Справа № 397/429/21
н/п : 1-кп/397/29/22
В И Р О К
Іменем України

05.01.2022 смт. Олександрівка

Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене доЄдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000024 від 05.02.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та зареєстрованої АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, не працюючої, не заміжньої, в силу ст. 89 КК України є особою, яка не має судимостей,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:
З жовтня 2020 року (точного часу та дати не встановлено), ОСОБА_3 за місцем свого фактичного проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_3 , зареєструвалась в соціальній мережі «Faсеbоок», де створила від свого імені обліковий запис « ОСОБА_5 ».
У подальшому, з жовтня 2020 року (точного часу та дати вчинення кримінального правопорушення в ході проведення судового слідства не встановлено), ОСОБА_3 , діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів та ціллю особистого самозбагачення, переслідуючи мету наживи, з метою протиправного заволодіння грошовими коштами користувачів соціальної мережі «Faсеbоок», шляхом обману, шляхом незаконних операцій з використанням електронно - обчислювальної техніки за допомогою мобільного телефону (смартфону) марки «Samsung», із використанням SІМ-карти оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфселл» НОМЕР_1 , за допомогою технології мобільного доступу до Всесвітньої мережі «Інтернет» розміщувала у зазначених облікових записах оголошення з приводу продажу жіночого одягу, який після отримання від покупців частини оплати за купівлю обраного ними одягу, розміщеного в обліковому записі, не мала дійсного наміру скеровувати покупцям з метою привласнення отриманих від них грошових коштів.
Так, 24.12.2020, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном шляхом шахрайства, діючи шляхом обману, ОСОБА_3 під час листування у соціальній мережі «Faсеbоок», з використанням облікового запису « ОСОБА_5 », а також під час усної розмови з мобільного номеру телефону НОМЕР_2 , який нею зазначений як контактний в описі сторінки « ОСОБА_5 », з потерпілою ОСОБА_6 , обговорили умови продажу жіночого одягу (пальто) на загальну суму 1000 гривень 00 копійок. При цьому ОСОБА_3 , не повідомляючи останній про свої дійсні наміри, переслідуючи мету покращення власного майнового становища злочинним шляхом, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману, не маючи дійсного наміру щодо продажу жіночого одягу, та не маючи його в наявності, повідомила ОСОБА_6 , яка мала намір придбати у неї жіночий одяг (пальто) про необхідність здійснення передоплати частини його вартості в сумі 500 гривень 00 копійок, та вказану суму грошових коштів перерахувати на відкриту на її ім`я картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_3 .
Таким чином, ОСОБА_6 , не усвідомлюючи злочинний намір ОСОБА_3 , будучи впевненою у досягненні з останньою угоди на придбання жіночого одягу, 24.12.2020 о 12 годині 37 хвилини з власного мобільного телефону з сім-картою НОМЕР_4 через додаток «Приват24» перерахувала грошові кошти в загальній сумі 500 гривень 00 копійок на картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_3 , яка відкрита на ім`я - ОСОБА_3 , якими остання заволоділа шляхом обману.
Після чого ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману, на власний розсуд розпорядилась грошовими коштами, отриманими нібито за проданий нею жіночий одяг, якого в дійсності не мала наміру продавати та передавати покупцеві, чим спричинила потерпілій ОСОБА_6 матеріальних збитків на вказану суму.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 повністю визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, проте на підставі ст. 63 Конституції України відмовилася від надання показань суду.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд кримінального провадження без її участі, покарання просила призначити на розсуд суду.

Ураховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, судом установлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні, суд провів судовий розгляд провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України. Наслідки розгляду судом провадження із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам процесу роз`яснено.

Оскільки, обвинувачена ОСОБА_3 у вчиненому кримінальному правопорушенні повністю визнає провину, відмовилася від надання суду показань,а тому за згодою учасників судового провадження, суд обмежився дослідженням матеріалів провадження, які характеризують особу обвинуваченої, досудової доповіді, а також доказів на підтвердження речових доказів, так як немає жодного сумніву в добросовісності та істинності відношення останньої до вчиненого нею кримінального правопорушення.

Таким чином, обвинувачення, висунуте ОСОБА_3 відповідно до обвинувального акту, визнається судом доведеним і воно ніким не оспорюється. У зв`язку з цим суд, розглядаючи справу в межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При вирішенні питання про призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 3 ст. 190 КК України, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Як особа, ОСОБА_3 , за місцем свого проживання характеризується позитивно (компрометуючими матеріалами селищна рада не володіє), проживає з співмешканцем та має на утриманні двох малолітніх дітей, не працює, оскільки знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною, раніше до адміністративної відповідальності не притягувалася, в силу ст. 89 КК України є особою, яка не має судимості, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Також, судом враховується і досудова доповідь на обвинувачену, згідно з якою, виправлення ОСОБА_3 можливе без позбавлення чи обмеження її волі.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій, згідно з ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Ураховуючи викладене, обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, його тяжкість, особу обвинуваченої, суд приходить до переконливого висновку, що справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_3 , а також запобіганню вчинення нею нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, визначений санкцією ч. 3 ст. 190 КК України.

Водночас, відповідно до ч. 1, 4 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді, зокрема, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Так, судом ураховується те, що обвинувачена ОСОБА_3 вчинила тяжке кримінальне правопорушення, є особою, яка не має судимостей, повністю визнала свою провину, розкаялася у вчиненому та активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення, характеризується позитивно за місцем свого проживання, має на утриманні двох малолітніх дітей, потерпілою цивільний позов не заявлено, що вказує на відсутність з її боку будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченої. Водночас, відповідно до висновку органу пробації, виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе без позбавлення або обмеження її волі.

За наведених обставин, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_3 можливе без реального відбування нею покарання у виді позбавлення волі, а тому до неї можливо застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши останню від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк у межах, визначених ч. 4 ст. 75 КК України.

При цьому, на обвинувачену ОСОБА_3 необхідно покласти обов`язки, визначені в ч. 1 ст. 76 КК України, без покладення на неї додаткових обов`язків, передбачених частиною третьою вказаної статті КК України.

Підстав для застосування положень ст. 69, 69-1 КК України, суд не вбачає.

Підстави для застосування запобіжного заходу до ОСОБА_3 на період апеляційного оскарження даного вироку, відсутні.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні потерпілою не заявлявся.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 100, ч. 3 ст. 349, ст. 368-371, 373-374, 376, 394-395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Початок іспитового строку рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 05.01.2022.

Речові докази:

- банківську картку № 121169 «Ощадбанк», SІМ-карту № НОМЕР_5 , SІМ-карту № НОМЕР_6 , які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів СПД №1 (смт. Олександрівка) ВП №1 (м. Знам`янка) КРУП ГУНП в Кіровоградській області, - знищити;
- мобільний телефон «Xiaomi Redmi 9A» з IMEI 1: НОМЕР_7 та IMEI 2: НОМЕР_8 , повернути обвинуваченій ОСОБА_3 .
- флеш-карту «Micro-SD» об`ємом 16 Gb з адаптером, яка зберігається при матеріалах кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження.
Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити прокурору та обвинуваченій.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Олександрівський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня отримання копії вироку суду шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_7

Згідно з оригіналом.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Рішення станом на «___»_______________2022 року набрало законної сили.

Суддя Олександрівського районного суду

Кіровоградської області Павло ІВЧЕНКО

Копію засвідчено «___»________________2022 року