСОБА_5 , в межах територіальної юрисдикції Полтавського районного суду Полтавської області, не відбував, а тому ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні під час її апеляційного перегляд, ОСОБА_5 питання про звільнення його від додаткової міри покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами не ставилося, та відповідно не було предметом розгляду;

- на час розгляду клопотання в суді ОСОБА_5 перебуває на обліку у Деснянському РВ філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області з приводу виконання додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, тобто відбуває додаткове покарання в межах територіальної юрисдикції Деснянського районного суду м. Києва. Початок строку: 03.06.2021, кінець строку: 03.06.2024.

Викладені обставини в їх сукупності вказують на те, що ОСОБА_5 є суб`єктом Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016, питання про застосування до даного закону про амністію в частині додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами не вирішувалось, просить застосувати до нього амністію в частині додатковго покарання, а тому клопотання підлягає до часткового задоволення, а саме звільнення засудженого від відбування призначеного йому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 11.04.2018 на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016.

Керуючись ст. 86 ч. 2 КК України, ст. 6 ЗУ «Про застосування амністії в Україні», ст.ст. 1, 10 ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016, суд -

у х в а л и в :

клопотання засудженого задовольнити - частково.

ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного йому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 11 квітня 2018 року на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Повний текст ухвали оголошений 24.12.2021 о.12:45год.

Суддя: ОСОБА_1