Справа № 135/1023/21
Провадження № 1-кп/135/80/21
ВИРОК
іменем України

18.10.2021 м. Ладижин Вінницької області

Ладижинський міський суд Вінницької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Ладижині Вінницької області кримінальне провадження №0000178 від 06.07.2020 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Баланівка Бершадського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одружений, має на утриманні двоє малолітніх дітей, офіційно не працює, з вищою освітою, є особою з інвалідністю третьої групи, раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

06.07.2020 близько 17 год 00 хв у м. Ладижин Вінницької області ОСОБА_3 , керуючи технічно справним колісним трактором марки «Беларус-1523», державний номер НОМЕР_1 , власником якого згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 являється ПАТ «Миронівський хлібопродукт», із закріпленим до нього причепом марки 1ПТС-9, державний номер НОМЕР_3 , власником якого згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 являється Оляницька філія ЗАТ «Зернопродукт МХП», рухався по проїжджій частині вул. Слобода в напрямку руху перехрестя вулиць К. Маркса Слобода в м. Ладижин Вінницької області по правій смузі руху.

Під час руху ОСОБА_3 , здійснюючи поворот ліворуч на вул. Колгоспну в м. Ладижин Вінницької області, порушив вимоги п.10.1, 16.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2021, відповідно до яких: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; на перехресті рівнозначних доріг нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам що наближаються праворуч.

Таким чином, ОСОБА_3 проявив неуважність, не переконався у безпечності власних дій, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на зустрічний напрямок руху, при цьому не надав дорогу та допустив зіткнення з мотоциклом марки «Viper», моделі «ZS-150J», державний номер НОМЕР_5 , який під керуванням ОСОБА_5 рухався по вул. Слобода у зустрічному напрямку.

Внаслідок вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди, водій мотоцикла ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді полі травми: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, параорбітальної гематоми справа, закритої травми грудної клітки, забою м`яких тканин грудної клітки, правобічного малого гемотораксу, закритого перелому нігтьової фаланги другого пальця лівої кисті без зміщення уламків, рвано-забійної рани першого між пальцевого проміжку лівої кисті, множинних саден обличчя, передньої черевної стінки, обох нижніх кінцівок, відкритого перелому середньої третини лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків, яка ускладнилась травматичним шоком, як згідно з висновком експерта №140 від 02.10.2020 належать до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя під час скоєння, а пасажир мотоцикла ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді полі травми: відкритого уламкового перелому обох кісток лівої гомілки в верхній третині середній третині зі зміщенням уламків, закритого багато уламкового перелому нижньої третини лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків, яка ускладнилась травматичним шоком, постгеморагічною анемією, які згідно з висновком експерта №141 від 02.10.2020 належать до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя під час скоєння.

