УХВАЛА
Іменем України

11.09.2021 Справа №607/16193/21 Провадження № 1-кс/607/5354/2021

м. Тернопіль
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_7 , під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001264 від 09.09.2021 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богданівка Підволочиського району Тернопільської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно не працюючого, який є особою з інвалідністю 2 групи, раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

УСТАНОВИВ:
11.09.2021 старший слідчий СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 .
Клопотання мотивоване тим, що Тернопільським районним управлінням поліції ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001264 від 09.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Слідчийзазначає, що за невстановлених слідством обставинах, місці та часі у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин з метою збуту.

Реалізуючи свій злочинний умисел, за невстановлених слідством обставинах, місці та часі ОСОБА_4 в порушення вимог ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 незаконно придбав дев`ять згортків, обмотаних клейкою стрічкою типу «скотч» жовтого кольору, та тридцять згортків, обмотаних клейкою стрічкою типу «скотч» синього кольору, в яких містились прозорі безбарвні полімерні пакетики на застібку з порошкоподібною речовиною синього кольору, що містить в своєму складі PVP (1-фелін-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), що відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, які зберігав при собі з метою збуту.

09.09.2021 приблизно о 14 год. 41 хв. працівниками поліції підрозділу ТОР УПП в Тернопільській області, які здійснювали патрулювання, на вул. Дубовецькій, 33 у м. Тернополі було виявлено ОСОБА_4 , який у цей момент розкладав за даною адресою так звані «закладки».

Надалі під час огляду місця події 09.09.2021 з 15 год. 35 хв. до 16 год. 13 хв. під час поверхневої перевірки у ОСОБА_4 виявлено та вилучено із кишені штанів дев`ять згортків, які обмотані клейкою стрічкою типу «скотч» жовтого кольору, та із його рюкзака -тридцять згортків, які обмотані клейкою стрічкою типу «скотч» синього кольору, в яких містились прозорі безбарвні полімерні пакетики на застібку з порошкоподібною речовиною синього кольору, в одному з яких знаходилась речовина, що містить РVР (1-фелін-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), який відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, які ОСОБА_4 зберігав при собі з метою збуту.

Згідно зі ст. 2, 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 та Списку № 2 Таблиці № 1 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 РVР (1-фелін-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено.

Слідчий зазначає, що у кримінальному провадженні № 0001264 від 09.09.2021 наявна обґрунтована підозра про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Також необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий доводить наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному проваджені; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відтак слідчий вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

За таких підстав слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів та визначити розмір застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181600 грн., та у разі сплати застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання з викладених у ньому підстав та просив клопотання задовольнити.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заперечував проти клопотання прокурора. Зазначив, що при застосуванні запобіжного заходу просить врахувати міцні соціальні зв`язки підозрюваного, зокрема, що останній має молодшого рідного брата, який перебуває у сиротинці, та престарілу бабусю, яка перенесла інсульт та потребує догляду. Також просив врахувати стан здоров`я ОСОБА_4 , який є епілептиком та потребує постійного лікування. Крім того, зазначив, що ОСОБА_4 є особою з інвалідністю 2 групи та має постійне місце проживання у гуртожитку для сиріт за адресою: АДРЕСА_2 , де може проживати до настання двадцятитрьохрічного віку. За таких підстав вважав недоведеною наявність заявлених прокурором ризиків та просив застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді домашнього арешту, який, на його думку, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника. Зазначив, що просить застосовувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки йому необхідно здійснювати догляд за престарілою бабусею та молодшим братом, який перебуває у сиротинці. Також вказав, що працює неофіційно барменом-офіціантом та таким чином матеріально себе забезпечує. Зазначив, що не документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон. Вказав, що приступи епілепсії у нього відбуваються 2-3 рази на тиждень.
Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши зміст клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Частина 1 ст. 29 Конституції України визначає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований, зокрема до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: 1). переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2). знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3). незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4). перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; 5). вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан (ч. 1 ст. 178 КПК України).
Так, слідчий суддя встановив, що Тернопільським районним управлінням поліції ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001264 від 09.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
09.09.2021 ОСОБА_4 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

10.09.2021 у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_4 , та його можливу причетність до вчиненого кримінального правопорушення свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності, а саме: протоколи огляду місця події від 09.09.2021; висновки експертів за результатами експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ19/120-21/9337-НЗПРАП від 10.09.2021, № СЕ19/120-21/9336-НЗПРАП від 10.09.2021; протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 10.09.2021; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 10.09.2021.
Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні та встановлені у судовому засіданні дані слідчий суддя доходить висновку про обґрунтованість підозри та можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилався прокурор, та позицію сторони захисту щодо їх недоведеності, слідчий суддя зазначає таке.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. А як зазначено в п. 111-112 рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії», обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Так, в обґрунтування клопотання та застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор зазначив, що існують ризики, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному проваджені; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що ризик того, що підозрюваний може вчиняти інше кримінальне правопорушення, зокрема пов`язане з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, є доведеним стороною обвинувачення. При цьому слідчий суддя враховує те, що кримінальне правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_4 , є тривалим та вчинялося ним з метою отримання прибутку, а тому слідчий суддя вважає ймовірним, що ОСОБА_4 і в подальшому може вчиняти інші кримінальні правопорушення, пов`язані з незаконним збутом наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, з метою особистого збагачення.

