Справа № 761/3760/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3854/2021 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційною скаргою захисника обвинуваченого на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 19 серпня 2021 року про продовження строку тримання під вартою,
В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187 КК України.

До судового засідання прокурором було подано клопотання про продовження строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , яке обґрунтовано тим, що підстав для зміни або скасування запобіжного заходу щодо обвинуваченого не вбачається, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належне виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти існуючим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 серпня 2021 року продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 до 17 жовтня 2021 року включно, без можливості внесення застави.

Суд, обґрунтовуючи доцільність перебування обвинуваченогопід вартою, вказав, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не змінились та продовжують існувати. Судом враховано особу обвинуваченого, який обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень, одне з яких віднесено до категорії тяжких, раніше неодноразово судимий в тому числі за вчинення кримінальних правопорушень, проти власності, будь-якими тяжкими захворюваннями не страждає, не працює, не має міцних соціальних зв`язків. Судом враховано й ті обставини, що останній, може здійснити спробу переховуватися від суду та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.
В апеляційній скарзі з доповненнями захисник обвинуваченого просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 повернути прокурору.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом не взято до уваги тієї обставини, що прокурор звернувся із вказаним клопотання про продовження строку тримання під вартою із порушенням встановлених КПК строків, а тому воно не підлягає розгляду, адже розгляд цього клопотання за таких обставин суперечить загальним засадам і завданням кримінального провадження, порушує баланс інтересів між стороною захисту та стороною обвинувачення. Також зазначає, що посилання на ч. 3 ст 331 КПК України порушує принципи незалежності і безсторонності судової влади, а саме судове рішення є немотивованим, оскільки у ньому не надана відповідь на клопотання захисту про повернення клопотання прокурору.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Про розгляд апеляційної скарги прокурор, захисник, обвинувачений повідомлені, клопотань про розгляд апеляційної скарги за їх участю до суду не надійшло, тому неявка зазначених осіб, в силу вимог ст..422-1 КПК України, не є перешкодою для її розгляду.

Перевіривши матеріали, що надійшли до суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
Суд, розглядаючи питання доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, фактично дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку його тримання під вартою у зв`язку з існуванням ризиків, передбачених п.п. 1, 4 ч. 1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , оскільки продовжують існувати обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 перебувати на волі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду про доцільність подальшого перебування під вартою ОСОБА_6 на час судового розгляду.

Як випливає із змісту судового рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі розгляду кримінального провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Рішення суду першої інстанції не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи захисника на порушення прокурором строку на звернення із відповідним клопотанням є слушними, однак зазначене порушення вимог кримінального процесуального закону не є істотним, оскільки не перешкодило суду постановити законне та обґрунтоване судове рішення.

При цьому посилання в апеляційній скарзі захисника на порушення принципу незалежності та безсторонності суду, про яке зазначено у рішенні Конституційного Суду України №1-р/2017 від 23.11.2017, є безпідставним, оскільки з матеріалів провадження випливає, що предметом розгляду суду було письмове клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 від 16.08.2021 року, заявлене в порядку ст..331 КПК України.

Судове рішення є достатнім чином мотивованим та обґрунтованим, тому відсутні підстави вважати його таким, що ухвалене без дотримання вимог ст. 370 КПК України.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин ухвала є законною.
Керуючись ст.404, 405,407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Києвавід 19 серпня 2021 року щодо ОСОБА_6 - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: