Провадження № 11-кп/824/2555/2021 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________________________________________
У Х В А Л А
іменем України
02 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 11.03.2021 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вишневе Софіївського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
Вирішено питання щодо речових доказів.
В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, 16.09.2020 року, у нічний час доби, ОСОБА_7 , прогулювався вулицями Святошинського району міста Києва з метою пошуку цінних речей задля подальшого їх викраденням та оберненням на власну користь, де маючи намір вчинити неправомірні дії корисливого характеру, викрасти майно а саме з`єднувальний кабель електромереж та зв`язку, яке розташоване в підвальному приміщенні житлового будинку АДРЕСА_3 . Так, ОСОБА_7 , заздалегідь приготувавши при цьому предмет, а саме ніж для швидкого зрізу з`єднувальних кабелів електромереж та тряпчану сумку (портфель) для надійного перевезення викрадених речей, з метою обернення їх в подальшому на власну користь. Оскільки останній не маючи постійного місця роботи та інших джерел заробітку, а також відчуваючи потребу в грошових коштах та усвідомлюючи, те, що приміщення за своєю конструкцією та обладнанням призначене для зберігання з`єднаних електричних кабелів та проводів, прогулюючись вулицями міста Києва, звернув увагу на будинок АДРЕСА_3 , та направився до під`їзду №1, після чого відчинивши двері зайшов до будинку, де звернув увагу на металеві двері, що були розміщені на першому поверсі, пересвідчився, що дані двері являються перешкодою до входу у підвальне приміщення будинку, які зачинені на замок, тим самим, в той час, усвідомив, що проникнути через вхідні двері металевого устаткування буде не можливо - вийшов на двір. Розуміючи, що в приміщенні ймовірніше перебувають речі, що мають матеріальну цінність, вийшов з під`їзду, та направився до віконця підвального приміщення даного будинку, яке розташоване зі сторони двору прилеглої території будинку, приблизних розмірів 1,5 на 1 м, куди проліз. Оглянувши речі та предмети, що знаходяться в підвальному приміщенні, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на повторне таємне викрадення чужого майна, з проникненням до приміщення, ОСОБА_7 , пересвідчившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, та усвідомлюючи, що наявні технічні засоби безпеки, (сигналізації) які обмежують вільний доступ сторонніх осіб до підвального приміщення відсутні, дістав раніше заготовлений ніж зі своєї сумки, та розпочав відрізати ним з`єднувальні кабелі електромереж та зв`язку - ТПП 50x2x0,4 довжиною 92 м, які належать ПАТ «Укртелеком», що перебували в цілісному вигляді та в робочому стані в підвальному приміщенні будинку, та поміщати їх частини до своєї сумки, тим самим, намагався повторно, таємно викрасти чуже майно. Згодом, маючи намір таємно викрасти чуже майно, ОСОБА_7 , виконавши всі дії, які вважав за необхідними для доведення злочину до кінця, направився до виходу з підвального приміщення будинку, разом із майном що намагався викрасти, однак не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був викритий працівниками ПАТ «Укртелеком», відразу ж в приміщенні підвалу будинку. Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_7 своїми протиправними діями намагався завдати майнової шкоду ПАТ «Укртелеком» на суму 7668 грн. 20 коп. (без ПДВ).
Не погоджуючись з вироком суду, адвокат ОСОБА_8 - захисник обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок суду та призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки та застосувати до обвинуваченого звільнення від відбування покарання з випробуванням ( ст. 75 КК України). В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що вирок суду є занадто суворим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного. Вказує, що обвинувачений за час проведення досудового слідства вже багаторазово пожалкував про скоєне ним кримінальне правопорушення, навчений та покараний наріканням оточуючих людей. Щодо характеризуючих особу обставин, вказує, що ОСОБА_7 раніше судимий, за місцем проживання характеризується незадовільно, однак має стійкі соціальні зв`язки, на обліку у психлікарні не перебуває. У зв`язку з викладеним, вважає, що суд мав можливість та законні підстави призначити ОСОБА_7 менш суворе покарання в межах санкції статті. Також вказує, що наявність пом`якшуючої обставини та відсутність обставин, що обтяжують покарання, були підстави для застосування ст 75 КК України, що було б достатнім та необхідним для досягнення основної мети покарання: кара, виправлення засудженого та попередження скоєння нових злочинів.
Обвинувачений ОСОБА_7 також подав апеляційну скаргу у якій просить скасувати вирок суду та призначити менш суворе покарання. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом не було враховано обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також вважає, що судом не було враховано те, що під час розгляду кримінального провадження він сприяв розгляду справи в стислі строки, вказав на всі обставини по справі та надав достовірні показання, однак вважає, що судом цих обставин враховано не було.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно з положеннями ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Положеннями ст. 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Суд першої інстанції за результатами судового розгляду, під час якого було допитано обвинуваченого, досліджені письмові докази сторони обвинувачення, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом, оцінивши досліджені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов до висновку щодо винуватості ОСОБА_7 у закінченому замаху натаємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднана з проникненням у приміщення, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.
Висновки суду про винуватість ОСОБА_7 , яка полягає у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднана з проникненням у приміщення, відповідають фактичним обставинам даного кримінального провадження.
Суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.
Вирок суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку злочину та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України в апеляційних скаргах обвинуваченим та його захисником не оспорюється.
Перевіряючи доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника щодо суворості призначеного покарання колегія суддів виходить з наступного.
У відповідності до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно із ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статі (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої врахував: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів; характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого, дані про особу винного, який має тимчасове місце проживання, за даними облікової документації на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований, не одружений, раніше судимий за вчинення умисних злочинів; відсутність обставин, що пом`якшують покарання, наявність обставини, що обтяжує покарання - рецидив злочинів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 неможливе без ізоляції його від суспільства, а тому вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, яке за видом та розміром є достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, не знайшовши підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням згідно зі ст.75 КК України.
Щодо доводів обвинуваченого, що судом не було враховано обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, то слід зазначити наступне.
Щире каяття це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування заданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.
Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім.
Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.
Як вбачається з вироку, обвинувачений ОСОБА_7 частково визнав свою вину, а саме, що він тільки проник до підвального приміщення, але кабелі викрадати у нього наміру не було. При дослідженні обставин справи та надаючи оцінку вказаним обставинам, суд першої інстанції критично поставився до пояснень обвинуваченого та прийшов до висновку, що обвинувачений намагається ухилитися від кримінальної відповідальності за вчинене, таким чином щире каяття, як пом`якшуючу обставину, судом правомірно враховано не було.
Крім того, під активним сприянням розкриттю злочину слід розуміти дії винної особи, спрямовані на те, щоб надати допомогу органам досудового розслідування і суду у встановленні істини у справі, з`ясуванні фактичних обставин, які мають істотне значення для розкриття злочину. Це може полягати зокрема у: повідомленні про всі відомі обставини вчинення злочину, наданні доказів, іншої інформації про свою злочинну діяльність. Таке сприяння має бути активним, тобто певною мірою ініціативним та енергійним.
Даних про таку поведінку обвинуваченого, та вищенаведену оцінку ним своїх дій, матеріали кримінального провадження не містять, при цьому слід врахувати, що обвинуваченого ОСОБА_7 було затримано на місці вчинення кримінального правопорушення, а тому суд першої інстанції обгрунтовано не врахував під час призначення покарання таку обставину, як активне сприяння обвинуваченого розкриттю злочину.
Посилання адвоката на наявність стійких соціальних зв`язків та на ту обставину, що обвинувачений на обліку у психлікарні не перебуває, а також посилання обвинуваченого на його правомірну поведінку під час судового розгляду, колегія суддів вважає непереконливими та такими, що не дають підстав для застосування ст. 75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням.
Перевіривши всі обставини та доводи сторін, не знайшовши обставин, які пом`якшують покарання, та на які посилаються апелянти у своїх апеляційних скаргах, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 неможливе без ізоляції його від суспільства, а тому вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано призначив ОСОБА_9 покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі за незакінчене кримінальне правопорушення за вчинення замаху на крадіжку - кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, не більше двох третин максимального строку, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, що за видом та розміром є достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.
Всі обставини, на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі, були у повному обсязі враховані судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання, визначеного санкцією ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.
Таким чином, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим, порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставами для зміни вироку, не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 11.03.2021 року щодо ОСОБА_7 - без змін.
Ухвала може бути оскаржена протягом трьох місяців з дня її проголошення в касаційному порядку до Верховного Суду.
Повний текст вироку буде оголошений учасникам судового провадження 07 вересня 2021 року о 09 год. 10 хв. в приміщенні Київського апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: