Справа № 626/1369/21
Провадження № 1-кп/626/142/2021
ВИРОК

Іменем України

06 грудня 2021 року

Красноградський районний суд Харківської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Красноград, матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в с.Аксенгер Джамбульського району Алма-Атинської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, пенсіонера, не засудженого в силу ст.89 КК України , за ч.4 ст.197-1 КК України ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , діючи усупереч вимогам ст.ст. 112, 116, 118, 123-126 Земельного кодексу України, що регламентують набуття і реалізацію права на землю, не маючи жодних рішень органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу йому у власність чи надання у користування земельної ділянки, а також ст.ст.60, 61 Земельного кодексу України, в порушення ст.1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" у порушення ст.ст.87-89 Водного кодексу України, відповідно до яких у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів, самовільно зайняв земельну ділянку в водоохоронній зоні та прибрежній захисній смузі водного об`єкту (ставку), яка розташована в межах с. Шкаврове Красноградського району Харківської області.

Продовжуючи свій злочинний умисел на самовільне зайняття зазначеної земельної ділянки ОСОБА_4 , в період з 2001 року по теперішній час, шляхом будівництва на ній капітальної цегляної будівлі на стрічковому фундаменті, розміром 6*3,9 м та тамбуром, розміром 2,20*2,50 м., на відстані 5 м від дзеркала водойми побудував дерев`яну некапітальну споруду на точковому фундаменті, розміром 7*4 м, на відстані 10 м від дзеркала водойми побудував дерев`яну некапітальну споруду на залізобетонних плитах, розміром 2,30*3 м, всупереч встановленому законом порядку, без одержання будь-яких документів, які б посвідчували право власності чи право користування земельною ділянкою, а також в порядку вимог ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та "Порядку виконання підготовчих і будівельних робіт", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №466, що предбачають загальний порядок видачі органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт , без отримання вказаного дозволу відповідного органу.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.4 ст. 197-1 КК України, самовільне будівництво будівель на самовільно зайнятій земельній ділянці в охоронній зоні.

Під час досудового розслідування між прокурором Красноградської окружної прокуратури ОСОБА_6 і обвинуваченим ОСОБА_4 25 травня 2021 року була укладена угода про визнання винуватості.
Згідно даної угоди ОСОБА_4 повністю визнав обвинувачення в обсязі підозри за ч.4 ст. 197-1 КК України та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Сторонами узгоджено, яке при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначено покарання за ч.4 ст. 197-1 КК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим. Згідно з ч. 4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо:1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.197-1 КК України. Відповідно до ст.12 КК України, злочин передбачений ч.4 ст. 197-1 КК України є нетяжким.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє права визначені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості. Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.
На підставі наведеного, суд приходить до переконання, що умови угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Красноградської окружної прокуратури ОСОБА_6 і обвинуваченим ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК України, міра покарання, узгоджена сторонами угоди, відповідає вимогам призначення покарання, передбачених ст. 65, 66 КК України, також укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Відповідно до ч.5 ст.65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
Як вбачається зі змісту угоди, узгоджені сторонами угоди вид та розмір покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, встановленим частинами першою, другою ст.65 КК України, а також санкції ч.4 ст.197-1 КК України. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання, відповідно до вимог ч. 1 ст. 475 КПК України.
Відповідно до положень ч.2 ст.75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. На підставі ч.3 ст.75 КК України, у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.
Суд вважає вірним звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік та з покладенням відповідно до ч.1 ст.76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Керуючись ст. ст. 373,374,475 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 25 травня 2021 року про визнання винуватості між прокурором Красноградської окружної прокуратури ОСОБА_6 і обвинуваченим ОСОБА_4 .
Визнати ОСОБА_4 винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.197-1 КК України.

Призначити ОСОБА_4 за ч.4 ст.197-1 КК України покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання у виді 1(одного) року позбавлення волі звільнити з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 (один) рік. Згідно з ч.1 ст.76 КК України, покласти на нього наступні обов"язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Красноградський районний суд Харківської області впродовж 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копії вироку надати учасникам провадження: присутнім - вручити в суді, відсутнім - надіслати поштою.
Суддя