Провадження № 1-кс/537/48/2022
Справа № 537/18/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2022 слідчий суддя Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці скаргу представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження,

установив:

На адресу суду надійшла скарга представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 відповідно до вимог якої, скаржник прохає поновити термін оскарження постанови, рахуючи з часу фактичного отримання ОСОБА_4 копії постанови про закриття кримінального провадження 30.12.2021; ухвалити рішення, яким постанову т.в.о. начальника сектору дізнання ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 від 27.11.2020 про закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 296 КК України, внесеного до ЄРДР 20.11.2020 за №0000539 скасувати, а матеріали кримінального провадження направити до ВП №1 для проведення додаткового досудового розслідування.
В обґрунтування поданої скарги зазначено, що 20.11.2020 в СД ВП №1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області, на підставі ухвали слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13.11.2020 було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 1 ст. 296 КК України по факту вчинення хуліганських дій відносно ОСОБА_4 09.05.2018 за №0000539. 08.12.2021 на ім`я ОСОБА_4 надійшло повідомлення за №М-483 за підписом т.в.о. начальника СД ВП №1 ОСОБА_6 про те, що вказане кримінальне провадження було закрито на підставі ч. 1 ст. 284 КПК України без зазначення прийнятого рішення. На підставі заяви, 30.12.2021 ОСОБА_4 в канцелярії ВП №1 КРУП ГУНП в Полтавській області отримав копію постанови про закриття вказаного кримінального провадження від 27.11.2020 за підписом т.в.о. начальника сектору дізнання ОСОБА_5 із супровідним листом від 28.12.2021 за №М-565 за підписом т.в.о. заступника начальника СД ВП №1 ОСОБА_7 . Ознайомившись з вказаною постановою вважає, що прийняте рішення про закриття кримінального провадження є передчасним, по вказаному кримінальному провадженню не було проведено жодної слідчо-процесуальної дії, навіть не було допитано самого ОСОБА_4 по обставинам вчинення відносно нього кримінального правопорушення, а тому постанова є незаконною та підлягає скасуванню у повному обсязі.
В судовому засіданні представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив її задовольнити.
Дізнавач СД ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином.
Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Слідчий суддя, вислухавши скаржника, дослідивши наявні матеріли поданої скарги та матеріали кримінального провадження, дійшов таких висновків.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження.
У відповідності до положень ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Як достовірно встановлено в судовому засіданні постанову т.в.о. начальника СД ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 від 27.11.2020 про закриття кримінального провадження №0000539 від 20.11.2020 ОСОБА_4 отримав 30.12.2021. З даною скаргою скаржник звернувся до слідчого судді 06.01.2022, тобто у визначений законом строк.
Тобто, враховуючи те, що скаржник фактично у визначений законом строк звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що даний строк поновленню не підлягає, оскільки він скаржником не пропущений.
Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Частиною 2 ст. 9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно вимог ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).
У свою чергу, слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.
Так, слідчим суддею достовірно встановлено, що СД ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області здійснювало досудове розслідування кримінального правопорушення внесеного 20.11.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000539, правова кваліфікація ч. 1 ст. 296 КК України.
З витягу вбачається, що 20.11.2020 до ВП №1 КВП ГУНП в Полтавській області надійшла ухвала Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_4 від 13.11.2018 за фактом вчинення відносно нього хуліганських дій.
До скарги долучено постанову т.в.о. начальника сектору дізнання ВП №1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 від 27.11.2020, якою кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000539 від 20.11.2020 закрито у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення.
При цьому в матеріалах кримінального провадження, що були надані ВП №1 слідчому судді вбачається, що в них міститься постанова т.в.о. начальника СД ВП №1 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 від 30.11.2020, якою кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000539 від 20.11.2020 закрито у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення. Окрім того тексти постанов від 27.11.2020, що була надана скаржником та від 30.11.2020, що була надана ВП №1 різняться.
Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Згідно ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора.
Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 93 КПК України). Жоден доказ не має наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 94 КПК України).
Згідно ч. 5 ст. 38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.
Практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).
Проаналізувавши оскаржувану постанову, дослідивши матеріали кримінального провадження №0000539, слідчий суддя вважає, що дана постанова не містить обґрунтованих висновків про встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, оскільки жодна слідча дія в ході досудового розслідування проведена не була.
Так, дослідивши матеріали кримінального провадження встановлено, що в рамках даного кримінального провадження жодних необхідних слідчих дій проведено взагалі не було. В матеріалах кримінального провадження №0000539 міститься лише: витяг з ЄРДР, рапорт чергового ВП №1 ОСОБА_8 , ухвала слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13.11.2020 про зобов`язання ВП №1 внести відомості в ЄРДР за заявою ОСОБА_4 , витяг з ЄРДР №0000916 від 10.05.2018 за ч. 1 ст. 125 КК України та постанова про закриття кримінального провадження від 30.11.2020, яка відрізняється від постанови, що була надана скаржнику.
Окрім того, при винесені оскаржуваної постанови т.в.о. начальника СД ВП №1 КРУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 не посилається на жодний доказ, здобутий в ході досудового розслідування, який би міг спростовувати чи підтвердити наявність або відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.
Отже з матеріалів кримінального провадження №0000539 вбачається, що під час проведення досудового розслідування не було проведено повне, всебічне та неупереджене дослідження обставин даного кримінального правопорушення.
Також в порушення вимог ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова про закриття кримінального провадження не містить зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотивів прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.
Як слідує з положень ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.
Враховуючи викладене, в судовому засіданні з розгляду скарги не було встановлено доказів, які б підтверджували, що обставини даного кримінального провадження досліджено всебічно та повно, в зв`язку з чим слідчий суддя дійшов висновку, що постанову про закриття кримінального провадження винесено передчасно, без наявності для того законних та обґрунтованих підстав.
Керуючись ст. 303-307, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Скаргу представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження задовольнити.
Скасувати постанову т.в.о. начальника СД ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 від 27.11.2020 (30.11.2020) про закриття кримінального провадження №0000539 від 20.11.2020.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1