Провадження №11-кп/824/1902/2022 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.ст.176, 183 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2022 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 26 січня 2022 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26 січня 2022 року продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 26 березня 2022 року включно.

Визначено обвинуваченому ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 30 прожиткових мінімумів доходів для працездатних осіб, що складає 74430 (сімдесят чотири тисячі чотириста тридцять) гривень.

Зазначене рішення обґрунтоване тим, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків та належну процесуальну поведінку обвинуваченого, у зв`язку з чим є достатні підстави для продовження дії такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Не погоджуючись із вказаним рішенням захисником обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, у якій вона просить скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 26 січня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обґрунтовуючи свої вимоги зазначає, що сторона захисту категорично не погоджується з оскаржуваним рішенням суду.

Апелянт звертає увагу, що прокурор вказує на існування ризику переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та в зв`язку з цим здійснювався його розшук. Однак вказані обставини, на думку захисника, не відповідають дійсності та є надуманими стороною обвинувачення. Захисту не відомо, що ОСОБА_6 переховувався від органів досудового розслідування та був в розшуку, оскільки після отримання повідомлення про підозру 11 вересня 2020 року та протягом двох місяців жодних процесуальних документів, що підтверджують вказані в клопотанні обставини, офіційно захиснику не надавались. Копія постанови про оголошення ОСОБА_6 в розшук та про відновлення досудового розслідування , обвинувачений та його захисник не отримували.

Суд, цитуючи клопотання прокурора щодо наявності даних, які є підставою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя не врахувала клопотання захисника про закриття кримінального провадження, в порядку п.10 ч.1 ст.284 КПК України, в якому вона просила закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , як таке, що було скеровано до суду із порушенням строку досудового розслідування, встановленого ст.219 КПК України.

Судом також не враховано, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання, проживає з матір`ю інвалідом, десятьма братами та сестрами, до арешту допомагав родичам неофіційними заробітками. Він турботливий син та брат. Кримінальне правопорушення, яке інкримінується її підзахисному не є тяжким та не має суспільно-небезпечних наслідків.

Сторонами кримінального провадження не заявлено клопотання про розгляд апеляційної скарги за їх участю, а тому у відповідності до вимог ч.4 ст.4221 КПК України, суд апеляційної інстанції вважає за можливе провести апеляційний розгляд у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно положень ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В свою чергу, апеляційний суд позбавлений можливості дослідити матеріали кримінального провадження, оскільки воно знаходиться на розгляді по суті в суді першої інстанції.

Правовими приписами ст.370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано в повному обсязі.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Згідно зі ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ухвалюючи рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, районний суд повинен врахувати наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити всі обставини, у тому числі, передбачені ст.178 КПК України.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України яке, у відповідності до положень ст.12 КК України, є нетяжким злочином, за який передбачено покарання до 5 років позбавлення волі. Обвинувачений є раніше судимим, за вчинення корисливого кримінального правопорушення, також щодо нього перебувають на розгляді в Подільському та Оболонському районних судах м. Києва обвинувальні акти за ст.185 КК України. Під час досудового розслідування ОСОБА_6 перебував у розшуку. За даних обставин усвідомлюючи суворість покарання, яка йому загрожує, у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, може переховуватися від суду з метою уникнення покарання.

Крім того, ОСОБА_6 ніде не працює, офіційного джерела доходу не має, а тому на думку колегії, цілком обґрунтованим є ризик того, що обвинувачений може продовжити свою злочинну діяльність.

Наведені в апеляційній скарзі дані про особу обвинуваченого, самі по собі не дозволяють зробити висновок про те, що можливість уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, може бути досягнута шляхом застосування до нього іншого, більш м`якого запобіжного заходу. Крім того, твердження захисника, що на утриманні ОСОБА_6 перебуває мати інвалід, а також, що він має міцні соціальні зв`язки, не підтверджено жодними доказами.

Врахувавши тяжкість кримінального правопорушення, та покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, а також відсутність даних про неможливість подальшого перебування під вартою, належних гарантій, які б переважали ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема можливість обвинуваченого переховуватися від суду та вчинити інші кримінальні правопорушення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які на даний час виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 та встановлена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним в ч.1 ст.177 КПК України, та не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

В свою чергу суд апеляційної інстанції звертає увагу, що враховуючи стадію кримінального провадження та порядок апеляційного розгляду апеляційних скарг на судові рішення щодо продовження строку тримання під вартою, колегія суддів позбавлена можливості надати оцінку доводам сторони захисту щодо наявності підстав для закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_6 , передбачених п.10 ч.1 ст.284 КПК України, а також законності постанов слідчого про зупинення досудового розслідування.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону, які б слугували підставною для скасування рішення суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Обґрунтованих доводів на спростування висновків суду першої інстанції апелянтом не наведено, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги і залишає ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 331, 404, 405, 407, 418, 419, 4221 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 26 січня 2022 року, якою продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 26 березня 2022 року включно, з визначенням застави в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 74430 гривень без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :