Справа № 144/246/20
Провадження №11-кп/801/290/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 лютого 2022 року м. Вінниця
Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу судді Вінницького міського суду від 26.01.2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №00000243 від 25.08.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст. 115 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_8
захисника: ОСОБА_6
в с т а н о в и в :

До Вінницького апеляційного суду надійшли матеріали у кримінальному провадженні № 0000243 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.08.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст. 115 КК України за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26 січня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26 січня 2022 року в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовлено.
Клопотання прокурора ОСОБА_8 про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою задоволено.
Продовжено ОСОБА_7 строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) діб.
Ухвала суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою діє з 26 січня 2022 року по 26 березня 2022 року включно.

Захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26.01.2022 року, постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні клопотання прокурора, відносно обвинуваченого ОСОБА_7 обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання: АДРЕСА_1 .
Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що судом першої інстанції всупереч вимогам п.1 ч.1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою неналежним чином оцінено в сукупності всі обставини справи.
Захисник звертає увагу на те, що прокурором не доведено наявність ризиків передбачених п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.
Судом першої інстанції не враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий, на обліку в наркологічному кабінеті КНП «Теплицька ЦРЛ» не перебуває, відповідно до довідок №44, №46 від 22.08.2019 року, виданих виконкомом Теплицької селищної ради Теплицького району зареєстрований та має постійне місце проживання в АДРЕСА_1 , працював за цивільно- правовими угодами, відповідно до висновку комплексної судово- психологічної-психіатричної експертизи № 73 від 29.01.2020 року ОСОБА_7 виявляє легку розумову відсталість з поведінковими розладами.
Крім того, судом першої інстанції не виконано обовязок розгляду можливості застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 інших альтернативних запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України на даний час не зменшилися, продовжують існувати, оскільки ОСОБА_7 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, який потягнув за собою загибель людини, перебуваючи на волі може переховуватися від суду, оскільки у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, захисника ОСОБА_6 , який просив задоволити його апеляційну скаргу, застосувати відносно обвинуваченого запобіжний захід домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , оглянувши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .
Згідно ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч. 2 ст. 115 КК України.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000243 від 25.08.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст. 115 КК України, перебуває на розгляді у суді першої інстанції.
Вирішуючи питання щодо продовження строків тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Судом враховано, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, передбаченого п.4 ч.2 ст. 115 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі та довічного позбавлення волі, не має соціально-стримуючих факторів, оскільки неодружений, не має постійного місця роботи.
Висновки суду, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе запобігти ризикам, визначеним в ст. 177 КПК України, а саме спробам ОСОБА_7 переховуватися від суду, іншим чином перешкоджати судовому розгляду відповідають критеріям справедливості та співмірності (пропорційності).
Суд першої інстанції обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки на час розгляду клопотання ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися, а жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.
Твердження апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , що судом не враховано стан здоровя ОСОБА_7 , який відповідно до висновку комплексної судово- психологічної-психіатричної експертизи № 73 від 29.01.2020 року виявляє легку розумову відсталість з поведінковими розладами як на обставини, які є підставою для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, суд апеляційної інстанції не приймає, оскільки будь-яких доказів щодо неможливості утримання ОСОБА_7 під вартою захисником не надано.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд апеляційної інстанції враховує, що розгляд кримінального провадження щодо обвинуваченого триває та вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти ризикам, доведеним прокурором, а також забезпечити безпеку суспільства від нових протиправних посягань обвинуваченого, враховуючи ступінь суспільної небезпеки злочину, у якому він обвинувачується.
Враховуючи те, що ОСОБА_7 своїми діями показав свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки, вчиняючи особливо тяжке кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я небезпечним способом в стані алкогольного спяніння, проявив самовпевненість у безкараності за свої вчинки, перебування його на волі може призвести до можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, що в подальшому ускладнить проведення судового розгляду.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, невзявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Суд апеляційної інстанції вважає, що, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Суд застосував відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід, який є співмірним кримінальному правопорушенню, у вчиненні якого обвинувачується останній.
Підстави для скасування ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 26.01.2022 року про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 відсутні.
Керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції
п о с т а н о в и в :
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26.01.2022 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3