Справа № 368/82/22
УХВАЛА
Іменем України
"16" лютого 2022 р. Слідчий суддя Кагарлицького районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , сторони кримінального провадження прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 , розглянувши заяву ОСОБА_4 про передачу на відповідальне зберігання арештованого майна, -
ВСТАНОВИВ :
заявник звернулася до слідчого судді та просить суд автомобіль марки «Ореl», модель «Аstra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та технічний паспорт на даний автомобіль, який зберігається у слідчого,
передати їй - ОСОБА_4 , його власнику, на відповідальне зберігання; автомобіль марки «Ореl», модель «Аstra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та технічний паспорт на даний автомобіль, передати власнику без плати за зберігання на тимчасовому майданчику, обґрунтовуючи заяву наступним.
Вона - ОСОБА_4 , є власником автомобіля «Ореl», модель «Аstra», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Ухвалою слідчого судді Кагарлицького районного суду Київської області ОСОБА_1 від 21 січня 2022 року за клопотанням прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури в кримінальному провадженні, яке внесене до ЄРДР 19.01.2022 за № 0000075 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 286 КК України, на її автомобіль марки «Ореl», модель «Аstra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладено арешт. За участю даного автомобіля 18 січня 22 близько 19 год. 38 хв. по вул. Комунарська, в с. Переселення, Обухівського р-ну, Київської обл., було допущено наїзд на пішохода, який був розміщений поряд задньої лівої частини нерухомого трактора, розташованого в смузі руху автомобіля.
Відповідно до ухвали суду, її транспортний засіб було направлено на зберігання на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів, що розташований за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Матросова, 48-а.
Таким чином, автомобіль марки «Ореl», модель «Аstra», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на даний час зберігається на відкритій місцевості на території майданчика тимчасового утримання транспортних засобів, що розташований за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Матросова, 48-а, і на нього впливають зовнішні фактори у вигляді вітру, дощу, снігу та морозу, що негативно впливає на технічний стан автомобіля.
Окрім цього, зберігання на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів, що розташований за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Матросова, 48-а, відбувається на платній основі.
Вважає, що в таких умовах подальше зберігання автомобіля неможливе, оскільки майданчик тимчасового утримання транспортних засобів не має можливості зберігати автомобіль належним чином, тобто в закритому приміщенні, а тому є необхідність в передачі автомобіля на відповідальне зберігання.
Автомобіль в процесі досудового розслідування оглянутий, всі необхідні слідчі дії з ним вже проведені, а тому необхідності у зберіганні транспортного засобу на майданчику тимчасового зберігання не має необхідності.
З огляду на це, вважає за доцільне клопотати перед судом відповідно до ст. 173 ч. 4 КПК України та з урахуванням розумності і співрозмірності, про застосування найменш обтяжливого способу арешту, який не призводить до звуження прав та свобод людини, а саме: залишити накладений арешт на автомобіль, однак передати його їй, як власнику, на відповідальне зберігання, визначивши її відповідальною особою за збереження автомобіля із забороною його відчуження, з попередженням про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України.
Після передачі їй автомобіля зобов`язується забезпечити належні умови зберігання автомобіля до винесення судом рішення по кримінальному провадженню.
Відповідно до ч. 3 ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
У справі Раймондо проти Італії заявник скаржився на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як передбачено ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно ч. 1 ст. 172 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Ч. 2 ст.174 КПК України встановлено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Прокурор Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення заяви ОСОБА_4 , оскільки заява є передчасною, так як досудове розслідування не закінчено, не проведено всі слідчі дії та експертизи.
Слідчий Обухівського РУП ГУ НП в Київській області в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду. Заяв та клопотань не надходило.
Слідчий суддя, вислухавши заявника та прокурора, вивчивши письмові матеріали, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме: у рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».
Відповідно до ч.2 ст. 174 КПК України клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.
Враховуючи, що положення КПК України не передбачають обов`язкову участь особи, яка заявила клопотання, та особи, за клопотанням якої було арештовано майно та обмежені строки розгляду такого клопотання, слідчий суддя вважає за необхідне розглянути його за відсутності не з`явившись осіб.
Відповідно до положень ст.ст.168, 169 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено:
1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним;
2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна;
3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу;
4) у разі скасування арешту;
5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Із наданих документів вбачається, що 21.01.2022 р. на підставі ухвали слідчого судді Кагарлицького районного суду Київської області було накладено арешт на тимчасово вилучене майно, яке було вилучено під час проведеного огляду місця пригоди в період часу з 20 год. 17 хв. по 23 год. 40 хв., 18.01.2022 року, під час якого було вилучено транспортний засіб, автомобіль марки «Ореl», модель «Аstra», реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , який направлено на зберігання на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів, що розташований за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Матросова, 48-а.
У відповідності до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
При цьому згідно з п. 4 ч. 1 ст. 169 КПК України у разі скасування арешту тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено.
Встановлено, що в провадженні слідчого відділення Обухівського РУП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000075 від 19.01.2022 р. з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 286 КК України.
Зі змісту вказаної ухвали вбачається, що арешт на дане майно накладено з метою забезпечення збереження речових доказів, тобто зазначене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні. Завданням арешту, накладеного на майно є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Окрім того, відповідно до заперечення прокурора досудове розслідування кримінального провадження №0000075 від 19.01.2022 триває, вилучене майно ОСОБА_4 є речовим доказом у такому і має значення для встановлення істини у ньому.
Враховуючи вищенаведене, з урахуванням того, що кримінальне провадження №0000075 від 19.01.2022 року станом на день розгляду даного клопотання не завершено, майно, на яке накладено арешт, є речовими доказами у кримінальному провадженні, обставини, які стали підставами для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, не змінилися, арешти накладено обґрунтовано, доказів того, що відпала потреба в арешті майна, чи такий арешт накладено необґрунтовано, заявником ОСОБА_4 не надано, а з заперечення прокурора вбачається, що на даний час існує потреба подальшого застосування арешту даного майна, відтак слідчий суддя приходить до переконання, що в задоволенні клопотання про скасування арешту слід відмовити.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.. ст.. 167, 170-175, 309, 371, 372, 395 КПК України (в редакції 2012 року), слідчий суддя, -
у х в а л и в:
У задоволенні заяви ОСОБА_4 про передачу на відповідальне зберігання арештованого майна відмовити.
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя
Кагарлицького районного суду
Київської області: ОСОБА_1