490/3497/20 01.09.2021
н/п 1-кп/490/27/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
____________________________________________________________________________
Справа № 490/3497/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2021 року місто Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
представника потерпілого - ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
захисника ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000387, відомості про яке внесено 29.01.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням:
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тюмень, Тюменської області, Російської Федерації, громадянина України, українця, неодруженого, раніше не судимого, з повною вищою освітою, має статус учасника бойових дій, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

25.05.2014 року громадянин ОСОБА_10 , уклав контракт про проходження військової служби з командувачем ІНФОРМАЦІЯ_2 .

25.07.2014 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.07.2014 №54, капітана ОСОБА_10 зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду командира танкового взводу танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25.08.2015 №112 капітана ОСОБА_10 призначено на посаду командира танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Згідно положень ч.1 п.2 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом для військовозобов`язаних вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак, з 25.07.2014, тобто з моменту зарахування капітана ОСОБА_10 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Проходячи військову службу, капітан ОСОБА_10 відповідно до вимог ст. ст. 17,65, 68 Конституції України, ст. ст. 9,11,16,49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Будучи військовослужбовцем, капітан ОСОБА_10 був зобов`язаний дотримуватися вимог ст. ст. 9,11,14,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Як вбачається з ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 68 Конституції України капітан ОСОБА_10 , зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Однак, діючи в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, матрос ОСОБА_10 вчинив злочин проти власності.

Так, 19.01.2020 у вечірній час (точно часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим), ОСОБА_10 перебував за місцем свого проживання (на момент вчинення кримінального правопорушення), яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , в той час коли військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 , з яким останній орендує вказану двохкімнатну квартиру на підставі усної домовленості був відсутній по місцю мешкання у ОСОБА_10 виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення.

Реалізуючи свій злочинний уми сел, ОСОБА_10 діючи таємно, із корисливих мотивів, переконавшись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, зайшов до кімнати ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 звідки здійснив крадіжку ноутбуку марки «Lenovo» Intel Pentium P6200 RAM 2, сірого кольору вартістю 2066,67 грн. та грошових коштів в сумі 8 200 грн. Після чого, останній зайшов до іншої кімнати в якій з полиці шафи взяв золоту обручку вагою 5,85 г, 585 проби, вартістю 7601,65 грн., належну ОСОБА_8 та покинув місце вчинення злочину.

В подальшому ОСОБА_10 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 17868,32 гривень.

Умисні дії ОСОБА_10 , які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_10 , провину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Так, обвинувачений ОСОБА_10 пояснив суду, що 19.01.2020 року він, перебуваючи у приміщенні квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , в той час коли ОСОБА_8 , з яким він на той час орендував зазначену квартиру, був відсутній, вкрав ноутбук марки «Lenovo» та грошові кошти в сумі 8 200 грн., які належали ОСОБА_8 . Після чого, за словами обвинуваченого, він зайшов до іншої кімнати, в якій з полиці шафи взяв золоту обручку, належну ОСОБА_8 та пішов по своїм справам. ОСОБА_10 зазначив, що викраденим майном розпорядився на власний розсуд, заклавши викрадені речі до ломбарду "Партнер".

Обвинувачений щиро покаявся у вчиненому, просив суд суворо його не карати, оскільки він зробив для себе належні висновки. Крім того, ОСОБА_10 зазначив, що відшкодував у повному обсязі потерпілому ОСОБА_8 завдану шкоду, на підтвердження чого надав суду платіжне доручення та квитанцію на загальну суму 17 939,40 .
Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному проступку, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини його вчинення, а представник потерпілого та прокурор не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_10 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинено обвинуваченим дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України і ОСОБА_10 винуватий у його вчиненні, так як він своїми умисними діями здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Відповідно до положень ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Відповідно до положень ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 судом не встановлені.
При призначенні покаранняОСОБА_10 суд, відповідно до положень ст. 65 враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, данні про особу обвинуваченого, який працює вантажником, раніше не судимий, має постійне місце мешкання, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, характеризується посередньо, має на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_3 , має статус учасника бойових дій, а відповідно до досудової доповіді, складеної старшим інспектором Центрального районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області ОСОБА_12 , виправлення ОСОБА_10 можливе без позбавлення волі.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначити ОСОБА_10 покарання у виді штрафу, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попереджатиме вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Крім того, представником потерпілого адвокатом ОСОБА_9 05.11.2020 року було направлено до Центрального райооного суду м. Миколаєва цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди з ОСОБА_10 , завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, на користь ОСОБА_13 , у розмірі 7868,32 гривень у рахунок матеріальної шкоди та 20 000 гривень у рахунок моральної шкоди.
Разом із тим, присутній в судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_9 у відровідності до вимог ч. 3 ст. 347 КПК України цивільний позов не оголосив, у зв`язку із чим судом він нерзглядався, в той час обвинуваченим завдана матеріальна шкода, як встановлено під час судового розгляду, виплачена в повному обсязі. З приводу наявності інших претензій, то потерпілий ОСОБА_8 не позбавлений права заявити відповідний позов в порядку цивільного судочинства.
Крім того, відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягненути з ОСОБА_10 витрати на проведення судової трасологічної експертизи №109 від 05.02.2020 року, вартість якої становить 942 (дев`ятсот сорок дві) гривні 06(шість) копійок; судової дактилоскопічної експертизи №128 від 05.02.2020 року вартість якої становить 785 (сімсот вісімдесят п`ять) гривень 05 (п`ять) копійок; судової товарознавчої експертизи №382 від 05.02.2020 року, вартість якої становить 1256 (одна тисяча двісті п`ятдесят шість) гривень 08 (вісім) копійок; додаткової судової дактилоскопічної експертизи №303 від 10.04.2020 року - 1144 (одна тисяча сто сорок чотири) гривні 15 (п`ятнадцять) копійок.
Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_10 підлягаює стягненню на користь держави сума процесуальних витрат на загальну суму 4127 (чотири тисячі сто двадцять сім) гривень, 34 (тридцять чотири) копійки.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_10 не обирався.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 8, 9, 124, 368, 370-374, 394 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50-ти (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнути з ОСОБА_10 4127 (чотири тисячі сто двадцять сім) гривень 34 (тридцять чотири) копійки на користь держави в рахунок відшкодування процесуальних витрат у кримінальному провадженні № 0000387.
Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцятиденного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з часу отримання вироку суду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1