Дата документу 30.12.2021 Справа № 554/2015/21
Провадження № 1кс/554/4449/2021
УХВАЛА
Іменем України

30 грудня 2021 р. м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

представника скаржника адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши в залі суду в м. Полтава скаргу ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження №0001402 від 31.07.2020 року, -

В С Т А Н О В И В :

До Октябрського районного суду м. Полтави надійшла скарга ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження №0001402 від 31.07.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.375 КК України.
На обґрунтування скарги заявник вказує, що ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, проводилося досудове розслідування кримінального провадження №0001402 від 31.07.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.375 КК України, яке 22.12.2020 р. було закрите на підставі постанови слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_5 , у зв`язку з прийняттям Рішення Конституційного Суду України від 11.06.2020 р. №7-р-2020, згідно якого ст.375 КК України визнана неконституційною.
Скаржник не згоден з даною постановою про закриття кримінального провадження №0001402 від 31.07.2020 року з наступних підстав. Рішенням Конституційного Суду України від 11.06.2020 р. №7-р-2020, ст.375 КК України визнана - неконституційною, а момент втрати нею чинності відтерміновано на шість місяців для того, щоб законодавець мав змогу привести зміст цієї статті у відповідність до Конституції України. Скаржник вважає, що, оскільки, постанова про закриття кримінального провадження №0001402, була прийнята до часу втрати чинності ст.375 КК України, то вона підлягає скасуванню. Також, ОСОБА_4 зазначає, що в разі закриття кримінального провадження за п.4 ч.1 ст.284 КПК України, слідчий повинен обґрунтувати наявність саме складу злочину за ч.1 ст.375 КК України, однак цього зроблено не було. Тому, скаржник вважає, що слідчий не вжив всіх передбачених заходів для всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин події, прийняв постанову про закриття кримінального провадження із грубим порушенням норм КПК, у зв`язку з чим просить скасувати вищезазначену постанову про закриття кримінального провадження.
Стосовно пропуску строків на оскарження скаржник зазначив наступне. Оскаржувану постанову про закриття від 22.12.2020 року ОСОБА_4 отримав 31.12.2020 року через ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23).

04.01.2021 р. ОСОБА_4 направив звернення до Полтавського МЦ з надання БВПД, щодо призначення адвоката для складання скарги на постанову слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0001402 від 31.07.2020 р.
17.02.2021 р. Полтавським МЦ з надання БВПД, видано доручення №97 адвокату ОСОБА_6 для складання відповідної скарги.

24.02.2021 р. між адвокатом та скаржником відбулося конфіденційне побачення, під час якого ОСОБА_4 була надана копія постанови слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, для складання представником скаржника відповідної скарги, а тому у відповідності до положень ч. 1 ст. 117 КПК України вважає, що строк на оскарження пропущений із поважних причин та просив поновити строки для подачі скарги до слідчого судді, тому і звернувся до суду.
Скаржник в судове засіданні не з`явився, надав до суду заяву про розгляд скарги без його участі, але за участі його представника.
Представник скаржника в судовому засіданні скаргу підтримала з підстав, наведених у ній, просила задовольнити.
Представник ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, в судове засідання не з`явився, суд про причину своєї неявки не повідомив.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Згідно зі ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Статтею 303 КПК України визначені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, серед яких, пунктом 4 ч. 1 вказаної статті КПК України передбачено право заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження оскаржити рішення прокурора про закриття кримінального провадження.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії (ч. 1 ст. 304 КПК України).

Враховуючи, що скаржником у скарзі зазначено та обґрунтовано поважність причини пропуску строку на звернення до суду, в зв`язку з чим, слідчий суддя вважає за можливе поновити строк на подачу скарги до суду.

Як вбачається з матеріалів скарги, слідчим ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001402 31.07.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.375 КК України.
22 грудня 2020 року слідчим ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_5 , було винесено постанову про закриття кримінального провадження №0001402 від 31.07.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.375 КК України, на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України.Як вбачається з вказаної постанови, Рішенням Конституційного Суду України від 11.06.2020 р. №7-р-2020визнано неконституційною ст.375 КК України. Згідно з цим рішенням, а також відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України, ст. 375 КК України, втрачає чинність через шість місяців з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного Рішення. Таким чином, з огляду на припинення існування правової підстави кримінальної відповідальності за діяння передбачені ст.375 КК України, кримінальне провадження №0001402 підлягає закриттю в частині щодо злочинів, передбачених ч.1 ст. 375 КК України.