Разом з тим слідчий суддя вважає, що ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду не є доведеним прокурором належними та допустимими доказами. Дійсно, відповідальність за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, визначена лише у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, що може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду, а відтак і суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Однак такий ризик спростовується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки, зокрема має постійне місце проживання, здійснює догляд за престарілою бабусею та молодшим рідним братом, який перебуває у сиротинці. Крім цього, ОСОБА_4 не документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон, що позбавляє його можливості виїхати за межі України з метою переховування від слідства. З урахуванням викладеного слідчий суддя вважає, що ризик того, що підозрюваний може переховуватись від слідства та/або суду не є доведеним у судовому засіданні, а відтак не може покладатись в основу рішення про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Крім цього, стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному проваджені. Так, з матеріалів, доданих до клопотання, встановлено, що свідками у даному кримінальному провадженні є працівники правоохоронних органів. Слідчий суддя вважає малоймовірним вплив ОСОБА_4 на вказаних осіб, що нівелює можливість зміни останніми своїх показань чи відмови від дачі показань на користь підозрюваного. Доказів зворотного ні слідчим до клопотання, ні прокурором у судовому засіданні не надано. Будь-яких відомостей про наявність інших свідків стороною обвинувачення не зазначено.

З урахуванням викладеного слідчий суддя доходить висновку, що прокурором доведено, а стороною захисту не спростовано, що у даному кримінальному провадженні з метою виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити інше кримінальне правопорушення є необхідним застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Разом з тим, вирішуючи питання про наявність правових підстав та доцільність застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу, слідчий суддя враховує таке.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (ст. 5) втілює основоположне право людини на захист від свавільного втручання держави у її право на свободу. Тому у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

З цього правила випливають два природних наслідки: тягар доведення обставин, що свідчать на користь утримання під вартою, завжди несе сторона обвинувачення, а будь-які обставини, щодо доведеності яких або значення яких для вирішення питання про тримання під вартою або звільнення, залишається сумнів, мають тлумачитися на користь звільнення особи.

Роль слідчого судді при оцінці вказаних обставин полягає в перевірці істинних намірів та цілей, що стоять за позбавленням особи свободи, відповідності цих цілей та намірів вимогам закону, та, у випадку встановлення відсутності законних підстав для тримання особи під вартою, - прийняття рішення про звільнення особи з-під варти.

Така перевірка відбувається за правилами національного законодавства, які містяться в положеннях ст. 177, 178, 183 КПК України.

Слідчий суддя враховує, що тримання під вартою в розумінні ст. 183 КПК України є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Однак з урахуванням встановлених обставин слідчий суддя доходить висновку, що прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для здійснення мети, передбаченої ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, але не доведе недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відтак слідчий суддя доходить висновку, що дієвим запобіжним заходом, який зможе запобігти єдиному наявному у цьому кримінальному провадженні ризику є домашній арешт в нічну пору доби з покладенням на підозрюваного обов`язку носити електронний засіб контролю. При цьому слідчий суддя вважає, що вказаний запобіжний захід буде дієвим та нівелює ризик вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки ОСОБА_4 впродовж дня перебуватиме під постійним контролем правоохоронних органів внаслідок носіння електронного засобу контролю, а вночі перебуватиме за місцем свого проживання на виконання застосованого до нього запобіжного заходу.

Також слідчий суддя враховує обставини, визначені ст. 178 КПК України, зокрема, те, що ОСОБА_4 є сиротою та здійснює періодичний догляд за престарілою бабусею та молодшим рідним братом, а також наявність у нього постійного місця проживання. Крім цього, слідчий суддя приймає до уваги стан здоров`я ОСОБА_4 , який є особою з інвалідністю 2 групи, є епілептиком та потребує постійного лікування і періодичного надання екстреної медичної допомоги. При цьому слідчий суддя враховує той факт, що приступи епілепсії у підозрюваного бувають декілька раз на тиждень, зокрема за день до здійснення судового розгляду цього клопотання у підозрюваного двічі були приступи епілепсії. Вказане визнавалась та не заперечувалось у судовому засіданні учасниками судового розгляду. За таких обставин слідчий суддя доходить висновку, що обраний запобіжний захід є пропорційним меті та завданням цього кримінального провадження.

Також на виконання вимог ч. 5 ст. 194 КПК України слідчий суддя покладає на підозрюваного обов`язки, визначені даною нормою закону, в тому обсязі, який також сприятиме забезпеченню належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігатиме ризику цього кримінального провадження.

Керуючись ст. 2, 8, 177, 178, 181, 183, 194, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001264 від 09.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту на строк 60 (шістдесят) днів.
Заборонити ОСОБА_4 залишати житло за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у період доби з 20 год. 00 хв. до 08 год. 00 хв.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні; у разі наявності здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

В іншій частині клопотання відмовити.
Встановити строк дії ухвали до 08.11.2021.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, а підозрюваний ОСОБА_4 має бути негайно звільнений з-під варти та зобов`язується прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
Копію ухвали передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 .
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого у даному кримінальному провадженні.
Копію ухвали негайно після її оголошення вручити підозрюваному ОСОБА_4 .
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1