Згідно з висновком експерта №2790/2791/21-21 від 16.08.2021 в заданій дорожній ситуації в діях водія трактора марки «Беларус-1523», державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 вбачається невідповідність технічним нормам вимог п.10.1, 16.2 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з виникненням події дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, водій автомобіля трактора марки «Беларус-1523», державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 порушив вимоги п. 10.1 та 16.12 Правил дорожнього руху України, а саме: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух.
Порушення водієм трактора марки «Беларус-1523», державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 вимог п. 10.1 та 16.12 Правил дорожнього руху України находяться у причинному зв`язку з наслідками у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя під час скоєння та потерпілому ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки під час скоєння.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України,
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у висунутому звинуваченні визнав у повному обсязі, щиро покаявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину, показавши, що працював трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва на «Землепродукт МХП». Дана подія сталася 06 липня 2020 року близько 18 год 00 хв. Він керував закріпленим за ним трактором, возив гній на підживлення, та повертаючись із поля на ферму по вул. Слободи в напрямку руху перехрестя вулиць К.Маркса Слобода в м. Ладижин Вінницької області по правій смузі руху, де під час руху, здійснюючи поворот ліворуч на вул. Колгоспну в м. Ладижин Вінницької області побачив білого буса, якому надав перевагу в русі. Але через погану видимість та засліплення сонячним промінням, не побачив ззаду буса, їдучий мотоцикл та виїхав на зустрічний напрямок руху, при цьому не надав дорогу та допустив зіткнення з даним мотоциклом марки «Viper», який під керуванням ОСОБА_5 рухався по вул. Слобода у зустрічному напрямку. В результаті чого виникла дорожньо-транспортна пригода. Вийшовши із трактора він побачивши хлопців, які постраждали внаслідок зіткнення, одразу заглушив трактор та вибіг на вулицю. Зі слів обвинуваченого потерпілий ОСОБА_6 знаходився в сидячому положенні та кричав від болю, а ОСОБА_7 лежав біля тракторних ступень. Не розгубившись, ОСОБА_3 одразу ж викликав карету швидкої допомоги та очікував лікарів на місці події разом із хлопцями. У вчиненому щиро розкаявся, зазначив, що глибоко переживає за те, що сталося, критично оцінює свою протиправну поведінку, щиро осуджуючи її, висловив жаль з приводу вчиненого, добровільно відшкодував завдану потерпілим шкоду загальною сумою близько 60 (шістдесяти) тисяч гривень, попросив у них вибачення та примирився, кожного дня навідувався у лікарні та цікавився станом здоров`я потерпілих, а також виявив готовність нести кримінальну відповідальність за вчинене.
Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні надав суду наступні показання, а саме: 06 липня 2020 року прямував з товаришем ОСОБА_6 відпочивати на річку в село Губник. Їдучи по вул. Слободи зі швидкістю до 50 км/год, позаду білого буса, побачив трактор, який здійснював маневр ліворуч та пропустивши бус, не побачив мотоцикла й продовжив свій маневр. ОСОБА_5 , який знаходився за кермом транспортного засобу почав гальмувати та мав на меті об`їхати трактор, але потерпілому не вдалося повністю зупинити рух свого транспортного засобу, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди. Що відбувалося надалі, ОСОБА_5 не пам`ятає. На даний час відношення потерпілого до обвинуваченого ОСОБА_3 несе прояви позитивного характеру. Останній поніс усі витрати на лікування, систематично навідувався у лікарню та цікавився станом здоров`я ОСОБА_5 , а також відшкодував вартість транспортного засобу.
Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні показав наступне, а саме: 06 липня 2020 року близько 17 год 00 хв рухався з товаришем ОСОБА_5 по вул. Слободи зі швидкістю до 50 км/год, позаду білого буса, побачив трактор, який здійснював маневр ліворуч та пропустивши бус, не побачив мотоцикла й продовжив свій маневр. ОСОБА_5 , який знаходився за кермом транспортного засобу, почав гальмувати та мав на меті об`їхати трактор, але останньому не вдалося повністю зупинити рух свого транспортного засобу, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди. Через те, що ОСОБА_6 переважно не слідкував за дорогою, момент зіткнення пам`ятає погано. Після дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_3 одразу вийшов із трактора та визвав швидку допомогу, до моменту приїзду карети швидкої допомоги останній залишався на місці дорожньо-транспортної пригоди, а після проїхав разом із хлопцями до лікарні. Обвинувачений поніс усі витрати на лікування загальною сумою близько 50 000 грн, систематично навідувався у лікарню та цікавився станом здоров`я ОСОБА_6 . Жодних претензій до ОСОБА_3 не має.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілих та дослідженням тих документів, які характеризують особу обвинуваченого.
За таких обставин суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 , керуючи технічно справним транспортним засобом - трактором марки «Беларус-1523», державний номер НОМЕР_1 порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , а тому ці його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України.
Стосовно призначеного обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд зазначає про таке.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.
Водночас загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України.
Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання як такого, що включає не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, з огляду на положення ст. 75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.
Відповідно до п. 1, 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Вирішуючи питання про вид і розмір покарання в кожному конкретному випадку, суд повинен визначати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, виходячи із сукупності всіх обставин вчинення злочину (форми вини, мотивів, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, ступеня участі кожного із співучасників у вчиненні злочину та ін.).
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст.ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, проте вчинений з необережності, дані про особу обвинуваченого, який свою винуватість визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, що свідчить про міцність соціальних зв`язків, на даний час працює не офіційно водієм, що є єдиним та основним джерелом існування для нього та його сім`ї , за попереднім офіційним місцем роботи в Тульчинському ВП ПрАТ «Зернопродукт МХП» на посаді тракториста машиніста сільськогосподарського виробництва зарекомендував себе з позитивної сторони, вперше притягується до кримінальної відповідальності, жодних компрометуючих даних щодо обвинуваченого встановлено не було, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, відтак відсутні сумніви в його осудності, є особою з інвалідністю третьої групи, позитивно характеризується за місцем проживання, а також як вбачається з досліджених в судовому засіданні показань обвинуваченого та потерпілих осіб, ОСОБА_3 поніс усі витрати на лікування останніх, систематично навідувався у лікарню та цікавився їх станом здоров`я, з огляду на що, потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не мають до обвинуваченого будь-яких претензій, прийняли його вибачення та просять застосувати вимоги ст. 75 КК України з проханням не позбавляти ОСОБА_3 права керування транспортними засобами. Окремо суд враховує поведінку обвинуваченого під час судового розгляду, яка наповнена сумом з приводу вчиненого, співчуттям стосовно потерпілих, критичною оцінкою вчиненого, щирий осуд цієї поведінки та висловлення жалю з приводу вчиненого, а також демонстрація готовності нести відповідальність за вчинене (повне визнання вини, належна процесуальна поведінка, добровільне відшкодування завданої злочином шкоди).
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає його щире каяття, добровільне відшкодування потерпілим завданих збитків.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 не встановлено.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, враховуючи наявність декількох обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутність обставин, які обтяжують покарання, щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди потерпілим, які жодних претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не мають, їхню думку щодо призначення покарання без реального позбавлення волі та призначення додаткового покарання, наведені вище дані про особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним злочину, який хоча і відноситься до категорії тяжких злочинів, проте вчинений з необережності, а також виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації та враховуючи, що покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, суд у даному конкретному випадку вважає за можливе виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, а тому призначивши йому наближене до мінімального покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення волі, вважає за можливе звільнити його від відбування призначеного судом основного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
На думку суду, таке покарання буде гуманним, справедливим, відповідатиме принципам законності, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а покладення на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України дозволить здійснювати контроль з боку уповноваженого органу з питань пробації за поведінкою обвинуваченого.
Разом із тим санкція ч. 2 ст. 286 КК надає можливість суду як призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, так і не застосовувати такого покарання до особи. Вказане положення закону України про кримінальну відповідальність має альтернативний характер застосування, і це питання, як визначив законодавець, суд вирішує на власний розсуд, залежно від конкретних обставин кримінального провадження, характеру допущених особою порушень вимог Правил дорожнього руху, їх наслідків тощо.
З урахуванням наведених вище обставин, які підлягають обов`язковому врахуванню при призначенні як основного, так і додаткового покарання, а також виходячи із встановлених судом пом`якшуючих покарання обставин, даних про особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого, поведінки після вчинення злочину, позицію потерпілих, зваживши на те, що як на момент вчинення кримінального правопорушення він офіційно працював водієм, так і на даний час він хоча і не офіційно, але працює водієм, і це являється єдиним джерелом його доходу, суд вважає за можливе не призначати йому додаткове покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Цивільний позов до початку судового розгляду не заявлявся.
Питання про речові докази вирішується на підставі ч. 9 ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати по справі на загальну суму 6 014 (шість тисяч чотирнадцять) грн 56 (п`ятдесят шість) коп. на залучення експерта та проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу (висновок №5559/20-21 від 08.12.2020) у розмірі 1 634 грн 40 коп., судової експертизи технічного стану транспортного засобу (висновок №5558/20-21 від 08.12.2020) у розмірі 1 634 грн 40 коп. та судової автотехнічної експертизи (висновок №2790/2791/21-21 від 16.08.2021) у розмірі 2 745 грн 76 коп. відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь держави.
Запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувався.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ч. 9 ст. 100, ст.ст. 124, 366, 368-371, 373-376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за якою призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Заходи забезпечення кримінального провадження, а саме: арешт на тимчасово вилучене майно - трактор марки «Беларус-1523», державний номер НОМЕР_1 , причеп марки 1ПТС-9, державний номерний знак НОМЕР_3 та мотоцикл марки «Viper ZS150-J», номерний знак НОМЕР_5 , накладений ухвалою слідчого судді Ладижинського міського суду Вінницької області від 15.07.2020 - скасувати.
Речові докази по справі, після набрання вироком законної сили, а саме: трактор марки «Беларус-1523», державний номер НОМЕР_1 , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ПАТ «Миронівський хлібопродукт», причеп марки 1ПТС-9, державний номерний знак НОМЕР_3 , який згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 належить Оляницькій філії ЗАТ «Зернопродукт МХП», який переданий на зберігання представнику ПрАТ «Зернопродукт МХП» та поміщений на територію автогаражів, що розташована за адресою: Вінницька область, м. Ладижин, вул. Першотравнева, буд. 130 та мотоцикл марки «Viper ZS150-J», номерний знак НОМЕР_5 , власником якого згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_8 , який перебуває на зберіганні на спецмайданчику тимчасово затриманих транспортних засобів ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Гайсинський район, м. Ладижин, вул. П. Кравчика, 4 - повернути належним володільцям.
Процесуальні витрати по справі на загальну суму 6 014 (шість тисяч чотирнадцять) грн 56 (п`ятдесят шість) коп. на залучення експерта та проведення судової експертизи технічного стану транспортного засобу (висновок №5559/20-21 від 08.12.2020) у розмірі 1 634 грн 40 коп., судової експертизи технічного стану транспортного засобу (висновок №5558/20-21 від 08.12.2020) у розмірі 1 634 грн 40 коп. та судової автотехнічної експертизи (висновок №2790/2791/21-21 від 16.08.2021) у розмірі 2 745 грн 76 коп. відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Ладижинський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя