Справа № 728/834/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/88/22
Категорія - ст. 390-1 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового

засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 04 жовтня 2021 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бахмач, Чернігівської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, не працюючого, неодруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, учасника бойових дій, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 04 жовтня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України і призначено покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід не обирався.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 24 вересня 2020 року, яке набрало законної сили 25.10.2020 року, видано обмежувальний припис щодо ОСОБА_7 на строк шість місяців та заборонено останньому: - перебувати у місці спільного проживання з ОСОБА_9 в АДРЕСА_2 ; - наближатися на відстань 50 метрів до місця проживання (перебування), навчання дітей, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_9 ; - вести листування, телефонні розмови з ОСОБА_9 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Будучи ознайомленим з указаним рішенням суду, ОСОБА_7 , маючи умисел на невиконання обмежувального припису, усвідомлюючи, що йому заборонено наближатися на відстань менше 50 метрів до місця роботи ОСОБА_9 , 27.12.2020 року, близько 13.00 години прибув до місця роботи ОСОБА_9 , магазину «Мрія» в АДРЕСА_3 та перебуваючи в приміщенні магазину, розмовляв з ОСОБА_9 .

Також, 05.02.2021 року близько 15-30 години, ОСОБА_7 , маючи умисел невиконання обмежувального припису, усвідомлюючи, що йому заборонено наближатися на відстань менше 50 метрів до місця проживання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_2 , підійшов до вказаного домогосподарства, голосно кричав та виражався, нецензурною лайкою, бив у хвіртку.

Також, 12.02.2021 року, близько 11-17 години, ОСОБА_7 , маючи умисел невиконання обмежувального припису, усвідомлюючи, що згідно вище вказаного рішення суду йому заборонено наближатися на відстань менше 50 метрів до місця навчання дитини, перебуваючи в приміщенні Бахмацької гімназії в Бахмач вул. Ярослава Мудрого, 4, Чернігівської області, підійшов до сина ОСОБА_10 та розмовляв з ним.

Не погоджуючись з рішенням суду, захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вирок місцевого суду та закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

В обґрунтування своїх вимог вказує на незаконність, необґрунтованість вироку суду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам. Зазначає, що у вироку не сформульовано час та місце вручення ОСОБА_7 рішення Бахмацького районного суду від 24.09.2020 року про видачу обмежувального припису, в обвинувальному акті зазначено дату 08.10.2020 року, суд виключив дану обставину із обвинувачення, але не вказав яким способом і коли обвинувачений ознайомився з обмежувальним приписом, хоча така обставина підлягає доказуванню. Його показання про необізнаність щодо припису та про заборону бачитися з дітьми не спростовані. А застосовуючи покарання у виді арешту, судом не враховано, що діти залишаться без коштів на проживання, не враховано досудову доповідь органу пробації, відповідно до якої його виправлення можливе без ізоляції від суспільства та думку прокурора у суді, який також не просив призначити покарання, пов`язане з ізоляцією від суспільства.

Прокурор подав письмові заперечення проти апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги з мотивів її безпідставності, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В судовому засіданні суду першої інстанцій обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального проступку не визнав та показав, що обмежувального припису він не отримував, оскільки останній можливо надійшов на адресу реєстрації, а не проживання, а у судовому засіданні при оголошенні рішення він не зрозумів суті, зокрема, про заборону спілкування з дітьми, оскільки він не позбавлений батьківських прав. Не погоджується із покаранням у виді ізоляції від суспільства, оскільки він працює неофіційно і це призведе до втрати заробітку і він не зможе надавати матеріальної допомоги своїм дітям.

Попри невизнання вини обвинуваченим, його вина підтверджується рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 24.09.2020 року №728/1674/20 (2-о/728/27/20), яке набрало законної сили 25.10.2020 року, відповідно до якого обвинуваченому на строк 6 місяців заборонено перебувати у місці спільного проживання з ОСОБА_9 в АДРЕСА_2 ; наближатися на відстань 50 метрів до місця проживання (перебування), навчання дітей, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_9 , вести листування, телефонні розмови з ОСОБА_9 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осібпротоколом судового засідання Бахмацького районного суду Чернігівської області та записом технічної фіксації судового засідання від 24.09.2020 року у справі №2-о/728/67/20 за заявою ОСОБА_9 про видачу обмежувального припису, відповідно до якого обвинувачений ОСОБА_7 був присутній в судовому засіданні в якості заінтересованої особи та мав адвоката, який представляв його інтереси.

Крім цього, вина підтверджується показаннями свідків, даними у суді першої інстанції: ОСОБА_11 , яка підтвердила, що ОСОБА_7 27.12.2020 року приходив до магазину «Мрія», де працює потерпіла та розмовляв з нею.

Свідок ОСОБА_12 , пояснила, що 05.02.2021 року обвинувачений підходив до місця проживання потерпілої та дітей, а свідок ОСОБА_13 , підтвердила перебування ОСОБА_7 в приміщенні Бахмацької гімназії та розмову зі своїм сином ОСОБА_14 . Такі показання свідків узгоджуються із показаннями свідка ОСОБА_14 , який показав, що обвинувачений 05.02.2021 року проводив їх з братом та бабусею до двору їхнього домогосподарства по АДРЕСА_2 , а 12.02.2021 року дійсно приходив до нього у школу та розмовляв з ним.

Таким чином, показання обвинуваченого в частині необізнаності щодо обмежувального припису спростовується матеріалами справи, з яких вбачається, що ОСОБА_7 знав про існування рішення суду, яким видано обмежувальний припис щодо нього, оскільки був учасником судового засідання, був присутній під час оголошення рішення та мав адвоката, який представляв його інтереси, тому доводи про відсутність у вироку посилання на час та місце вручення обмежувального припису є безпідставними, оскільки присутність при оголошенні рішення доведена, а саме вручення такого рішення не впливає на кваліфікацію кримінального проступку.

Крім того, свідок ОСОБА_14 повідомив, що батько знав про заборону їм бачитися, оскільки при зустрічі просив не розповідати нікому та старався щоб їх не бачили разом.

Також, в суді апеляційної інстанції обвинувачений визнав свою провину.

Тому доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_14 складу кримінального правопорушення є необґрунтованими.

Виходячи із викладеного, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку діянь за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка у сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Судом першої інстанції дії обвинуваченого ОСОБА_14 правильно кваліфіковані за ст. 390-1 КК України як невиконання обмежувального припису, встановленого щодо нього судом.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст. ст. 65, 66, 67 КК України, врахував характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, відомості про особу обвинуваченого, який за місцем проживання негативних характеристик не має, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, неодружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працює, є учасником бойових дій, раніше не судимий, відсутність пом`якшуючих покарання обставин та наявність обтяжуючої вчинення кримінального правопорушення щодо колишньої дружини та враховуючи, що ОСОБА_7 не виконав обов`язки, визначені обмежувальним приписом, дійшов висновку про неможливість його виправлення без відбування покарання, на підставі чого дійшов обґрунтованого висновку про недоцільність застосування ст. 75 КК України та необхідність призначення покарання в межах санкції статті у виді арешту. З даною позицією суду першої інстанції погоджується і колегія суддів

Разом з тим, з огляду на вимоги ст. 65 КК України, колегія суддів враховує, що вчинено кримінальний проступок, тяжкі наслідки від вчиненого відсутні, обвинувачений в суді апеляційної інстанції визнав вину, не має негативних характеристик, є учасником бойових дій, вперше притягується до кримінальної відповідальності, а тому вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді арешту на мінімальний строк 1 місяць, що буде необхідною й достатньою мірою покарання для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 04 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_7 змінити в частині призначеного покарання, пом`якшивши покарання ОСОБА_7 за ст..390-1 КК України до 1 (одного) місяця арешту.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_7 .

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4