УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2021 року м. Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду клопотання слідчого СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000399, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.08.2020, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, про тимчасовий доступ до речей і документів,

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000399, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.08.2020, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, про тимчасовий доступ до речей і документів.

В судове засідання слідчий не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання його повідомлено належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до ч. 2 ст. 163 КПК України представник особи, у володінні якої перебувають речі та документи, в судове засідання не викликався.
На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.
Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що воно є необґрунтованим та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Положенням ст. 132 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, зокрема, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.
Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 160 КПК України у клопотанні зазначаються можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.
Пунктом 2 ч. 5 ст. 163 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.
Положеннями ч. 6 ст. 163 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.
В свою чергу, відповідно до ч. 4 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання за участю сторони кримінального провадження, яка подала клопотання, та особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

При цьому, ч. 1 ст. 22 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Приписами ст. 26 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, у відповідності до загальних засад кримінального провадження та основних засад судочинства, закріплених у законі, слідчий повинен самостійно обґрунтувати у судовому засіданні правову позицію, що викладена у клопотанні. Крім того, до суду має бути подано докази на підтвердження обставин, викладених у клопотанні, та доведено їх переконливість перед судом.
Водночас, слідчий в порушення вимог п. п. 5, 6, 7 ч. 2 ст. 160 та ч. 4. ст. 163 КПК Україниу судове засідання не з`явився, вимоги клопотання не підтримав та не обґрунтував того, що документи, до яких необхідно, на думку слідчого, отримати тимчасовий доступ, самі по собі або в сукупності з іншими документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також не доведено можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Відтак, неявка без поважної причини сторони кримінального провадження, якою подано до суду клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, свідчить про фактичне не підтримання поданого клопотання та не доведення відповідних обставин, що має розцінюватись як підстава для відмови в задоволенні такого клопотання.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 22, 26, 131, 132, 159-164, 309, 532 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000399, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.08.2020, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, про тимчасовий доступ до речей і документів відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1