12.10.2021
Справа № 642/6376/21
Провадження № 1-кс/642/3473/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2021 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, в м. Харкові скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого другого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, про закриття кримінального провадження № 0000139 від 26.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

22 вересня 2021 року до слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова надійшла скарга обвинуваченого ОСОБА_3 , який перебуває під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», на рішення слідчого другого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 від 27.07.2021 про закриття кримінального провадження № 0000139 від 26.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.

В обґрунтування своєї скарги заявник зазначає що слідча другого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 незаконно закрила кримінальне провадження № 0000139 від 26.01.2021, вказана постанова про закриття кримінального є передчасною та такою, що прийнята за наслідками проведення неповного та неефективного досудового розслідування. При цьому, заявник зазначає, що в ході досудового розслідування не було проведено всього комплексу можливих слідчих (розшукових) дій.

Заявник ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав подану ним скаргу, пославшись на викладені в ній обставини.

Слідча другого слідчого відділу слідчого відділу (з дислокацією у м.Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, про дату, місце та час розгляду скарги була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістила.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України суд вважає, що неявка в судове засідання слідчої не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, дослідивши скаргу, а також матеріали кримінального провадження № 0000139 від 26.01.2021 з оскаржуваною постановою, які були надані до суду слідчою, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення скарги, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дії чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження. Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Як вбачається з наданих матеріалів справи слідчою другого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження № 0000139 від 26.01.2021 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.

Відповідно до постанови слідчого від 27.07.2021 року вказане вище кримінальне провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України було закрито у зв`язку з відсутністю в діях оперуповноваженого Київського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.

ОСОБА_3 на даний час перебуває під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» та є обвинуваченим у кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР за № 000159 від 11.04.2018, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 та ч.1 ст.153 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_3 зазначив, що ним при подачі заяви до ДБР про вчинення злочину було помилково зазначено що ОСОБА_5 працював на посаді працівника поліції, та разом з іншими чотирма працівниками поліції при його затриманні та проведенні незаконного обшуку в його помешканні заволодів належними йому грошовими коштами в розмірі 2500 грн., тоді як дана особа була понятим при проведенні слідчої дії, про що він дізнався при ознайомленні з матеріалами кримінального провадження відносно себе. Незаконність дій працівників поліції може підтвердити його дружина ОСОБА_6 . Про проведення працівниками поліції обшуку помешкання саме при його затриманні в матеріалах кримінального провадження не відображено.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим, дізнавачем або прокурором всіх зібраних та перевірених доказів (ст. ст. 2, 284 КПК України).

Згідно ч.2 ст. 9 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Вичерпний перелік підстав закриття кримінального провадження міститься у ст. 284 КПК України.

При цьому здійснювати відповідні процесуальні дії і приймати процесуальні рішення під час досудового розслідування є правом слідчого, та слід враховувати, що згідно ст.40 КПК України, слідчий органу досудового розслідування, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Відповідно до абз. 2 п. 3 Узагальнення ВССУ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування» , «…враховуючи те що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження. Таким чином, правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого та прокурора передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття…».

У п. 69 рішення по справі «Григор`єв проти України» заява № 51671/07 від 15.05.2012 року, «…Суд наголошує на тому, що коли особа висуває небезпідставну скаргу, то вимагається проведення ефективного офіційного розслідування, спроможного забезпечити встановлення та покарання винних осіб ... Мінімальні стандарти ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, також включають вимоги того, що таке розслідування має бути незалежним, безстороннім, а також бути предметом контролю з боку громадськості, і при цьому компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю…».

Відповідно до п. 99 рішення по справі «Савицький проти України» заява № 38773/05 від 26.10.2012 року, ЄСПЛ вказав, що «…для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі вести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних осіб. Це не є обов`язком досягнення результату, але є одним із засобів. Органи державної влади повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків тощо. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають можливість встановлення у ході розслідування причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості, які також передбачаються у цьому контексті …».

Виходячи із норм законодавства та прецедентної практики ЄСПЛ, вбачається що постанова про закриття кримінального провадження, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, може бути прийнята слідчим тільки у випадку проведення, в рамках кримінального провадження, всіх можливих процесуальних дій, направлених на розслідування кримінального правопорушення, у випадку якщо такі дії не дали жодного результату, а за наслідками їх проведення неможливо встановити всі обставини, що підлягають доказуванню.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, наданих слідчому судді, слідчою при проведенні досудового розслідування не була допитана дружина заявника ОСОБА_6 ,1990 р.народження, яка зі слів заявника, була свідком вчинення працівниками поліції злочинних дій , та не було встановлено хто саме з працівників поліції проводив затримання ОСОБА_3 за місцем його мешкання, а також не було допитано даних осіб.

Крім того з аналізу оскаржуваної постанови слідчий суддя встановив, що в мотивувальній та резолютивних частинах оскаржуваної постанови маються протиріччя, а саме в ній зазначено в якості мотивів винесення даної постанови відсутність в діях працівників поліції складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, тоді як досудове розслідування проводилось за ознаками ч.1 ст.365 КК України.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що що постанова слідчого про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню, як така, що винесена передчасно, оскільки органом досудового розслідування не були вжиті всі необхідні заходи для збирання доказів і забезпечення повного та всебічного досудового розслідування та слідчим не був проведений необхідний та повний перелік слідчих дій, спрямованих на встановлення істини у справ.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303- 307, 309, 371-372, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Скасувати постанову слідчого другого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань , розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 від 27.07.2021 року про закриття кримінального провадження № 0000139 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.
Кримінальне провадження № 0000139 від 26.01.2021 повернути до другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, для проведення досудового розслідування.
Ухвала оскарженню не підлягає , однак заперечення проти цієї ухвали можуть бути включенні до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст. 392 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1