Відповідно до ч.3 ст.3 КК України кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Рішенням Конституційного Суду України від 11.06.2020 р. №7-р-2020, стаття 375 КК України визнана неконституційною.
Відповідно відбулась декриміналізація злочину, тобто дії, що були передбачені ст.375 КК України перестали визнаватися як кримінальне правопорушення.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13 січня 2021 року (справа № 0306/7567/12, провадження № 13-73 кс19), зазначила, що особу може бути піддано кримінальному переслідуванню виключно за діяння, яке визнано злочином за нормами КК України, тоді як втрата чинності нормою Особливої частини КК України означає, що передбачені нею дії або бездіяльність - вже не містять ознак діяння, за яке цим Кодексом встановлювалася кримінальна відповідальність. Офіційна констатація невідповідності правової норми Конституції України анулює її юридичну силу, що за змістом є рівнозначним виключенню такої норми на законодавчому рівні. Отже, дія чи бездіяльність перестають вважатися злочином як на підставі закону про скасування кримінальної відповідальності, так і у зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення про неконституційність норми, що встановлювала цю відповідальність.

Відповідно до статті 151-2 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Рішенням КСУ у справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Постанови Верховної Ради України "Про чинність Закону України "Про Рахункову палату", офіційного тлумачення положень ч. 2 ст. 150 Конституції України, а також ч. 2 ст. 70 Закону України "Про Конституційний Суд України" стосовно порядку виконання рішень Конституційного Суду України (справа про порядок виконання рішень Конституційного Суду України) від 14 грудня 2000 року (справа N 1-31/2000) визначено, що рішення КСУ мають пряму (перспективну) дію в часі.

Тобто рішення КСУ поширюється на правовідносини, які виникли після його ухвалення, а також на правовідносини, які виникли до його ухвалення, але продовжують існувати (тривають) після цього.

Водночас чинним законодавством визначено, що Конституційний Суд України може безпосередньо у тексті свого рішення встановити порядок і строки виконання ухваленого рішення.

Як зазначає скаржник, Рішенням Конституційного Суду України від 11.06.2020 р. №7-р-2020, відтерміновано на шість місяців момент втрати ст.375 КК України чинності, але зазначене не впливає на поширення норми дії закону у часі, крім того, постанова слідчим винесена 22.12.2020 року, тобто через шість місяців після прийняття Рішення КСУ 11.06.2020 року.
Відповідно до положень Глави 24 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Статтею 284 КПК визначено вичерпний перелік випадків, за яких закривається кримінальне провадження.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

Оскільки ст.375 КК України втратила чинність у зв`язку з визнанням її такою, що не відповідає Конституції України, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 11.06.2020 р. №7-р-2020, кримінальне провадження за №0001402 в частині щодо злочину, передбаченого ч.1 ст. 375 КК України, підлягало закриттю з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК.

Положення п.4 ч.1 ст.284 КПК України не передбачають можливості продовження кримінального провадження в цілях перевірки обставин ймовірного кримінального правопорушення, які зазначені в заявах ОСОБА_4 або з інших причин. Це пов`язано із тим, що втрата чинності законом, який раніше визнавав те чи інше діяння кримінальним правопорушенням, унаслідок його скасування чи визнання неконституційним робить подальше кримінальне провадження безпредметним - особу в будь-якому разі не може бути притягнуто до кримінальної відповідальності, якщо відповідне діяння не є злочином відповідно до чинного КК України, а отже сторона обвинувачення позбавлена права проводити досудове розслідування.

На підставі вищезазначеного, слідчий суддя вважає, що постанова ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.375 КК України, від 22.12.2020 року про закриття кримінального провадження №0001402 від 31.07.2020 року, винесена законно, тому необхідне відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_4 ..

Керуючись ст.ст.303,306,307, 376 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження №0001402 від 31.07.2020 року- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її винесення.

Слідчий суддя Октябрського
районного суду м. Полтави ОСОБА_1 .